Провадження № 6/643/139/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2021 Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Довготько Т.М.

за участю секретаря судового засідання Хотян К.В.

заявника - ОСОБА_1

представника заявника ОСОБА_2

стягувача ОСОБА_3

представника стягувача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про визнання судового наказу Московського районного суду м.Харкова від 04.11.2020 таким, що не підлягає виконанню у цивільній справі за заявою ОСОБА_3 про видачу судового наказу про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

05.02.2021 до суду звернувся ОСОБА_1 із вищевказаною заявою в якій просить суд визнати судовий наказ справа № 643/16872/20, провадження №2-н/643/4537/20, таким, що не підлягає виконанню повністю.

В обґрунтування заяви зазначає, що 04.11.2020року Московським районним судом м.Харкова видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 29.10.2020 року та до досягнення дитиною повноліття. Вказує, що з жовтня 2018року по червень 2019 року дитина мешкала виключно із ним батьком, а потім по черзі з кожним із батьків за своїм бажанням, що також вказано у рішенні суду про розірвання шлюбу. Хоча насправді син мешкає більше часу саме із батьком (де у нього своя кімната), ніж з матір`ю, яка винаймає квартиру. Утримує дитину також переважно він. Також просить врахувати, що він має багато хронічних захворювань та потребує лікування. Сплата аліментів, які він не повинен сплачувати може негативно відобразитися на його здоров`ї, оскільки не буде вистачати грошів на ліки. Отже, у зв`язку із тим, що дитина проживає переважно з батьком та знаходиться на його утриманні, відсутній обов`язок сплати аліментів на користь колишньої дружини, що є підставою для визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю.

Стягувач ОСОБА_3 надала заперечення на заяву, в яких просила відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню з тих підстав, що син постійно мешкає разом із нею, у квартирі яку вона орендує за адресою: АДРЕСА_1 зі своїм цивільним чоловіком ОСОБА_6 та знаходиться на її утриманні, і навіть в періоди знаходження сина за місцем його реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , вона продовжує матеріально забезпечувати всі потреби сина.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 08.02.2021року заяву ОСОБА_1 було прийнято до розгляду.

Заявник ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 в судовому засіданні заяву підтримали та просили її задовольнити з підстав викладених у заяві.

Стягувач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 в судовому засіданні проти заяви заперечували, та просили у її задоволенні відмовити в повному обсязі, з підстав викладених у запереченнях.

Суд, заслухавши сторони, їх представників, свідка, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 04.11.2020року Московським районним судом м. Харкова винесено судовий наказ по справі №643/16872/20 за заявою ОСОБА_3 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_1 згідно якого з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 29.10.2020 року та до досягнення дитиною повноліття.

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтвом про народження від 10.02.2007 року серії НОМЕР_1 .

Рішенням Московського районного суду м.Харкова від 04.12.2019року, шлюб, зареєстрований 08.02.1993року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірваний. Рішення набрало законної сили 08.01.2020року.

Відповідно до довідок про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та їх дитини ОСОБА_5 є квартира АДРЕСА_3 .

Заявником ОСОБА_1 на підтвердження утримання сина та його місця проживання надано копії квитанцій та виписок із Банків про переказ коштів, товарний чек та накладну на придбання одягу, а також фото кімнати сина у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 .

Крім того, заявником надано медичну документацію на підтвердження факту викладеного у заяві щодо свого захворювання та потреби у лікуванні.

Стягувачем ОСОБА_3 на підтвердження утримання сина та його місця проживання надано копії квитанцій про переказ коштів на картковий рахунок сина ОСОБА_7 , чеки на придбання одягу та гарантійний талон на придбання техніки, в якому зазначено у якості покупця її цивільного чоловіка ОСОБА_6 , а також фото кімнати сина у квартирі яку вона орендує за адресою: АДРЕСА_1 зі своїм цивільним чоловіком ОСОБА_6 .

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що він є цивільним чоловіком ОСОБА_3 . Він проживає разом із ОСОБА_3 та її сином ОСОБА_7 у квартирі яку вони орендують за адресою: АДРЕСА_1 . У ОСОБА_8 в квратирі є окрема кімната, яка облаштована всім необхідним для проживання та розвитку. Він придбав за кошти ОСОБА_3 комп`ютер для ОСОБА_8 . Дитина постійно проживає з матір`ю, однак вільно спілкуються з батьком.

Як вбачається з копії Договору №715 оренди житлового приміщення від 30.10.2018року, ОСОБА_6 орендує квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , Договором передбачено проживання разом із ним: ОСОБА_3 та ОСОБА_5 .

Відповідно до статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

За змістом ч. 3 ст. 431 ЦПК України судовий наказ є видом виконавчого документу. Виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів, внормовані Розділом VІ ЦПК України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Відповідно до змісту вказаної вище норми ЦПК України, виконавчий лист може бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню лише у випадку: 1) якщо його було видано помилково; 2) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або 3) з інших причин. При цьому словосполучення «або з інших причин» стосується саме припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню. Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань, переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Таким чином, закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, проте наявними є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (відсутність у боржника обов`язку), зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом ст.432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Такі висновки містяться у постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі №2-4671/11.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Положеннями статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

В обґрунтування заяви та підстав для визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню ОСОБА_1 послався на те, що фактично його син ОСОБА_5 переважно проживає разом із ним, і перебуває на його утриманні, однак суд не може прийняти вказані доводи з огляду на те, що фактично матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_5 дійсно проживає з батьком та знаходиться на його утриманні на час звернення матері до суду із заявою про видачу судового наказу.

Наявні в матеріалах справи довідки та пояснення учасників справи про періодичні проживання дитини з кожним із них, є належними та допустимими доказами того, що у боржника відсутній повністю чи частково обов`язок сплати аліментів.

Доводи заявника про те, що у нього маються хронічні захворювання, які вимагають матеріальних витрат не є підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Таким чином, наведені боржником обставини не підпадають під перелічені у цивільному процесуальному законі підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, тому у задоволенні заяви боржника слід відмовити.

В той же час суд вважає за необхідне наголосити на тому, що у зв`язку із періодичними змінами місця проживання дитини з батьком і з матір`ю, а також у разі погіршення здоров`я боржника, заявник не позбавлений права звернутися до суду із заявою про зміну розміру стягуваних аліментів, яка підлягає розгляду у порядку позовного провадження.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 12,13,81,160,165, 186, 260, 261, 431, 432 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про визнання судового наказу Московського районного суду м.Харкова від 04.11.2020 таким, що не підлягає виконанню у цивільній справі за заявою ОСОБА_3 про видачу судового наказу про стягнення аліментів залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом 15 днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали, зазначений строк обчислюється з дня складення повної ухвали.

Повна ухвала суду складена 15.03.2021року.

Суддя Т.М.Довготько