Провадження № 2/521/242/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2021 року Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого - судді Леонова О.С.,

секретаря - Філозофенко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб: Служби у справах дітей Одеської міської Ради та Органу опіки і піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської Ради про визначення місця проживання малолітньої дитини з матір`ю та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , за участю Органу опіки і піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської Ради про визначення місця проживання малолітньої дитини разом з батьком, -

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог та заперечень на позов

До суду звернулась ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач), третіх осіб: Служби у справах дітей Одеської міської Ради та Органу опіки і піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської Ради в якому просить визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір`ю ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 10 вересня 2015 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 2226. Від вказаного шлюбу у них народилася донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 05 листопада 2018 року рішенням Малиновського районного суду м. Одеси в справі № 521/16091/18, за її позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - позовні вимоги задоволено в повному обсязі, зазначений шлюб розірвано. Так, 23 вересня 2010 року відповідно до договору дарування їй належить на праві приватної власності трикімнатна квартира під АДРЕСА_2 . Однак, після розлучення позивач разом з донькою вимушена проживати в будинку відповідача. Оскільки добровільно відповідач відмовляється передати їй доньку на проживання та виховання. Станом на теперішній час відповідач постійно висловлюється нецензурною лайкою в її адресу в присутності доньки та постійно погрожує забрати доньку та обмежити її спілкування з дитиною. Відповідач халатно ставиться до сімейних та батьківських обов`язків, з ініціативи відповідача між ними постійно виникають сварки, свідком яких нерідко стає їх дитина, що постійно травмує її та впливає на її психічне становлення і кожен раз спричиняє позивачу та дитині душевні страждання. Відповідач працює моряком та регулярно ходить в рейси, тобто відсутній по декілька місяців на рік. Тому, відповідач не може дати дитині належного виховання та розвитку та має мінливий (нерегулярний) дохід. Позивач виховує доньку самостійно, хоча і проживає разом з відповідачем, однак матеріальної допомоги на дитину від нього не отримує. Позивач постійно слідкує за станом здоров`я дитини, її розвитком, виховує та піклується про неї. На переконання позивача їх донька повинна проживати разом з нею в квартирі, так як усі умови для проживання, виховання та утримання дитини створені, а також є окрема кімната для доньки. Позивач є самозайнятою особою та має власний бізнес, тому вона має час відводити їх дитину до дитячого садку, займатися її вихованням та навчанням, проводити із нею час вечорами, гуляти та іншим чином піклуватися про неї. Крім того, позивач має стабільний, самостійний дохід, що у повному обсязі може створити всі необхідні умови для проживання, гармонійного розвитку дитини, задовольнити її особисті потреби, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Донька є малолітньою, а тому вона потребує виключно материнського піклування та догляду.Донька може тривалий час гратися та проводити час з відповідачем, однак через деякий час влаштовує істерики, та просить уваги у позивача, як матері, у зв`язку з тим, що відповідач буває відсутнім дуже тривалий час через роботу та вона від нього відвикає. На підставі вказаного позивач змушена звернутися до суду з відповідним позовом.

25.09.2019 року (вхід. №43710) від відповідача по справі до суду надійшов відзив на позов, в якому зазначив, що з вимогами позивача не погоджується та вважає, що позивачем не надано достатніх, належних та допустимих доказів, які б в сукупності свідчили про наявність правових підстав для задоволення позову. У відзиві на позову заяву зазначає, що з грудня 2012 року він та позивач проживають разом (на той час вони перебували у першому шлюбі, проживали за адресою АДРЕСА_1 ). У лютому 2014 року перший шлюб розірвано та 10.09.2015 року він з позивачем зареєстрували другий шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, про що був зроблений актовий запис № 2226. Від шлюбу мають малолітню дитину, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . З вересня 2017 року фактично шлюбні відносини в них припинились, але він та їх донька, а також двоє дітей позивача, від попередніх шлюбів та онук ОСОБА_4 продовжили проживати в будинку його матері за адресою: АДРЕСА_3 . За вказаною адресою відповідач постійно сплачує за комунальні послуги, харчування, навчання та лікування дітей та онуків. Позивач в свою чергу живе в своє задоволення і нічим о крім особистого життя не цікавиться. Як тільки він відправляється до відрядження у дітей одразу зникає успішність у навчанні, загострюються хронічні захворювання, починають траплятися численні життєві негаразди. З грудня 2013 року, відповідач повність взяв опіку над першою дитиною ОСОБА_4 , яка проживає з ним та під його повним контролем, вихованням і навчанням. Відносно другої дитини ОСОБА_4 від другого шлюбу - ОСОБА_5 , відповідач майже п`ять років (до середини четвертого класу) сплачував навчання у приватній школі "Гармония- XXI Век" дитині, яке складало від 5000 до 5500 грн. на місяць. Відповідач вважає, що в інтересах їх спільної доньки вона має проживати саме з ним, а не з позивачем. Так як він має гарну роботу, багато вільного часу, є час займатись розвитком дитини, гуляти та іншим чином піклуватися про неї. Також, він має стабільний самостійний не малий дохід, яким може у повному обсязі створити всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, задовольнити гармонійний розвиток її особистості в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Позивач не має достатнього постійного доходу для матеріального забезпечення умов проживання дитини, так як мешкає у квартирі, яка не облаштована у повному обсязі всім необхідним для розвитку дитини та не може забезпечувати умови для нормального розвитку дитини. З урахуванням вище вказаного відповідач не згоден із тим, щоб їх спільна донька проживала з позивачем та наполягає на визначенні місця проживання ОСОБА_3 разом з ним, її батьком.

25.09.2019 року (вхід. №43632) від відповідача по справі до суду надійшла зустрічна позовна заява в якому просить визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком - ОСОБА_2 . Викладені обґрунтування у зустрічній позовні заяві є ідентичними до наданого відзиву на позовну заяву від 25.09.2019 року.

17.01.2020 року (вхід. №1789) від відповідача по справі до суду надійшов відзив на висновок орган опіки та піклування в якому просить висновок Органу опіки і піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської Ради не приймати до уваги та в судовому рішенні на висновок не посилатись. У вказаному відзиві зазначає, що головним аргументом зазначеним в висновку органу опіки та піклування від 19.12.2019 року є принцип 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Однак законодавство України не містить норм, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Велика Палата Верховного Суду справедливо зазначила, що при визначенні місця проживання дитини першочергова увага має приділятися якнайкращому забезпеченню інтересів дитини в силу вимог статті 3 Конвенція про права дитини від 20 листопада 1989 року. Таким чином, Верховний Суд стоїть на позиції захисту прав як матері, так і батька, гарантує рівноцінне становище батьків. Згідно з актуальною судовою практикою дискримінаційне ставлення та приниження ролі батька є неприпустимим та суперечить законодавству України. У зв`язку з вказаним відповідач вважає, що робота проведена Органом опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської Ради, яка передувала висновку 19.12.2019 року, є неповною та суперечить законодавству України, порушуючи Конституції України, Сімейний кодекс України та ратифіковані міжнародні договори, а також суперечить практиці Верховного Суду. Крім того, при підготовці Органом опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської Ради не було враховано матеріальний стан кожного з батьків, освіта, умови проживання, спосіб життя та соціальні зв`язки між ними та дитиною.

29.04.2020 року (вхід. №17998) від позивача по справі до суду надійшов відзив на зустрічну позовну заяву в якій вказала, що викладені обставини у зустрічній позовній заяві не відповідають дійсності та нормам чинного законодавства та просила позовні вимоги залишити без задоволення. У відзиві на зустрічну позовну заяву зазначає, що відповідач, умисно хоче ввести суд в оману, оскільки усі твердження, за переконанням позивача є цілком суб`єктивними, такими що призвані спаплюжити та викривити наведене в її позові та частина тверджень викладених в зустрічній позовній заяві є наклепом та не підтверджується ніякими письмовими доказами.

14.05.2020 року (вхід. №19694) від відповідача по справі до суду надійшла відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву в якому просив у задоволенні позовної заяви ОСОБА_4 про визначення місця проживання малолітньої дитини з матір`ю відмовити.

Заяви (клопотання) учасників справи.

26.05.2021 року (вхід. № 23800) до суду надійшла заява від позивача в якій зазначила, що вважає за можливе закрити підготовче судове засідання та призначити справу до розгляду по суті. Крім того, позивачем було подано відзив на зустрічний позов відповідного до якого просила позовні вимоги залишити без задоволення. (том № 1, а.с. 209-214; том № 2, а.с. 68)

26.05.2021 року (вхід. № 23774) до суду надійшла заява від представника відповідача - адвоката Садаклієва І.І. в якому просив судове засідання призначене на 26.05.2021 року розглянути за його відсутності та не заперечував проти призначення справи до судового розгляду по суті. Також, відповідачем було подано відзив на позов відповідно до якого позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні. (том № 1, а.с. 52-55; том № 2, а.с. 69)

26.05.2021 року (вхід. № ЕП-11207 ) до суду надійшла заява від представника третьої особи - Малиновської районної адміністрації Одеської міської Ради Петрікєєва Б.Б., який діє на підставі довіреності № 0018/01-20 від 05.01.2021 року в якому просив розглянути справу за його відсутності з урахуванням висновку Органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської Ради. (том № 2, а.с. 66)

28.10.2019 року (вхід. № 48618) до суду надійшла заява від представника третьої особи - Органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської Ради Чумаченко Н.Ю., яка діє на підставі довіреності № 0347/01-20 від 06.02.2019 року в якій просила розглянути справу за відсутності представника органу опіки та піклування. (том № 1, а.с. 111)

Інші процесуальні дії у справі

Згідно автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.07.2019 року, цивільну справу № 521/12588/19, передано на розгляд судді Малиновського районного суду м. Одеси Леонова О.С.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 06.08.2019 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 27.11.2019 року прийнято зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 ОСОБА_1 , третьої особи: Органу опіки і піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської Ради про визначення місця проживання малолітньої дитини разом з батьком.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 19.02.2020 року продовжено строк підготовчого провадження у справі.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 14.05.2020 року клопотання ОСОБА_2 про забезпечення доказів способом призначення у справі судової психологічно-психіатричної експертизи повернуто заявнику.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 26.05.2020 року клопотання ОСОБА_2 про виклик свідків вх. № 19666 (від 14.05.2020 року) та витребування доказів вх. № 19667 (від 14.05.2020 року) повернуто заявнику та клопотання про проведення судової психолого-психіатричної експертизи задоволено.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 02.04.2021 року провадження у справі поновлено та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 26.05.2021 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

У призначене судове засідання сторони по справі та інші учасники судового процесу, які повідомлялись судом у встановленому законом порядку, не з`явились.

Треті особи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлялись відповідно до вимог ЦПК України, про причини неявки не повідомляли, заяви про розгляд справи за їх відсутності не подавали.

Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

2. Мотивувальна частина

Фактичні обставини, встановлені судом

Судом встановлено, що 10 вересня 2015 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 2226. (т. № 1, а.с. 76)

Від вказаного шлюбу сторони мають малолітню доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_2 . (т. № 1, а.с. 28)

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 05.11.2018 року позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про розірвання шлюбу задоволено. (т. № 1, а.с. 75)

Відповідно до довідки з місця роботи № 186 від 22.04.2019 року, виданої директором «Марінекс ЛТД» Джобб Мілан, позивач працює у «Марінекс ЛТД» з 01.03.2017 року та займає посаду косметик. (т. № 1, а.с. 21)

У довідці про доходи від 22.04.2019 року, виданої директором «Марінекс ЛТД» Джобб Мілан вказано, що позивач за період з 01.01.2019 року по 30.04.2019 року отримала заробітну плату у розмірі 40 000 гривень. За кожен місяць заробітна плата позивача складає 10 000 гривень. (т. № 1, а.с. 20)

Відповідно до характеристики складеної нянею дитини - ОСОБА_7 від 11.03.2019 року вказано, що дитина завжди охайно вдягнута, ніяких тілесних ушкоджень немає, у спілкуванні з матір`ю дитина завжди перебуває у гарному настрої. (т. № 1, а.с. 26)

Позивачу на підставі договору дарування від 23.09.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Нестеренко О.Л., зареєстрованого в реєстрі № 205 та витягу про державну реєстрацію прав належить квартира під АДРЕСА_2 , яка складається в цілому з трьох житлових кімнат та підсобних приміщень, загальною площею 45,3 кв.м. в тому числі житловою площею 29,9 кв.м. (т. № 1, а.с. 19, 22)

Позивач зверталась із заявою до Служби у справах дітей Одеської міської Ради стосовно вирішення питання про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з матір`ю. Однак, позивачу було відмовлено у вирішенні вказаного питання, що підтверджується листами начальника Служби у справах дітей Одеської міської Ради Дамаскіна І.В. за вих. № 06/4499/3 від 15.05.2019 року та за вих. № 06/4888 від 29.05.2019 року. (т. № 1, а.с. 16-18)

Відповідач по справі працює моряком на посаді старшого механіка, що підтверджується трудовим договором моряка від 07.06.2019 року. У вказаному трудовому контракті вказано, що базова місячна зарплата складається у сумі 2 349,00 дол. США та бонус за повторне приєднання складається у сумі 300,00 дол. США. (т. № 1, а.с. 69-70)

У характеристиці від 25.09.2019 року вказано, що ОСОБА_2 приймає активну участь у вихованні дітей, зі слів сусідів ОСОБА_2 ввічлива та добра людина без шкідливих звичок. Підтримує добрі відносини з сусідами та приймає активну участь у громадських справах. (т. № 1, а.с. 71)

Відповідно до довідки (виписки з домової книги про склад сім`ї та реєстрації) від 27.05.2019 року, виданої головою СОН «Курсаки» ОСОБА_8 , відповідач проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 . (т. № 1, а.с. 72)

На підтвердження своєї професійної діяльності, відповідачем було надано: - копію посвідчення особи моряка серії НОМЕР_3 ; - Копію послужної книжки моряка № 04564/2018/24; - копію диплома серії НОМЕР_4 та додаток до нього; - копію диплома серії НОМЕР_5 та додаток до нього; - копію диплому серії НОМЕР_6 . (т. № 1, а.с. 231-237)

До суду на підтвердження належних умов для проживання дитини за адресою: АДРЕСА_3 , відповідачем надані фотокартки будинку з кімнатою для проведення ігрового часу та кімнатою відпочинку доньки. (т. № 2, а.с. 24-26)

Відповідно до висновку органу опіки та піклування про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 , вих. № 3405/01-20 від 19.12.2019 року, орган опіки Малиновської районної адміністрації ОМР вважає доцільним визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 із матір`ю ОСОБА_4 .

На виконання ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 26.05.2020 року до суду буди надіслані висновки судового-психіатричного експерта за № 449 від 30.09.2020 року, за № 450 від 30.09.2020 року та за № 451 від 30.09.2020 року. (т. № 2, а.с. 48-59)

Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 449 від 30.09.2020 року проведеної стосовно відповідача по справі, відповіді на питання, що відносяться до компетенції судового експерта-психолога встановлено, що: «Особистість підекспертного ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 характеризується низькими інтелектуальними (в межах вікової норми) характеристиками, здатністю до свідомого планування своєї поведінки, корекції вчинків, що коїть. Разом з тим, підекспертний виявляє такі особистісні прояви, як егоцентризм, недостатню послідовність і нестійкість поведінки, емоційних проявів, схильність до застрягань на негативних та актуально значимих переживаннях, неможливість перебудови ситуації контакту з урахуванням інтересів інших його учасників, що, зокрема, простежується в його сімейній ситуації. У підекспертного відзначаються певні ознаки емоційно-вольової та соціальної незрілості, недостатня сформованість соціальних міжособистісних аспектів, соціальних суджень. Співзалежність у міжособистісних стосунках. Характерна особистісна примітивність, нестійкі риси характеру, недостатня критичність. Для нього властиві такі індивідуально-психологічні прояви, як нетерпимість до протидії, запальність, примхливість, егоцентрична вразливість, зовнішньозвинувачуючі форми емоційного реагування, нестабільність в житті та функціюванні особистості, настрої, соціальних взаємовідносинах, недостатність особистісної стійкості, цілісності, раптові зрушення, зміни в афективних проявах та взаємовідносинах. Ці психологічні властивості, а також напружено-негативні взаємовідносини з матір`ю дитини можуть впливати на поведінку підекспертного, перешкоджати повноцінному цілеспрямованому вихованню доньки, впливати на її психічний стан та особливості психічного розвитку дівчинки. »

Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 450 від 30.09.2020 року проведеної стосовно позивача по справі, відповіді на питання, що відносяться до компетенції судового експерта-психолога встановлено, що: «Особистість підекспертної ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 інтелектуально та емоційно зріла, здатна до свідомого планування свого життя, поведінки, корекції та прогнозу здійснюваних вчинків. Для підекспертної властиві такі індивідуально-психологічні прояви, як егоцентризм, демонстративність, схильність орієнтуватись на найближче оточення і думку, достатня стенічність поведінки, чуйність та товариськість у спілкуванні та відношенні до оточуючих. Підекспертна має тісний зв`язок з донькою, добрі сформовані відносини з нею з усвідомленням її специфічних потреб та особливостей, є для неї важливою підтримкою у житті.»

Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 451 від 30.09.2020 року проведеної стосовно малолітньої дитини - ОСОБА_3 , відповіді на питання, що відносяться до компетенції судового експерта-психолога встановлено, що: «Випробувана ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 виявляє певні ознаки відставання у психічному розвитку. Її інтелектуальний рівень відповідає межі «прикордонної зони» між нормою та інтелектуальним дефектом, ІСО по Векслеру 70. Підекспертна виявляє підвищений рівень тривоги, відчуття небезпеки, позбавлення базової підтримки, що травмує її особистість, суттєво впливає на психічний розвиток дівчинки. За результатами проведеного дослідження психологічне відношення випробуваної до матері характеризується достатньою теплотою та дружніми взаємовідносинами, цікавістю у взаємодії та певною прив`язаністю. З батьком у підекспертної також теплі, але більш формальні взаємовідносини, але не негативістичні. Відносини між батьками підекспертної негативістичні, про що свідчить їх настирливе небажання дослухатись до інтересів та користі своєї дитини, заподіяння шкоди її психічному здоров`ю рваним графіком проживання, що спотворює психічний світ дівчинки, порушує її безпеку та психічний розвиток. І батько, і матір виявляють теплі відносини до своєї дитини, але вирішуючи свій сімейний конфлікт, вони визнають перш за все лише свої інтереси, задовольняють в першу чергу лише свої потреби, що травмує дитини. З урахуванням особливостей сімейного сценарію та індивідуально-психологічних проявів дитини не рекомендовано її проживання по черзі то у батька, то у матері, що може призводити до порушення психічної стабільності дитини, відсутності у неї стабільних родинних кордонів, території сім`ї та свого місця в житті. Дівчинка має постійно проживати з одним із батьків та періодично гостювати у другого з батьків, підтримувати з ним гостьові та родинні відносини.»

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до наступного висновку.

3. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права

Згідно ч. 1 ст. 13 Цивільно-процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.ч. 1, 3, 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Положеннями ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція) передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Відповідно до ст. 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно ст. 9 Конвенції - Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ст. 141 Сімейного Кодексу України (далі - СК України) мати, батько, мають рівні права та обов`язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до права та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, зобов`язані також піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, моральний та духовний розвиток.

Батьки мають рівні права на виховання дитини та спілкування з нею, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

За ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки і піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Із системного тлумачення ст.ст. 3 та 9 Конвенції про права дитини, ч.ч. 2, 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Крім того, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, психологічний стан, вік дитини тощо.

Верховний Суд, врахувавши положення ст. 51 Конституції України, статей 7, 157 СК України, а також рішення ЄСПЛ від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13) «М. С. проти України», зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Найкращі інтереси дитини можуть, залежно від їх характеру та серйозності, перевищувати інтереси батьків.

Позивачка та Відповідач не дійшли згоди щодо визначення місця проживання дитини, що підтверджується відзивом ОСОБА_2 у якому він просить відмовити у позовній заяві ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини разом із нею.

Як вбачається з висновків судово-психіатричного експерта з урахуванням індивідуально-психологічних проявів дитини не рекомендовано її проживання по черзі то у батька, то у матері, що може призводити до порушення психічної стабільності дитини, відсутності у неї стабільних родинних кордонів, території сім`ї та свого місця в житті. Таким чином, дівчинка має постійно проживати з одним із батьків та періодично гостювати у другого з батьків, підтримувати з ним гостьові та родинні відносини. Позивач, як матір має тісний зв`язок з донькою, добрі сформовані відносини з нею з усвідомленням її специфічних потреб та особливостей та є для неї важливою підтримкою у житті.

Також судом було встановлено, що батько у зв`язку з роботою, яка потребує його відсутності по декілька місяців, не має можливості бути поряд з малолітньою донькою, яка в силу свого віку потребує якомога більшої уваги та догляду.

Разом з тим, Відповідач, як батько у вільний час від роботи, не позбавляється права на виховання, брати участь у її розвитку, піклуватися про її стан здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, а також у подальшому готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК місцем проживання фізичної особи, яка не досягла 10 років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

З матеріалів справи вбачається, що у Позивачки є окреме від Відповідача житло, тобто дитина має можливість проживати разом з матір`ю.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оцінивши зібрані у справі докази, керуючись принципом якнайкращого забезпечення інтересів дитини в силу вимог статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Позивачки щодо визначення місця проживання дитини з матір`ю підлягають задоволенню, оскільки це відповідає вищим інтересам дитини та на даний час визначення місця проживання дитини разом з матір`ю не суперечитиме інтересам дитини, враховуючи ставлення обох батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, прихильність дитини до обох батьків, вік дитини, а тому зустрічну позовну заяву Відповідача про визначення місця проживання малолітньої дитини разом з батьком суд залишає без задоволення.

Розподіл судових витрат між сторонами

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.

Таким чином, у зв`язку із задоволенням первісного позову та з урахуванням ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір, витрати по сплаті якого понесені позивачем і документально підтвердженні. Зокрема, згідно квитанції № 0.0..1 від 30.07. 2019 року (а.с. 1) позивачем було сплачено 768,40 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 18, 19, 157, 160, 161 Сімейного кодексу України, ст. ст. 16, 29 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76, 77, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 272, 273, 353, 354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_7 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_8 ), за участю третіх осіб: Служби у справах дітей Одеської міської Ради (65074, м. Одеса, вул. Косовська, буд. 2-Д) та Органу опіки і піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської Ради ( 65078, м. Одеса, вул. Генерала Петрова, буд. 22) про визначення місця проживання малолітньої дитини з матір`ю - задовольнити у повному обсязі.

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір`ю ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 .

Стягнуть з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 768,40 грн.

У задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , за участю Органу опіки і піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської Ради про визначення місця проживання малолітньої дитини разом з батьком - відмовити у повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржене учасниками справи до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд міста Одеси протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 19.07.2021 року.

Суддя О.С. Леонов

19.07.21