КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Приходька К.П.,

суддів Писаної Т.О., Журби С.О.,

за участю секретаря Немудрої Ю.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу приватного виконавця Виконавчого округу м. Києва Бережного Ярослава Вікторовича на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 17 травня 2021 року

у справі за поданням приватного виконавця Виконавчого округу м. Києва Бережного Ярослава Вікторовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 ,

встановив:

В квітні 2021 року приватний виконавець Виконавчого округу м. Києва Бережний Я.В. звернувся до Печерського районного суду м. Києва із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 .

Подання мотивоване тим, що на виконанні у приватного виконавця Виконавчого округу м. Києва Бережного Я.В. перебуває виконавче провадження №66459911 за виданим Печерським районним судом м. Києва 08 лютого 2021 року виконавчим листом щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 550000 доларів США, 3% річних в розмірі 463674,82 грн. та судові витрати в розмірі 8000 грн.

10 лютого 2021 року приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 64459911 по виконанню вказаного виконавчого листа.

На час звернення до суду із поданням, заборгованість за виконавчим документом боржником не погашається.

ОСОБА_1 не з`являється на виклики державного виконавця, про причини неявки не повідомляє.

Відповідно до даних отриманих приватним виконавцем у боржника відсутні відкриті рахунки в банківських установах.

Просив тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 з вилученням паспортного документа.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 17 травня 2021 року, у задоволенні подання приватного виконавця Виконавчого округу міста Києва Бережного Я.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, приватний виконавець Виконавчого округу м. Києва Бережний Я.В. подав апеляційну скаргу зазначивши, що оскаржувана ухвала суду є необґрунтованою, незаконною та прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, посилається на те, що 10 лютого 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Бережним Я.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №64459911, якою боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Копію постанови було надіслано сторонам виконавчого провадження.

10 лютого 2021 року приватним виконавцем, керуючись статтями 3, 4, 24, 25, 26 , 27 ЗУ «Про виконавче провадження» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №64459911, копію постанови направлено сторонам.

15 лютого 2021 року постанова про відкриття виконавчого провадження повернулась на адресу приватного виконавця від Боржника з підстав: особа за місцем проживання не перебуває.

Приватним виконавцем було встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до витягу з Реєстру територіальної громади міста Києва.

Боржник належним чином повідомлений про відкриття виконавчого провадження, адже під час відкриття виконавчого провадження, користувачу додатку «Дія», на телефон приходить повідомлення про відкриття виконавчого провадження та внесення його до Єдиного реєстру боржників.

Звертає увагу на те, що ОСОБА_1 не було виконано вимог постанови про відкриття виконавчого провадження від 10 лютого 2021 року в частині подання декларації про доходи та майно за встановленою формою Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 року №512/5 у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року №2832/5.

Згідно витягу з Єдиного реєстру заборон реєстру відчуження об`єктів нерухомого майна наявні записи про реєстрацію земельних ділянок за боржником:

1. кадастровий номер: :06:008:0149, площа (га): 0.7796, цільове призначення: землі житлової забудови, адреса: Київська обл., Києво-Святошинський р-н., с. Білогородка;

2. кадастровий номер: :06:007:0142; площа (га): 1.0123, цільове призначення: землі житлової забудови, адреса: Київська обл., Києво-Святошинський р-н., с. Білогородка;

3. кадастровий номер: :06:014:0002; площа (га): 0.9101, цільове призначення: землі житлової забудови, адреса: Київська обл., Києво-Святошинський р-н., с. Білогородка;

4. кадастровий номер: :06:007:0181; площа (га): 1.751, цільове призначення: землі житлової забудови, адреса: Київська обл., Києво-Святошинський р-н., с. Білогородка;

5. кадастровий номер: :06:002:0179; площа (га): 1.1168, цільове призначення: землі житлової забудови, адреса: Київська обл., Києво-Святошинський р-н., с. Білогородка.

Арешт на вищевказані земельні ділянки накладено на підставі ухвали Шевченківського районного суду міста Києва від 01 листопада 2017 року у справі №761/38776/17.

Під час відкриття виконавчого провадження, Приватним виконавцем було накладено арешт на грошові кошти Боржника, які знаходяться на рахунках в банківських установах України.

Відповідно до відповідей з банків у боржника відсутні відкриті рахунки в банківських установах.

30 березня 2021 року приватним виконавцем здійснено вихід за адресою боржника: АДРЕСА_1 , про що складений Акт, боржник на дзвінки в двері не відповідав, боржника не розшукано.

07 квітня 2021 року приватним виконавцем направлено виклик боржнику , щодо явки на прийом до приватного виконавця 16 квітня 2021 року об 13:00 год.

12 квітня 2021 року надійшла відповідь з Печерської районної в м. Києві Державної Адміністрації, згідно з даними Реєстру територіальної громади міста Києва ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

14 квітня 2021 року відповідний лист - виклик повернувся на адресу приватного виконавця від Боржника з підстав, особа за місцем проживання не перебуває.

15 квітня 2021 року приватним виконавцем здійснено вихід за адресою боржника: АДРЕСА_1 , про що складений Акт, боржник на дзвінки в двері не відповідав, боржника не розшукано.

Таким чином, приватним виконавцем було вичерпано всі засоби щодо розшуку коштів та майна боржника, на які може бути звернуто стягнення.

Суд першої інстанції, відмовивши у задоволенні подання приватного виконавця, фактично позбавив виконавця можливості використати ефективний правомірний засіб впливу на недобросовісного боржника, і, як наслідок, реалізувати приватному виконавцю повний обсяг наданих законом повноважень, кінцевою метою яких є здійснення своєчасного та повного виконання судового рішення.

Законом встановлено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов`язань, а лише при ухиленні боржника від їх виконання. Право приватного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду, відбувся.

Як вбачається із матеріалів справи, приватним виконавцем було проведено ряд заходів з примусового виконання рішення.

Боржник приховує від виконавця грошові кошти та джерела доходів з метою ухилення від виконання своїх зобов`язань.

Боржник неодноразово перетинає кордон України за допомогою авіатранспорту, що свідчить про те, що він має кошти, але не вчиняє жодних дій для погашення заборгованості.

Дані обставини підтверджуються відповіддю з Державної прикордонної служби України №99478374 від 23 березня 2021 року.

Згідно відповіді Державної прикордонної служби України від 23 березня 2021 року щодо перетину боржником державного кордону ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) перетинав кордон 26 лютого 2021 року та 09 березня 2021 року.

Просив, скасувати ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 17 травня 2021 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити подання приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Бережного Я.В. та тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, ОСОБА_1 до виконання зобов`язань, покладених на нього відповідно до виконавчого листа №757/12151/17, виданого Печерським районним судом м. Києва від 08 лютого 2021 року.

На апеляційну скаргу ОСОБА_1 подав відзив, обґрунтовуючи його тим, що з його сторони були відсутні дії щодо виконання вимог приватного виконавця, у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не було відомо про наявність даного виконавчого провадження взагалі.

Зазначає, що і про ухвалення заочного рішення Печерського районного суду м. Києва, за яким був виданий виконавчий лист, ОСОБА_1 стало відомо лише 14 липня 2021 року, після ознайомлення з матеріалами даної справи.

Після виявлення даного виконавчого провадження, на виконання вимог ЗУ «Про виконавче провадження», ОСОБА_1 в найкоротший час буде надіслано на адресу приватного виконавця Бережного Я.В. декларацію про доходи та майно боржника за формою, встановленою Міністерством юстиції України.

Зазначає, що в даній декларації ОСОБА_1 буде надано інформацію щодо всього його рухомого та нерухомого майна, яке чомусь приватним виконавцем Бережним Я.В. не було виявлено в ході цього виконавчого провадження №64459911.

Звертає увагу, що боржник протягом усього часу здійснення виконавчого провадження в межах якого приватний виконавець вніс до суду подання про обмеження виїзду, не вчинив жодних дій, які б можна було розцінити як перешкоджання або ухилення від виконання покладених зобов`язань.

Крім цього, подання приватного виконавця не містить посилань та доказів вчинення боржником дій метою яких було б перешкоджання або ухилення від виконання рішення суду.

Просив апеляційну скаргу приватного виконавця Виконавчого округу м. Києва Бережного Я.В. залишити без задоволення, а ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 17 травня 2021 року залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні подання, суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що державним виконавцем вжито будь-які заходи щодо примусового виконання рішення та вчинено всі можливі виконавчі дії.

Крім цього, зазначаючи про відсутність правових підстав для обмеження боржника у праві виїзду за кордон, суд виходив з того, що обмеження права виїзду особи за кордон є певною санкцією, яка може застосовуватись у зв`язку з ухиленням особи від виконання зобов`язання, що суттєво обмежує права і свободи людини, тоді як приватним виконавцем не надано доказів того, що ним вжито достатньо заходів для виконання судового рішення, а боржник свідомо ухиляється від його виконання.

З висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне.

Відповідно до статті 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до вимог ст.441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Згідно з вимогами ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

За змістом даної норми підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України є факт його ухилення від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, яке полягає у вчиненні боржником дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення суду, в тому числі, і безпідставна неявка на виклики державного виконавця.

У поданні та в апеляційній скарзі приватний виконавець Бережний Я.В. вказує на те, що боржник не подав йому протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника.

На момент подачі подання заборгованість за виконавчим документом боржником не погашено, будь-яких документів від боржника стосовно виконання не надходило.

Боржник ігнорує виклики та вимоги приватного виконавця та не вживає жодних заходів щодо виконання зобов`язань за судовим рішенням, що свідчить про ухилення боржника від виконання судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Всупереч зазначених вимог закону приватний виконавець не надав суду доказів того, що боржник ОСОБА_1 ухиляється від виконання рішення суду.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та підтвердженим матеріалами виконавчого провадження.

У той же час, в даному випадку матеріали справи не містять жодних доказів щодо того, що боржнику було відомо про наявність відкритого виконавчого провадження про стягнення з нього грошових коштів, зокрема, доказів отримання повісток та викликів, постанов виконавця (в тому числі й постанови про відкриття виконавчого провадження), тощо.

Виконавець, надавши суду докази направлення ним боржнику постанови про відкриття виконавчого провадження та виклику приватного виконавця, не надав доказів отримання їх ОСОБА_1 .

У матеріалах справи відсутні докази того, що приватним виконавцем були вчинені всі необхідні заходи, спрямовані на виконання боржником судового рішення.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання.

Саме по собі невиконання боржником самостійно зобов`язань протягом певного строку, про що вказує приватний виконавець в своєму поданні, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду обов`язків.

Звертаючись до суду з поданням, приватний виконавець не надав суду доказів, які свідчать про ухилення боржника від виконання рішення суду на стадії виконавчого провадження.

Згідно статті 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні подання приватного виконавця Виконавчого округу м. Києва Бережного Я.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 .

Викладені в апеляційній скарзі доводи не впливають на правильність висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 17 травня 2021 року слід залишити без змін.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-384, ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу приватного виконавця Виконавчого округу м. Києва Бережного Ярослава Вікторовича залишити без задоволення.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 17 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений 21 липня 2021 року.

Суддя-доповідач К.П. Приходько

Судді Т.О. Писана

С.О. Журба