Номер провадження: 22-ц/813/4098/21
Головуючий у першій інстанції Куриленко О.М.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.02.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.,

за участю секретаря Чепрас А.І.,

учасники справи:

позивач Дочірнє підприємство «Клінічний санаторій ім. Пирогова» Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця»,

відповідач ОСОБА_1 ,

третя особа Одеська міська рада,

третя особа Фонд державного майна України,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Дочірнього підприємства «Клінічний санаторій ім. Пирогова» Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» на рішення Київського районного суду м. Одеси від 12 квітня 2017 року у складі судді Куриленко О.М.,

встановив:

У серпні 2015 року ДП «Клінічний санаторій ім. Пирогова» ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» звернулося до суду з позовом та, з урахуванням уточнень, просило суд витребувати з чужого незаконного володіння відповідача, нежиле приміщення станції технічного обслуговування автомобілів, загальною площею 199,9 кв.м., що розміщене за адресою: АДРЕСА_1 на користь позивача, як суб`єкта права господарського відання; скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію за ОСОБА_1 , права власності на нежиле приміщення станції технічного обслуговування автомобілів, загальною площею 199,9 кв.м., що розміщене за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна: 28067428, номер запису: 3607 в книзі: 89неж-107, дата прийняття рішення про державну реєстрацію: 19.08.2009, дата внесення запису: 19.08.2009.

В обґрунтування позову позивач послався на те, що на теперішній час скасоване рішення суду, на підставі якого відповідач набув право власності на спірне нежитлове приміщення СТО, а тому позивач, суб`єкта права господарського відання, на балансі якого знаходиться спірне майно, має право витребування вказаного майна.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 12 квітня 2017 року в задоволені позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, ДП «Клінічний санаторій ім. Пирогова» ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» звернулося з апеляційною скаргою, в якій просило його скасувати та ухвалити нове, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції в обґрунтування оскаржуваного рішення послався на ту обставину, що у 1986 році ПП «Олександр» в особі директора ОСОБА_1 звернулось до Київського виконкому з проханням виділення земельної ділянки на будівництво павільйону для ремонту автомобілів. Згідно вказаної заявки ОСОБА_1 наданий дозвіл на зайняття земельної ділянки під монтаж павільйону на території «Комбінату промислового виробництва та служби побутових послуг м. Одеси». Зазначене встановлено рішенням господарського суду Одеської області від 25.06.2007. Проте, вказане рішення господарського суду та постанова Одеського апеляційного господарського суду від 28.08.2007 були оскаржені у Вищому господарському суді України, а справа направлена на новий розгляд. Отже, судом першої інстанції було допущено порушення ч. 3 ст. 61 ЦК України, з посиланнями на те, що обставини, встановлені судовим рішенням в господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ. Суд першої інстанції помилково зазначив у своєму рішенні про те, що рішення господарського суду Одеської області від 25.06.2007 набрало законної сили. Крім того, ухвалою господарського суду Одеської області від 12.03.2008 провадження у справі №9-17-30/22-06-1026 було припинено. Проте, доводи та посилання позивача на рішення апеляційного суду Одеської області від 07.11.2014 у справі №2-3077/08, яке дійсно набрало законної сили та яким скасовано рішення Київського районного суду від 10.04.2008, на підставі якого відповідач зареєстрував на себе право власності на приміщення станції технічного обслуговування автомобілів, загальною площею 199,9 кв.м., що розміщено за адресою: АДРЕСА_1 , судом першої інстанції, не було взято до уваги під час винесення оскаржуваного рішення. Апелянт також зазначив, що необхідність в скасуванні рішення державного реєстратора була обґрунтована не порушенням процедури державної реєстрації права власності на нерухоме майно, а неправомірними діями відповідача, тому Клінічний санаторій ім. Пирогова обґрунтовано включив вказану вимогу до своєї позовної заяви.

15.06.2017 представник ОСОБА_1 надав суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити її без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 15 листопада 2017 року апеляційне провадження у справі зупинено.

Указом Президента України від 29.12.2017 №452/2017 про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах ліквідовано апеляційний суд Одеської області та утворено Одеський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Одеську область, з місцезнаходженням в місті Одесі.

Відповідно до статті 147 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

03.01.2019 в газеті «Голос України» №1 (7007) опубліковано повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи Одеського апеляційного суду.

Матеріали цивільної справи передано до Одеського апеляційного суду та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.01.2019 визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Калараш А.А., судді Вадовська Л.М., Погорєлова С.О.

07.05.2019 Указом Президента №195/2015 головуючого суддю Калараш А.А. призначено на посаду судді Верховного суду Касаційного цивільного суду.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.05.2019 справу передано в провадження судді доповідача Сєвєрової Є.С.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 21.05.2019 поновлено провадження у справі.

Позивач та треті особи в судове засідання 23.02.2021 не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи не заявили.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вирішив розглянути справу без участі позивача та третіх осіб.

Проведення судового засідання 23.02.2021 здійснювалося в режимі відеоконференції.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ч. 2 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що рішенням Ради АТ лікувально-оздоровчих установ профспілок України «Укрпрофоздоровниця» №2 від 28.01.1992 створено Одеське відділення АТ «Укрпрофоздоровниця», яке діє на повному госпрозрахунку і має у своєму підпорядкуванні оздоровниці, допоміжні господарства та інші санаторно-курортні заклади на правах дочірніх підприємств.

У 1986 році ПП "Олександр" в особі директора ОСОБА_1 звернулося до Київського виконкому з проханням виділення земельної ділянки на будівництво павільону для ремонту автомобілів.

Відповідно до вказаного звернення ОСОБА_1 надано дозвіл на зайняття земельної ділянки під монтаж павільйону на території "Комбінату промислового виробництва та служби побутових послуг м. Одеси".

Наприкінці листопада 1987 року будівництво об`єкту павільйону було завершено та передано технічну документацію у бухгалтерію "Комбінату промислового виробництва та служби побутових послуг м. Одеси".

У зв`язку з розформуванням "Комбінату промислового виробництва та служби побутових послуг м. Одеси" у 2000 році спірний павільйон передано до Підприємства "Курорттеплоенерго" Одеського дочірнього підприємства ЗАТ "Укрпрофоздоровниця".

02.02.2001 між Підприємством Куроттеплоенерго Одеського дочірнього підприємства ЗАТ Укрпрофздоровниця, в особі директора ОСОБА_2 (Орендодавцем) та ПП Олександр в особі директора ОСОБА_1 (Орендарем) укладено договір оренди №17-5113179/2001-8, за умовами якого Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування строком на 5 років автопавільйон загальною площею 177,3 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 , для використання під станцію технічного обслуговування автомашин.

Також між вищевказаними сторонами підписано Акт прийому передачі нежитлових приміщень автопавільйону по АДРЕСА_1 загальною площею 177, 3 кв.м., вартістю 3 782 грн.

31.10.2002 на підставі рішення ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» №Р2-19 та рішення №3/8 від 22.01.2003 загальних зборів ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» реорганізовано філію Одеського дочірнього підприємства ЗАТ «Укрпрофоздоровниця» - Підприємство «Курорттеплоенерго» шляхом приєднання до філії Одеського дочірнього підприємства ЗАТ «Укрпрофоздоровниця» - «Клінічний санаторій ім. Пирогова».

Активи та пасиви філії Одеського дочірнього підприємства ЗАТ «Укрпрофоздоровниця» Підприємство «Курорттеплоенерго» передано на баланс філії Одеського ДП підприємства ЗАТ «Укрпрофоздоровниця» - «Клінічний санаторій ім. Пирогова».

22.12.2002 між заступником генерального директора Одеського дочірнього підприємства ЗАТ «Укрпрофоздоровниця», директором підприємства «Курорттеплоенерго», головним бухгалтером підприємства з однієї сторони та директором санаторію ім. Пирогова, головним бухгалтером санаторію з другої сторони, керуючись наказом №107 від 02.12.2002 Одеського дочірнього підприємства ЗАТ «Укрпрофоздоровниця» підписано Акт прийому передачі, відповідно до якого було передано з балансу підприємства «Курорттеплоенерго» на баланс санаторію ім. Пирогова СТО 1 по вул. Довгій, 96.

Відповідно до акту приймання-передачі від 10.04.2003 та додатків до нього автопавільйон передано на баланс без права прийняття рішення про відчуження ДП "Клінічний санаторій ім. Пирогова" ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця".

Отже, на баланс ДП "Клінічний санаторій ім. Пирогова" ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" передано нерухоме майно, автопавільйон, загальною площею 177,3 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 10.04.2008 за ОСОБА_1 визнано право власності на нежиле приміщення станції технічного обслуговування автомобілів, загальною площею 199,9 кв.м., що розміщене за адресою: АДРЕСА_1 .

Так як вказане судове рішення було скасовано рішенням Колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеській області від 07.11.2014 позивач вважає, що як суб`єкт права господарського відання спірним майном має право на його витребування з чужого незаконного володіння.

Як вбачається з письмових пояснень Фонду державного майна України, спірний об`єкт нерухомості переданий на баланс ДП «Клінічний санаторій ім. Пирогова» ЗАТ ЛОЗП України «Укрпрофоздоровниця» від ЗАТ ЛОЗП України «Укрпрофоздоровниця» на підставі акту прийому-передачі основних фондів за 2002 рік та є державною власністю, а тому власником вказаного майна є держава в особі Фонду державного майна.

Проте, Фонд державного майна як власник майна, переданого на баланс ДП «Клінічний санаторій ім. Пирогова» ЗАТ ЛОЗП України «Укрпрофоздоровниця» з вимогами до відповідача щодо витребування спірного нерухомого майна не звертався.

Сам факт перебування майна на балансі особи, не є ознакою права власності.

Докази набуття ДП "Клінічний санаторій ім. Пирогова" ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" права власності на спірне майно у справі відсутні, тому правовитребування майна не належить позивачу.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 387 ЦК України за віндикаційним позовом може бути витребувана лише індивідуально визначена річ, оскільки призначення такого позову є повернення лише того майна, яке було у власності особи.

Позивачем, як суб`єктом права господарського відання майном підприємства в обґрунтування своїх позовних вимог не надано будь-яких належних та допустимих доказів того, що приміщення СТО, саме площею 199,9 кв.м. було передано йому на баланс.

Суд відмовив у задоволенні позову і з цих підстав, проте з такими висновками погодитися неможна, оскільки зміна майна через реконструкцію, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову, тому ці висновки підлягають виключенню з мотивувальної частини рішення суду.

Висновки суду про відсутність підстав для витребування майна з посиланням на те, що відповідач не підписував акт передачі спірного майна від 22.12.2002 та не сплачував орендну плату на вирішення вказаного спору не впливають, тому з ними суд не погоджується.

Позовна вимога про скасування рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень не підлягає задоволенню, проте апеляційний суд не погоджується з мотивами, викладеними в оскаржуваному рішенні.

Суд першої інстанції вважав, що така вимога заявлена до неналежного відповідача, а тому не підлягає задоволенню. Разом із тим, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі №367/2022/15-ц зроблено висновок про те, що рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію. А тому після внесення такого запису скасування зазначеного рішення не може бути належним способом захисту права або інтересу позивача. За певних умов таким належним способом може бути скасування запису про проведену державну реєстрацію права (див. пункт 5.17 постанови від 4 вересня 2018 року у справі N915/127/18). Проте у випадку, коли заявлена вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, скасування запису про проведену державну реєстрацію права також не є належним способом захисту прав позивача.

Однією із підстав державної реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду, яке набрало законної сили, щодо права власності на це майно (пункт 9 частини першої статті 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Рішення суду про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння є таким рішенням і передбачає внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Таке рішення суду є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем.

Аналогічний правовий висновок зроблено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі N183/1617/16.

Відповідно до п.2ч.1ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право змінити рішення.

З урахуванням вищевикладеного, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, оскаржуване судове рішення - зміні шляхом викладення мотивувальної частини в редакції цієї постанови, в решті рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства «Клінічний санаторій ім. Пирогова» Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 12 квітня 2017 року змінити шляхом викладення мотивувальної частини в редакції цієї постанови, в решті залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складений 16.03.2021.

Головуючий:

Судді: