Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 126/2301/20

Провадження № 2/126/192/2021

"02" березня 2021 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Рудь О. Г.

секретар Кучанська В. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бершадь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені у зв`язку з заборгованістю по сплаті аліментів,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення пені у зв`язку з заборгованістю по сплаті аліментів, яку мотивує тим, що заочним рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 18.05.2020 року в цивільній справі № 126/329/20 з відповідача ОСОБА_2 було стягнуто на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12.02.2020 року і до повноліття дитини.

Боржник ОСОБА_2 майже весь час ухилявся від покладеного на нього у відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України та вищевказаним рішенням суду обов`язку утримувати сина. Угоди про добровільну сплату аліментів між нею та батьком дитини не досягнуто. Стан здоров`я та матеріальне становище відповідача дозволяло йому утримувати сина.

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 30.09.2020 року заборгованість по сплаті аліментів з ОСОБА_2 станом на 30.09.2020 рік складає 9031,75 гривень.

Згідно розрахунку заборгованості загальна сума пені лише за лютий - вересень 2020 складає 16696,29 грн., а саме: 2857,35 грн.+3939,44+3338,72+2666,64 грн.+ 2016,24 грн.+ 1251,93 грн. + 625,97 грн. = 16696,29 грн..

Однак, оскільки згідно ч. 1 ст. 196 СК України розмір неустойки (пені) не може бути більше 100 % заборгованості, нарахована сума пені не є більшою від фактичного розміру заборгованості - 9031,75 гривень, а тому вона претендує саме на таку суму.

Просить суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 9031 грн. 75 коп.. Судові витрати покласти на відповідача.

Представник позивача - адвокат Дудін Л.В. в судове засідання не явився, в матеріалах справи міститься заява, в якій він просить здійснювати розгляд справи у його відсутність. Позов підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача - адвокат Мандзій Н.К. в судове засідання не явилася, в матеріалах справи міститься клопотання, в якій вона вказує, що відповідач не мав наміру ухилятися від виконання своїх батьківських обов`язків по утриманню дитини. Виникнення заборгованості сталося з причин захворювання відповідача, внаслідок чого він перебував у реанімаційному відділені інтенсивної терапії КНП "ТЦРЛ" м. Бершадь. Просить зменшити розмір пені за прострочення аліментів з 9031,75 на 500 грн. та зменшити розмір витрат на оплату правничої допомоги адвоката. Просить здійснювати розгляд справи у її відсутність та відсутність відповідача.

Враховуючи те, що відповідно до ч. 1ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Судом встановлені фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 виданого Війтівською сільською радою 23.10.2003 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

Подружнє життя у сторін не склалося, їхній шлюб на даний час розірвано. Відповідно довідки виданої виконкомом Війтівської сільської ради Бершадського району Вінницької області № 738 від 28.03.2020 дитина залишилася проживати разом з мамою.

Заочним рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 18.05.2020 року в цивільній справі № 126/329/20 з відповідача ОСОБА_2 було стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12.02.2020 року і до повноліття дитини.

Позивачка стверджує, що ОСОБА_2 майже весь час ухилявся від покладеного на нього обов`язку утримувати сина. Угоди про добровільну сплату аліментів між нею та батьком дитини не досягнуто.

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 30.09.2020 року, що міститься в матеріалах справи, заборгованість по сплаті аліментів з ОСОБА_2 станом на 30.09.2020 рік складає 9031,75 гривень.

В судове засідання представником відповідача - адвокатом Мандзій Н.К. надано розрахунок заборгованості ОСОБА_2 зі сплати аліментів за період з 12.02.2020 по 31.12.2020 року з якого дійсно вбачається, що відповідачем починаючи з лютого 2020 року по липень 2020 року не було здійснено жодного платежу по аліментах, в зв`язку з чим виникла заборгованість по їх сплаті. Проте починаючи з серпня 2020 року відповідачем щомісячно сплачувалися аліменти на утримання сина в більшому розмірі, що призвело до того, що на початок 2021 року борг по сплаті аліментів був майже погашений.

Тобто фактично відповідач не сплачував аліменти протягом лютого -липня 2020 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Зазначене підтверджується як доданими до матеріалів справи розрахунками заборгованості зі сплати аліментів № 62933144 так і не спростовано позивачкою та її представником.

Відповідно до ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 % заборгованості.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак, таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку, неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові витрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

У ст. 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, а навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Згідно з положеннями СК України, аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, тому за змістом ст. 196 СК України пеня нараховується не всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів.

Згідно роз`яснень, викладених в п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст.196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною, залежно від кількості днів у місяці.

Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі № 14-37цс18.

Згідно наданого позивачем розрахунку пені за прострочення сплати ОСОБА_2 аліментів, останній має загальний розмір пені за період з лютого 2020 року по серпень 2020 року у розмірі 16696,29 грн..

Однак, оскільки згідно ч. 1 ст. 196 СК України розмір неустойки (пені) не може більше 100 % заборгованості, позивач зменшив суму до фактичної суми боргу станом на 31.08.2020 року до 9031,75 грн..

Враховуючи те, що заборгованість та прострочення по сплаті аліментів на утримання дитини виникла з вини відповідача, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача пені за прострочення сплати аліментів, але не може погодитися в повному обсязі із розрахунком позивача та її сумою.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

03 квітня 2019 року Велика Палата Верховного Суду у справі № 333/6020/16 чітко роз`яснила порядок нарахування пені у разі прострочення (несплати) аліментів на утримання дитини. Так, у постанові ВП ВС вказано, що в разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто, у разі несплати аліментів в поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, в якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1 відсоток. Тобто, формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1%. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджено розрахунком заборгованості зі сплати аліментів № 62933144, виданого Бершадським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області відповідач дійсно у вищевказаний період позивачем ОСОБА_1 мав заборгованість зі сплати аліментів, а щомісячні платежі зі сплати аліментів не здійснював взагалі до серпня 2020 року.

Встановлено, що відповідачем в серпні 2020 року сплачено суму аліментів в розмірі 4000 грн., з яких 2019,25 грн. пішло на черговий щомісячний платіж, решта суми на погашення заборгованості. В подальшому відповідачем щомісячно добросовісно сплачувалися аліменти на утримання сина в більшому розмірі, що фактично призвело до майже повного погашення заборгованості зі сплати аліментів на початок 2021 року (-61,5 грн.), що не спростовано з боку позивача та її представника.

Оскільки відповідач сплатив черговий платіж зі сплати аліментів в серпні 2020 року, тому пеня за прострочення сплати аліментів за вказаний місяць у відповідача не існує, так як у викладеній правовій позиції ВП ВС від 03.04.2019 року зазначено, що у разі несплати аліментів в поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки.

Враховуючи наявні докази, правову позицію ВП ВС від 03.04.2019 р. та обмеження, що встановлені ч. 1 ст. 196 СК України, суд вважає, що загальна сума пені у зв`язку з заборгованістю по сплаті аліментів відповідача становить 8405,78 грн. (9031,75-625,97).

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Тому, враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до висновку, що з відповідача ОСОБА_2 , необхідно стягнути на користь ОСОБА_1 , пеню за прострочення сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 8405,78 грн..

Статтею 133 ЦПК України визначені види судових витрат, до яких відносяться витрати зі сплати судового збору та витрати, пов`язані з розглядом справи, зокрема витрати на правничу допомогу.

Так, ч. 1 ст. 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 137 ЦПК України).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У відповідності до ч. 4 ст. 137 ЦПК розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з п. 47 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення під 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013).

В постанові від 01 жовтня 2002 року по справі № 30/63 Верховний Суд України звернув увагу, що судові витрати за участь адвоката при розгляді справи підлягають сплаті лише в тому випадку, якщо вони сплачені адвокату стороною, котрій такі послуги надавались, та їх сплата підтверджується відповідними фінансовими документами.

Стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначає, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач надала суду Договір про надання правової допомоги від 19.10.2020 року, укладений між адвокатом Дудіним Л.В. та позивачкою ОСОБА_1 , відповідно до умов якого "клієнт" зобов`язується оплачувати юридичну допомогу за надані послуги Адвоката відповідно акту виконаних робіт.

Відповідно до квитанції від 19.10.2020 року та акту виконаних робіт про надання правничої допомоги в суді станом на день подачі позову до суду у даній цивільній справі витрати складають 6000 грн..

Крім того, відповідно квитанції від 26.01.2021 року та акту виконаних робіт про надання правничої допомоги в суді у даній цивільній справі витрати збільшилися ще на 9000 грн. і загалом складають 15000 грн..

Водночас, представником позивача було надано два детальні описи робіт (наданих послуг), в яких зазначені проведені дії щодо правової допомоги та кількість годин, серед яких: № 1-вивчення письмових матеріалів; № 2 - підготовка правової позиції та надання консультації; № 3-складання позовної заяви; № 4 - участь у цивільній справі 5 годин; № 5 - підготовка процесуальних документів по справі; № 6 - надання консультацій клієнту.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, адвокат Дудін Л.В. участі в судових засіданнях не приймав, оскільки ним було подану заяву про розгляд справи у його відсутність.

Отже, оскільки з врахуванням вимог чинного законодавства, до стягнення підлягають витрати на правову допомогу у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовими засіданнями, під час ознайомлення з матеріалами справи в суді та підготовки клопотань, а також того, що стороною позивача були надані відповідні розрахунки та докази надання таких адвокатських послуг, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 6000 грн., оскільки суд не вбачає співмірності розміру судових витрат на правничу допомогу заявлених стороною, із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) та обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Згідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки, позивач ОСОБА_1 при звернені до суду з вищевказаним позовом була звільнена від сплати судового збору, то з відповідача ОСОБА_2 підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 840,80 гривень (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок).

На підставі викладеного та керуючись ст. 180, 196 СК України, ст.ст. 2, 4, 13, 19, 76, 77, 81, 133, 141, 263, 265, 273, 274, 353, 354ЦПК України, Законом України «Про судовий збір», суд,-

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительки АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_3 ) про стягнення пені у зв`язку з заборгованістю по сплаті аліментів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 8405,78 (вісім тисяч чотириста п`ять гривень 78 копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені витрати на правову допомогу в сумі 6000,00 (шість тисяч гривень 00 копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 (вісімсот сорок гривень 80 копійок).

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О. Г. Рудь