Справа № 584/1566/20
Провадження № 2/584/133/21
РІШЕННЯ

Іменем України

14.07.2021 Путивльський районний суд Сумської області

в особі: головуючого - судді Токарєва С.М.

при секретарі Зікрати Я.В.

за участю: позивача ОСОБА_1

представника позивача - адвоката Латишевої В.О.

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Путивль в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частку житлового будинку з надвірними спорудами,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовував тим, що 17.03.2001 зареєстрував шлюб з відповідачем, який було розірвано 09.07.2014.

За час спільного проживання сторони придбали житловий будинок АДРЕСА_1 .

Власником вказаного будинку в договорі купівлі-продажу від 25.11.2003, зареєстрованого в реєстрі за № 2735, було зазначено відповідача.

Посилаючись на те, що вказане нерухоме майно на підставі ст. ст. 60, 70 СК України є спільною сумісною власністю подружжя, просив визнати за ним право власності на 1/2 частку житлового будинку АДРЕСА_2 .

Відповідачем поданий відзив на позовну заяву, в якому остання просила відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог та зазначала, що позивач знав про те, що вона оспорює його право на будинок з 2014 року, а не з 2020 року, як зазначав позивач.

Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали, просили стягнути з відповідача судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору.

Відповідач в судовому засіданні позов визнала, правові наслідки визнання позову їй роз`яснено судом.

В силу ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Вбачається з копій свідоцтва про одруження від 17.03.2001 та про розірвання шлюбу від 09.07.2014 те, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 8, 10).

На підставі договору купівлі-продажу від 25.11.2003 відповідач придбала житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с. 9, 26).

Відповідно до ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; 4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду".

Згідно ч.1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 372 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Згідно ч. 1 ст. 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

У п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначено, вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК (2947-14) щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми надепозитний рахуноксуду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК (435-15), за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Таким чином, враховуючи положення ст.ст. 60, 70 СК України щодо презумпції виникнення права спільної сумісної власності подружжя на придбане ними за час шлюбу майно і рівності часток у ньому дружини та чоловіка, суд вважає, що таке визнання позову відповідачем не суперечить закону, і при цьому не будуть порушені права, свободи чи інтереси інших осіб.

В зв`язку з задоволенням позову слід стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 840 грн. 80 коп.

Витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 3000 грн. 00 коп. з відповідача стягненню не підлягають, зважаючи на відповідне клопотання позивача та його представника.

На підставі викладеного, керуючись, ч. 4 ст. 206 ст. ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на 1/2 частку житлового будинку АДРЕСА_3 , загальною площею 71,5 кв.м., житловою площею 42,0 кв.м., з надвірними спорудами "Б" - сарай, "У"-вбиральня, "Пг"- погріб, № 1-4 огорожа.

3. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені по справі судові витрати: 840 грн. 80 коп. судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду через Путивльський районний суд Сумської області шляхом подачі в 30-ти денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 20.07.2021.

Суддя С.М.Токарєв