Справа № 2-1458/11
6/214/158/21
У Х В А Л А

Іменем України

19 липня 2021 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Євтушенка О.І.,

при секретарі судового засідання Гливук М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі матеріали подання головного державного виконавця Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Замараєвої Ірини Юріївни про тимчасове обмеження права боржника ОСОБА_1 на виїзд за межі України без вилучення паспортного документа,-

ВСТАНОВИВ:

Головний державний виконавець Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Замараєва І.Ю. звернулася до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа з метою забезпечення виконання рішення суду на підставі виконавчого листа №2/4750/11, виданого 10 березня 2020 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «АНСУ» заборгованість в розмірі 647 805 грн. 76 коп.

Вимоги подання мотивовано тим, що на примусовому виконанні у відділі ДВС перебуває виконавчий лист №2/4750/11, виданий 10.03.2020 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «АНСУ» заборгованість в розмірі 647 805 грн. 76 коп. Копію постанови про відкриття виконавчого провадження нею було направлено боржникові поштовою кореспонденцією рекомендованим листом з роз`ясненням обов`язку подати декларацію про доходи та майно з попередженням про відповідальність за неподання такої декларації або внесення завідомо неправдивих відомостей. У відповідності до п.3 ч.2 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» постановою від 14 січня 2021 року в межах виконавчого провадження на майно боржника накладено арешт. З моменту відкриття провадження наявності у власності ОСОБА_1 майна не виявлено, встановлено, що останній не працює, пенсію не отримує, та рахунків в банківських установах не має. З метою проведення виконавчих дій та виявлення боржника 21 січня 2021 року, 20 квітня 2021 року здійснено виїзди за адресою місця проживання боржника. Крім того, на адресу боржника нею неодноразово направлялись виклики, на які боржник не з`являється, від виконання судового рішення ухиляється. Оскільки вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України відповідно до законодавства можливе лише на підставі рішення суду, державний виконавець просить суд застосувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 .

За результатами автоматизованого розподілу на підставі протоколу 19 липня 2021 року матеріали подання передано в провадження судді Євтушенку О.І.

Головний державний виконавець Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Замараєва І.Ю. в судове засідання не з`явилась, будучи повідомленою належним чином про розгляд подання. Причини неявки суду не відомі, заяв про відкладення розгляду подання від неї не надходило.

Суд розглядає подання негайно без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб (третьої особи).

У порядку ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши зміст та вимоги подання, долучені до нього матеріали, надавши об`єктивну оцінку доказам за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 березня 2011 року позовні вимоги ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено: стягнуто із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість за кредитним договором №5690107 від 14 вересня 2007 року та додатковою угодою №7912475 від 11 серпня 2009 року до кредитного договору №5690107 від 14 вересня 2007 року та додатковою угодою №8461331 від 09 грудня 2009 року до кредитного договору №5690107 від 14 вересня 2007 року в загальному розмірі 645 985 грн. 76 коп. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення суду набрало законної сили 03 травня 2011 року та на його виконання 30 травня 2011 року судом видано виконавчий лист. Стягувачем визначено ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк», боржником ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

В подальшому ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 грудня 2013 року, задоволено заяву ТОВ «АНСУ» про заміну сторони виконавчого провадження, відповідно до якої стягувача ПАТ «ПУМБ» замінено на ТОВ «АНСУ», а ухвалою суду від 28 січня 2020 року задоволено заяву ТОВ «АНСУ» про видачу дубліката виконавчого листа.

Постановами головного державного виконавця Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Замараєва І.Ю. від 14 січня 2021 року відкрито виконавче провадження №64129983 з примусового виконання виконавчого листа, накладено арешт на усе майно боржника ОСОБА_1 .

Згідно відповіді на запит до КП «Криворізьке Бюро Технічної Інвентаризації» ДОР від 01 квітня 2021 року встановлено, що майно за адресою місця реєстрації боржника: АДРЕСА_1 , за останнім не зареєстровано, а право власності на вказане нерухоме майно належить іншій фізичній особі.

Із відповіді на запит №25375 від 06 травня 2021 року Саксаганського районного відділу у місті Кривому Розі Головного управління ДМС України в Дніпропетровській області слідує, що ОСОБА_1 отримував паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 . А із відповіді на запит №106579799 від 23 червня 2021 року Державної прикордонної служби України встановлено, що боржник з 15 січня 2021 року по 23 червня 2021 року не здійснював перетин державного кордону.

Звертаючись до суду з поданням в порядку ст.441 ЦПК України, головний державний виконавець посилалась на те, що встановити місце перебування боржника в ході вчинення виконавчих дій не надалось можливим, від виконання рішення суду він ухиляється, а відтак, на її переконання, встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржника є необхіднім та доцільним.

Надаючи оцінку доводам приватного виконавця та представленим нею доказам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст.313 ЦК України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року.

Положеннями п.5 ч.1 та ч.2 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» встановлено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань.

Відповідно до п.19 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи чи керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Статтею 441 ЦПК України передбачено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження.

Ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), означає з об`єктивної сторони будь-які свідомі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні ним зазначених обов`язків у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від боржника об`єктивні обставини, у зв`язку з чим і здійснюється примусове виконання. На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження. Обов`язок щодо доведення цих обставин належними доказами покладається на виконавця, який ініціює встановлення тимчасового обмеження у виїзді особи за межі України.

Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що суд може встановити щодо боржника тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених рішенням суду чи іншого органу (посадової особи). Про ухилення боржника від виконання покладених на нього обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання обов`язків, передбачених ч. 5 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження».

Застосування обмеження у праві виїзду за межі України може мати місце лише у виключних випадках і повинно використовуватися лише як крайній захід після реалізації усіх можливих та передбачених законом засобів примусового виконання судового рішення, оскільки стосується гарантованого ст. 33 Конституції України та ст.313 ЦК України особистого немайнового права особи вільно залишати територію України та права на свободу пересування, передчасне і безпідставне обмеження яких є неприпустимим.

У розумінні положень ст.12 ЦПК України, наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови «доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання».

У справі «Гочев проти Болгарії» («Gochev v. Bulgaria») від 26 листопада 2009 року Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч.3 ст.2 Протоколу №4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто, бути пропорційним меті його застосування). При цьому при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам`ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості.

Так, із долучених до подання матеріалів не можливо встановити, чи отримував боржник ОСОБА_1 копію постанови про відкриття виконавчого провадження, оскільки повідомлення про вручення йому копії постанови відсутні, як і докази повернення листа у зв`язку з неврученням її боржникові, що унеможливлює встановлення обставин обізнаності боржника з наявністю виконавчого провадження загалом.

Крім того, головний державний виконавець встановила, що боржник хоч і має паспорт громадянина України для виїзду за кордон, однак не надала доказів того, що він має реальну можливість та намір виїхати за межі України.

При цьому, саме по собі невиконання боржником самостійно зобов`язань протягом строку, про який вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків.

Надані приватним виконавцем в якості доказів акт від 26 березня 2021 року, в розумінні ст.ст.78, 79 ЦПК України суд вважає недостовірним, оскільки він не доводить обставин, на які виконавець посилається в поданні, а у зв`язку з невідповідністю їх складання процесуальному порядку, передбаченому вимогами п.8 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень суд визнає недопустимими доказами, так як в констатуючій частині актів не зазначено належним чином суть проведених виконавчих дій, спрямованих на встановлення місцезнаходження боржника, не встановлені факти, які б могли свідчити про місце його перебування, відсутні поняті, які б могли підтвердити дійсність проведеної виконавцем дії, не відібрано пояснення у свідків, які начебто стверджували не проживання його за адресою реєстрації.

З огляду на викладене та неповноту вчинення виконавчих дій, суд не вбачає підстав для застосування такого заходу як обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України та вважає, що такий захід може бути застосований як виключний спосіб з метою виконання зобов`язань. Відтак суд приходить до висновку, що звернення приватного виконавця із поданням є передчасним і таким, що порушуватиме право особи-боржника на свободу пересування, гарантоване ст. 33 Конституції України та не відповідатиме визначеним ст.2 Закону України «Про виконавче провадження» засадам здійснення виконавчого провадження щодо його справедливості, неупередженості та об`єктивності.

Керуючись ст.260, 261, 354-355, 441, п.15 Перехідних положень ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання головного державного виконавця Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Замараєвої Ірини Юріївни про тимчасове обмеження права боржника ОСОБА_1 на виїзд за межі України без вилучення паспортного документа відмовити.

Ухвала набирає законної сили через 15 днів з дня її підписання, але може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Ухвалу складено та підписано 19 липня 2021 року.

Суддя О.І. Євтушенко