Справа № 676/6134/20
Номер провадження 2/676/663/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

17 лютого 2021 року Кам`янець-Подільський міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі: головуючої судді Швець О.Д.

з участю секретаря Чекашкіної О.Л.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кам`янець-Подільському цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житлом,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася з позовом до ОСОБА_3 про про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні житловим приміщенням. В обґрунтування своїх вимог вказує, що є власником будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується договором дарування від 30 вересня 2020 року, зареєстрованого в реєстрі за № 670. Відповідач є колишнім зятем попереднього власника зазначеної квартири, однак знятись з реєстраційного обліку в будинку не бажає, що створює їй перешкоди у володінні та розпорядженні власністю, в отриманні субсидії на оплату комунальних послуг. Тому просить усунути перешкоди ОСОБА_2 у користуванні належним їй будинком, що розташований по АДРЕСА_1 , шляхом визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування будинком АДРЕСА_1 .

Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 25 листопада 2020 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 25 січня 2021 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просить задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлений своєчасно та належним чином судовою повісткою.

Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів.

Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Заслухавши представника позивача, свідків, вивчивши матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно договору дарування від 30 вересня 2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Кам`янець-Подільського міського нотаріального округу Барановським С.Ф. і зареєстрованого в реєстрі за № 670, ОСОБА_2 , є власником будинку АДРЕСА_1 .

Згідно довідки Гуменецької сільської ради №297 від 30.10.2020 р., за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в даному господарстві зареєстрований з 1971 року та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 17.01.2012 року, який за вказаною адресою ніколи не проживав.

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного сдуу від 05.10.2018 р. шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 розірваний.

Актом обстеження місця проживання від 10.06.2020 р., від 25.08.2020 р., від 29.09.2020 р., встановлено, що за адресою АДРЕСА_1 , починаючи з 20 січня 2012 року фактично не проживає гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В судовому засіданні свідок ОСОБА_6 суду показала, що з часу реєстрації ОСОБА_3 не проживає в будинку по АДРЕСА_1 його особистих речей в будинку немає. Жодних перешкод в проживанні в будинку відповідачу не чинились.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_7 показала, що ОСОБА_3 її колишній зять. З метою економії коштів на оплату житлово-комунальних послуг в місті, де проживала його сім`я, відповідач був зареєстрований в її будинку в с. Супрунківці, Кам`янець-Подільського району. В кінці 2018 року донька розірвала шлюб з ОСОБА_3 , з того часу він проживає в батьків. Жодних перешкод відповідачу в проживанні в будинку не чинила, його особистих речей в будинку немає.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК Української РСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Частиною першою статті 156 ЖК України передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сім`ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якої вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї.

Відповідно до частини першої статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушення права та з яких підстав.

Відтак унаслідок порівняльного аналізу статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150, 156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК Української РСР можна зробити висновок про те, що положення вказаних норм статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь-яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статті 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК Української РСР регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 листопада 2014 року № 6-158цс14.

Отже, право ОСОБА_3 користування вказаним житлом припинилось внаслідок укладення договору даруваннявід 30 вересня 2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Кам`янець-Подільського міського нотаріального округу Барановським С.Ф., яким припинилось право власності ОСОБА_7 на спірний будинок.

Таким чином ОСОБА_2 , як власник будинку, має право вимагати від ОСОБА_3 , який не є членом її сім`ї, усунення порушень права власності на вказану квартиру.

Згідно з ч. 3 ст. 12, ч.ч.1,5,6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Реєстрація відповідача за адресою позивача чинить їй перешкоди у розпорядженні майном.

Відповідно до абзацу 6 ст. 3 Закону України від 11.12.2003 р «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація - внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою.

Згідно ч.1 ст.7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір проживання в Україні рішення суду є достатньою підставою для зняття відповідача з реєстраційного обліку в зазначеному будинку.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення.

У відповідності ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 128, 141, 263-265, 280 ЦПК України,ст..ст. 317, 321, 391, ЦК України, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житлом - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 таким, що втратив право на користування будинком АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 840,80 грн. витрат по сплаті судового збору.

Позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданною протягом 30 днів з дня його проголошення.

Повний текст судового рішення складено 17 лютого 2021 року.

Суддя Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Швець О.Д.