Справа № 342/10/21
Провадження № 2/342/268/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2021 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Федів Л.М.,

з участю: секретаря судового засідання Матієк І.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городенка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на будинковолодіння в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , який проживає по АДРЕСА_1 , звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , яка проживає по АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 , який проживає по АДРЕСА_2 , в якому просить ухвалити судове рішення, яким визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер тато позивача - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис про смерть № 13. У зв`язку із раптовою, несподіваною смертю, письмового розпорядження на випадок смерті, ОСОБА_4 не зробив. З часу свого народження й до дня смерті батька, вони проживали разом, мали спільний побут та вели спільне господарство. А тому, за погодженням із іншими спадкоємцями першої черги за законом (відповідачами), фактично спадщину прийняв позивач та вчасно звернувся із відповідною заявою до нотаріуса, де заведена спадкова справа №78/2020. Розглянувши надані позивачем документи, 23 грудня 2020 року приватним нотаріусом Городенківського РНО на його ім`я видано три свідоцтва про право на спадщину за законом, до якої входять земельні ділянки, цільове призначення яких - для ведення особистого селянського господарства, площами 0,1426 га, 0,0966 га та 0,2455 га. Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина також і на жилий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що доводиться копією свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 14.06.1988 та довідкою Чернятинської сільської ради № 650 від 24.06.2020. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, до якої входить вищевказавне будинковолодіння позивачу відмовлено, у зв`язку з реєстрацією спадкового господарства, як колгоспного двору, що позбавляє нотаріуса можливості визначити конкретну частку спадкодавця. Станом на 15.04.1991 в спадковому господарстві проживали та були зареєстрованими: ОСОБА_4 , 1958 р.н., голова господарства (спадкодавець), ОСОБА_2 , 1960 р.н., дружина померлого (відповідач), ОСОБА_1 , 1982 р.н., син спадкодавця (позивач), ОСОБА_3 , 1985 р.н., син спадкодавця (відповідач). Спору щодо спадкового майна немає. Позивач, як спадкоємець, який фактично вступив в управління спадковим майном після смерті тата, виготовив технічну документацію на будинок за власні кошти, самостійно обробляє земельну та сплачує земельний податок, доглядає господарку тощо. Однак, не може належним чином реалізувати своє спадкове право через обставини, вказані в постанові нотаріуса.

Сторони та їх представники в судове засідання не з`явилися.

Представник позивача - адвокат Бундзяк У.М. подала до суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 подали до суду заяви про визнання позовних вимог, в яких просять справу розглянути без їх участі.

Дії учасників справи не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази, дійшов наступного.

Згідно копії свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 14 червня 1988 року, виданого виконавчим комітетом Городенківської районної Ради народних депутатів на підставі рішення цього ж виконкому № 11 від 13.01.1988, встановлено, що в цілому жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 дійсно належить на праві власності колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_4 . Даний жилий будинок (домоволодіння) в цілому зареєстрований в Коломийському бюро технічної інвентаризації на праві власності за колгоспним двором, головою якого є ОСОБА_4 та записаний 14.06.1988 в реєстрову книгу за реєстровим № 498.

Як слідує з довідки № 650, виданої 24.06.2020 виконкомом Чернятинської сільської ради, згідно рішення виконкому Чернятинської сільської ради 1990 року вулицю Щорса було перейменовано на вулицю Олени Пчілки, а в 2001 році ще було перейменовано на АДРЕСА_1.

Копією виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» Вих. № 9542 від 14.11.2020 стверджується, що згідно архівних даних ОКП «Коломийське МБТІ» право власності на житловий будинок, будівлі та споруди по АДРЕСА_1 станом на 31.12.2012 зареєстровано за головою колгоспного двору - ОСОБА_4 (форма власності - приватна; частка - 1) згідно свідоцтва про право власності, виданого Городенківським РВК 14.06.1988 р. на підставі рішення цього ж виконкому № 11 від 13.01.1988 р.

З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , виготовленого 30.11.2020 встановлено, що житловий будинок, господарські будівлі та споруди споруджено в 1987 році. Копія висновку про вартість майна, складеного ЕТВО «Придністров`я» стверджує, що ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 станом на 29.12.2020 становить 100980 грн.

Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

За ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності.

Згідно витягу з по господарської книги № 4 (ос. рах. 358) Чернятинської сільської ради за період 1991 по 1995 рік, станом на 15.04.1991 в господарстві в АДРЕСА_1 (суспільна група господарства - колгоспника) були зареєстровані та проживали: ОСОБА_4 , 1958 р.н., голова господарства; ОСОБА_2 , 1960 р.н., дружина; ОСОБА_1 , 1982 р.н., син; ОСОБА_3 , 1985 р.н., син, що доводиться довідкою № 649, виданою 24.06.2020 Чернятиснькою сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області.

Голова колгоспного двору (член колгоспного двору) ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідний актовий запис за № 13 від 01.04.2020, про що свідчить копія Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 01.04.2020 виконкомом Чернятиснької сільської ради. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядуваннязаяви про прийняття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 були подружжям, уклали шлюб 04.10.1981, про що в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено відповідний запис за № 32, що доводиться копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 , виданого 04.10.1981.

Те, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 є дітьми ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , стверджується копіями їх свідоцтв про народження, відповідно: серії НОМЕР_3 від 15.05.1982, серії НОМЕР_4 від 02.03.1985.

На момент смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , а/з 13 від 01.04.2020 разом з ним по АДРЕСА_1 проживали і були зареєстровані: ОСОБА_2 , 1960 р.н., дружина; ОСОБА_1 , 1982 р.н., син, що доводиться копією довідки № 390, виданої 29.05.2020 виконкомом Чернятинської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області.

Судом встановлено, що спадкоємцями першої черги за законом спадкодавця ОСОБА_4 є його сини ОСОБА_1 (позивач), ОСОБА_3 (відповідач) та дружина ОСОБА_2 (відповідач).

Спадкоємець першої черги за закономспадкодавця ОСОБА_4 - його дружина ОСОБА_2 (відповідач) від прийняття спадщини за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4 та від видачі свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя відмовилася, що стверджено копією заяви ОСОБА_2 від 13.06.2020 в спадковій справі № 78/2020 та поданою до суду заявою про визнання позовних вимог.

Спадкоємець першої черги за законом спадкодавця ОСОБА_4 - його син ОСОБА_1 (позивач) прийняв спадщину, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст.1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Із копії спадкової справи № 78/2020, наданої суду приватним нотаріусом Городенківського районного нотаріального округу Стефурак Н.Я. вбачається, що спадкоємець першої черги за законом ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , так як він проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, та 10.07.2020 подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Копією Витягу № 60540882 про реєстрацію в Спадковому реєстрі, виданого 13.06.2020 приватним нотаріусом Стефурак Н.Я., підтверджується, що до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи № 65960503 (номер у нотаріуса 78/2020), спадкодавець - ОСОБА_4 .

23.12.2020 ОСОБА_1 приватним нотаріусом Городенківського районного нотаріального округу Стефурак Н.Я. видано 3 (три) свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстровані в реєстрі за №№ 2010, 2011, 2012 на земельні ділянки, що належали ОСОБА_4 , розміром: 0,0966 га, 0,1426 га, 0,2455 га, цільове призначення яких - для ведення особистого селянського господарства. Дані свідоцтва про право на спадщину за законом зареєстровані в Спадковому реєстрі за № 67000909, № 67000982, № 67001025.

До складу спадщини ОСОБА_4 входить частина житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по АДРЕСА_1 , що належала спадкодавцю як колишньому члену колгоспного двору.

Постановою приватного нотаріуса Городенківського РНО Стефурак Н.Я. від 23.12.2020 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 . Причиною відмови нотаріуса є те, що частка померлого в даному житловому будинку, що відносився до колгоспного двору, конкретно не визначена.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Позивач, як спадкоємець першої черги за законом спадкодавця ОСОБА_4 фактично став власником вищезгаданого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, користується ними. Однак, через його реєстрацію як колгоспного двору немає можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, - визначено ч.3 ст. 1296 ЦК України.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Статтею 328 Цивільного кодексу України визначено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачем права власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , судом не встановлено, позов визнається відповідачами - колишніми членами колгоспного двору, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог.

На підставі ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 325, 328, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1261, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України, керуючись ст.ст. 206, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду або через Городенківський районний суд протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Місце проживання позивача ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_5 .

Місце проживання відповідача ОСОБА_2 - АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_6 .

Місце проживання відповідача ОСОБА_3 - АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_7 .

Судове рішення складене 15.03.2021.

Суддя: Федів Л. М.