САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/381/21
Провадження №2/726/154/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.07.2021 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівці у складі: головуючого судді Мілінчук С. В., при секретарі - Попович Ю.І. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернівці справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини та стягнення коштів на утримання дружини до досягнення дитиною 3-х річного віку, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 в якій вказує, що рішенням Садгірського районного суду м. Чернівці від 31.08.2020 року шлюб між сторонами було розірвано, стягнуто з відповідача аліменти у розмірі 2500,00 гривень на утримання малолітнього сина сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зазначає, що розмір стягуваних аліментів є недостатнім, оскільки в силу свого віку потребує більше витрат на матеріальне забезпечення. Останнім часом дитина потребує більших витрат пов`язаних із профілактикою захворювань, придбання продуктів, розвиваючих іграшок, тощо.

Зазначає також що вона має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною трирічного віку. В свою чергу відповідач є здоровою людиною, отримує дохід, однак не підтримує її матеріально, фінансову допомогу їй не надає.

На підставі викладеного, позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача додаткові витрати на утримання дитини у розмірі 12268,13 гривень та стягнути аліменти на своє утримання у розмірі 1500,00 гривень щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку.

Представник відповідача надіслав до суду відзив на позов в якому вказує, що відповідач належним чином сплачує аліменти у розмірі 2500 гривень та навіть більше, заборгованості зі сплати аліментів за позивачем не значиться. Окрім того, витрати які несе позивач не викликані особливими здібностями дитини чи поганим станом її здоровя, а тому їх стягнення є безпідставним.

Позивач та її представник в судовому засіданні дали пояснення аналогічні викладеним в позові та додали, що спільний син час від часу хворіє та потребує витрат на лікування та відпочинок на морі. Окрім того, вона здійснює підприємницьку діяльність та вимушена періодично, на час її здійснення, залишати дитину разом із нянькою та оплачувати її послуги. Позовні вимоги просила задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав викладене у відзиві на позов.

Суд, дослідивши обставини справи, пояснення сторін та письмові докази приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову з наступних підстав.

Як вбачається із рішення Садгірського районного суду м. Чернівці від 31.08.2020 року шлюб між сторонами було розірвано, стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі 2500,00 гривень на утримання малолітнього сина сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Встановлено, що неповнолітній син сторін проживає разом із своєю матірю у АДРЕСА_1 .

Із копій квитанцій АТ «Приватбанк» вбачається, що ОСОБА_2 належним чином сплачує призначений розмір аліментів на утримання сина.

Згідно відомостей ЄДРЮОФОПГФ, позивач ОСОБА_1 зареєстрована як приватний підприємець та здійснює підприємницьку діяльність із 14.03.2017 року по цей час. Основним видом підприємницької діяльності є роздрібна торгівля з лотків і на ринках текстильними виробами, одягом, взуттям.

Згідно пояснень представника відповідача, які ніким не оспорюються, ОСОБА_2 офіційно не працевлаштований, час від часу їздить за кордон де має періодичний мінливий дохід. Розмір доходу сторін суду невідомий, враховуючи відсутність у матеріалах справи належних про те доказів.

Оцінюючи необхідність стягнення із відповідача додаткових витрат на утримання дитини суд виходить з наступного.

Згідно ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Аналіз відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті).

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Судом досліджені, надані позивачем на підтвердження додаткових витрат на дитину, докази із яких вбачається, що позивач здійснює купівлю продуктів харчування: соки, печиво, фрикадельки, сіль, фруктове пюре, молоко, хліб, йогурт, м`ясо тощо. Окрім того у квитанціях містяться продукти, які не притаманні для харчування дитини у 2-річному віці: хамон, стейк, сардини тощо. Також відображено непродовольчі товари: батарейки, інтерактивна іграшка « Ведмедик » вартістю 2449,00 гривень, конструктор «Лего» вартістю 3499,00 гривень, доставка товарів, тощо.

Враховуючи вищевикладений аналіз ст. 185 СК України, такі покупки позивачки не викликані особливими потребами дитини чи станом її здоровя, не пов`язані із розвитком її особливих здібностей чи потребою у спеціальному харчуванні, а є щоденною необхідністю, витрати за які повинні покриватись за рахунок аліментів, які стягуються з відповідача на підставі рішення суду. Окрім того купівля іграшок вартістю 2449,00 гривень та 3499,00 гривень, тобто більшою ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку та присуджений розмір аліментів, не є нагальною необхідністю для дитини, а являється особистим вибором, продиктований бажанням та фінансовими спроможностями матері. Сімейний кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків, а тому на позивача також покладається обов`язок брати участь у витратах на дітей, у тому числі, на щоденне харчування.

Позивачем також не додано до матеріалів справи відомостей про стан здоровя дитини чи відвідування нею гуртків та секцій де можуть виявлятись особливі потреби дитини.

Окрім того, варто зазначити, що відповідачу до сплати присуджені аліменти у розмірі 2500,00 гривень, що перевищує визначений ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину відповідного віку, а тому суд приходить до висновку про достатність участі батька у матеріальному забезпеченні дитини.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення із відповідача додаткових витрат на дитину.

Оцінюючи необхідність стягнення із відповідача аліментів на утримання дружини, суд виходить з наступного.

Статтею 84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Отже, за змістом вказаної норми права, можливість отримання аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитини до досягнення нею трьох років, виникає за умови, що чоловік має можливість надавати таку матеріальну допомогу.

Як було встановлено, позивач здійснює підприємницьку діяльність та отримує доходи.

Відповідач же, зі слів позивача, що не оспорюється представником відповідача, час від часу працює закордоном та отримує непостійний мінливий дохід. Розмір доходів відповідача, за відсутності на те належних доказів, судом не встановлено. Разом із тим встановлено, що ОСОБА_2 отримує доходи, з яких сплачує аліменти на утримання дитини.

Таким чином встановлено, що відповідач може надавати матеріальну допомогу своїй колишній дружині до досягнення дитиною трирічного віку.

Що стосується визначення розміру матеріального утримання (аліментів) відповідачки варто взяти до уваги, що за правилами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно копії свідоцтва про одруження від 13.05.2021 року, ОСОБА_2 уклав шлюб із ОСОБА_4 .

Окрім того, згідно копії пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 , матір відповідача - ОСОБА_5 є непрацездатною особою за віком.

Законом України «Про державний бюджет України на 2021 рік визначено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 1 серпня 2021 року становить 2379 гривень.

Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд виходить із того, що доходи відповідача є невстановленими. Разом із тим, оскільки він не заперечує про їх наявність, у позивача є право на отримання матеріальної допомоги. Беручи до уваги принцип розумності та справедливості, з урахуванням потреб позивача та можливостей відповідача, з метою недопущення порушень прав обох сторін, суд вважає, що базовою величиною, яка повинна бути взята за основу при визначенні розміру аліментів є половина від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 1189,5 гривень. Разом із тим, враховуючи, що у відповідача є непрацездатна за віком матір, дружина (сімя, яка потребує фінансової участі відповідача), останній вже несе витрати по сплаті аліментів, суд вважає, що з метою дотримання справедливого балансу між інтересами позивача та відповідача, необхідним є визначити розмір аліментів на утримання ОСОБА_1 у сумі 800,00 гривень щомісячно до досягнення дитиною трьох років.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст., 181-183, 185, 84 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 141, 280-282, 265, 280-282 ЦПК України , суд -

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання якого зареєстровано по АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання якої зареєстровано по АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 800,00 гривень щомісячно починаючи з 04.03.2021 року і до досягнення дитиною трьох років, а саме ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 472,16 гривень.

Судовий збір у розмірі 1343,84 гривень компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено до Чернівецького Апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його підписання.

Головуючий суддя С. В. Мілінчук