Провадження № 2/582/166/21
Справа № 582/386/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" липня 2021 р.

Недригайлівський районний суд Сумської області у складі:

головуючого судді Яковенко Н.М.,

за участю секретаря Ярмоленко А.І.,

з участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Недригайлів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за оплату комунальних послуг, -

В С Т А Н О В И В :

11 травня 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із цим позовом та просить суд ухвалити рішення, яким стягнути із відповідача ОСОБА_2 на її користь 1210,00 грн за оплату комунальних послуг.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що вона є власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . У зазначеному будинку до 11.02.2021 був зареєстрований, але не проживав її син, ОСОБА_2 , 1988 року народження, відповідач по справі. Позивач просила сина знятися з реєстрації місця проживання, оскільки для отримання субсидії мав враховуватись дохід всіх зареєстрованих осіб, але відповідач це зробити відмовився і знявся з реєстрації лише 11 лютого 2021 року. Позивач вважає, що оскільки відповідач був зареєстрований у її будинку, то повинен був брати участь в оплаті комунальних послуг, зокрема оплачувати половину вартості спожитого газу та електроенергії, а також витрати за розподіл (доставку) газу. Тому просила суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача 1210 грн, що складає 50 відсотків суми сплаченої нею комунальних послуг.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свій позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити. Додатково пояснила, що через поведінку відповідача, який спочатку не бажав знятися з реєстрації, а потім знявся з реєстрації в лютому 2021 року, вона не могла отримати субсидію на оплату комунальних послуг.

Відповідач надав відзив на позов, в якому позов не визнав. Свої заперечення мотивував тим, що в зазначеному будинку він зареєстрований, але не проживає з серпня 2018 року. Крім того, рішеннями Недригайлівського районного суду від 28.01.2021 та від 06.04.2021 з нього вже стягнуто на користь ОСОБА_1 кошти на оплату комунальних послуг.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 додатково пояснив, що оскільки він не проживає в будинку матері з 2018 року, то він не споживав комунальних послуг з електропостачання та газопостачання. Просив у задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши пояснення сторін, допитавши свідка, дослідивши письмові докази, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , є власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживає у ньому одна.

Рішенням Недригайлівського районного суду Сумської області від 11 серпня 2020 року (справа № 582/404/20) встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не проживає у будинку АДРЕСА_1 з літа 2018 року.

Також із письмових пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вбачається, що ОСОБА_2 проживає без реєстрації з квітня 2019 року за адресою: АДРЕСА_2 .

Зазначені обставини встановлені судовими рішеннями Недригайлівського районного суду від 28.01.2021 та від 06.04.2021, а тому відповідно до ч. 5 ст.82 ЦПК України не підлягають доказуванню. Крім того, зазначені обставини визнаються сторонами.

З довідки виконавчого комітету Недригайлівської селищної ради Недригайлівського району Сумської області № 183 від 18.02.2021 вбачається, що ОСОБА_2 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 до 11.02.2021 (а.с.9).

З довідки старости Засульського старостинського округу № 35/10-02 від 1805.2021 вбачається, що ОСОБА_2 з 10.03.2021 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.20).

З пояснень позивача ОСОБА_1 вбачається, що з 2018 по 2020 рік вона отримувала субсидію, не зважаючи на факт реєстрації сина у її будинку, оскільки подавала до УПСЗН довідку Недригайлівської селищної ради про те, що ОСОБА_2 зареєстрований в її будинку, але не проживає, яка видавалась на підставі свідчень двох свідків. В 2020 році вона повідомила сину, що не бажає більше отримувати таку довідку, а в серпні 2020 року знялася з реєстрації у власному будинку та знову зареєструвалась в ньому в грудні 2020. Зазначене підтверджується і копіями сторінок паспорта позивача з відмітками про її місце проживання (а.с.6).

З пояснень свідка ОСОБА_5 , працівника Управління соціального захисту населення Роменської державної адміністрації, яка була допитана за клопотанням позивача встановлено, що ОСОБА_1 звернулася за призначенням та отримала субсидію тільки у березні 2021 року. Крім того, свідок пояснила, що звернення за призначенням субсидії є правом, а не обов`язком громадянина. При вирішенні питання про призначення субсидії до уваги береться доход всіх членів сім`ї, в тому числі і осіб, які перебувають у шлюбі з членом сім`ї особи, яка звертається за отриманням субсидії, але не зареєстровані разом з ними. Якщо член сім`ї особи, яка звертається за призначенням субсидії зареєстрований, але не проживає в житловому приміщенні, на утримання якого потребується субсидія, ця особа може також отримати субсидію, якщо подать довідку про те, що особа зареєстрована, але не проживає.

Позивач ОСОБА_1 у період з грудня по лютий 2021 року здійснювала оплату комунальних послуг за природній газ, витрати за розподіл (доставку) газу до будинку позивача та за електроенергію. Її витрати за вказаний період склали 2451,78 грн, що підтверджується копіями чеків (а.с.10-14)

Із встановлених обставин слідує, що спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу користування будинком АДРЕСА_1 , та оплати житлово-комунальних послуг, що регулюється, зокрема, Цивільним кодексом України, Житловим кодексом України та Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За змістом ст. 319-322 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 379, 383 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них. Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Стаття 156 ЖК України визначає, що члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги» (далі Закон) - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Споживач житлово-комунальних послуг - індивідуальний або колективний споживач. Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

З аналізу наведених норм слід прийти до висновку, що споживачем житлово-комунальних послуг може бути член сім`ї власника за умови його проживання (користування) об`єктом нерухомого майна та отримання комунальних послуг для власних потреб.

Відповідно до ст. 2 цього ж закону предметом регулювання цього Закону серед іншого є відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках. Норми цього Закону застосовуються з урахуванням особливостей, встановлених законами, що регулюють відносини у сферах постачання та розподілу електричної енергії і природного газу, постачання теплової енергії, централізованого постачання гарячої води, централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Ст. 5 Закону відносить до житлово-комунальних послуг - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

У ч. 1 ст. 9 Закону передбачений порядок оплати житлово-комунальних послуг, відповідно до якого споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. А в ч. 3 цієї ж статті вказано, що дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ст. 17 цього ж Закону комерційний облік комунальних послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії у багатоквартирному будинку здійснюється встановленими в житлових і нежитлових приміщеннях споживачів вузлами обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги в квартирах (приміщеннях) багатоквартирного будинку.

Одиниця виміру обсягу спожитого споживачем природного газу визначається правилами постачання природного газу, що затверджуються уповноваженим законом органом (ст. 19 Закону). Одиниця виміру обсягу спожитої споживачем електричної енергії визначається правилами роздрібного ринку, що затверджуються уповноваженим законом органом(ст. 20 Закону).

Відповідно до Правил постачання природного газу, Кодексу газорозподільчих систем, Правил роздрібного ринку електричної енергії, Кодексу комерційного обліку електричної енергії, для обліку спожитої електроенергії та природного газу використовуються лічильники (вузли обліку).

Розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу, що надається Оператором ГРМ за договором розподілу природного газу, здійснюються виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача та оплачуються споживачем рівномірними частками протягом календарного року. Річна замовлена потужність (за замовчуванням) об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу, крім випадків, передбачених цією главою( гл. VІ п.6 Кодексу газорозподільчих систем).

Відповідно до постанови НКРЕКП від 30.12.2020 №2779 «Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для АТ «Сумигаз»: з 01 січня 2021 року тариф на послуги розподілу природного газу встановлено у розмірі 1,28 грн за 1 м куб. на місяць (без урахування ПДВ).

Як встановлено судом, позивач є власником житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 та використовує його для власного проживання. Позивач не заперечує, що споживала електроенергію та природній газ для освітлення та опалення будинку, тобто використовувала їх для власних потреб.

Оплата за спожиті послуги позивачем здійснювалася на підставі рахунків, в яких вартість послуги визначається кількістю спожитих одиниць газу чи електроенергії згідно з показаннями відповідних лічильників, що підтверджується наданими позивачам копіями рахунків (а.с.39-40).

Таким чином, на розмір оплати за отриману послугу не впливає кількість зареєстрованих на житловій площі осіб, а лише об`єм (м/3) розподіленого (доставленого) спожитого природнього газу чи кількість кВт/год спожитої електричної енергії.

При цьому пояснення позивача щодо того, що через реєстрацію відповідача в її будинку позивач не мала змоги оформити субсидію, не відповідає дійсності та не може бути підставою для задоволення позову, оскільки із пояснень свідка ОСОБА_5 , працівника Управління соціального захисту населення Роменської державної адміністрації, вбачається, що позивач звернулася за призначенням субсидії тільки в березні 2021 року. Крім того, навіть за умови реєстрації відповідача в своєму житлі, ОСОБА_1 не була позбавлена можливості отримати субсидію за умови надання органу, який здійснює її призначення, доказів про його не проживання в будинку позивача, що випливає зі змісту Положення про порядок призначення житлових субсидій.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позивач, відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, судові витрати компенсуються за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 89, 141, 247, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за оплату комунальних послуг - відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення. До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до Сумського апеляційного суду через Недригайлівський районний суд Сумської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 20 липня 2021 року.

Суддя:підпис З оригіналом згідно

Суддя : Н. М. Яковенко