РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2021 року

м. Рівне

Справа № 557/258/21

Провадження № 22-ц/4815/652/21

Рівненський апеляційний суд:

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий : Боймиструк С.В.,

судді: Ковальчук Н.М., Гордійчук С.О.,

секретар судового засідання: Москалик Т.В.,

за участю: ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Гощанського районного суду Рівненської області від 02 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Гощанської районної державної адміністрації, Релігійної громади Свято-Троїцької парафії Рівненської єпархії УПЦ, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Рівненська обласна державна адміністрація про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав,-

В С Т А Н О В И В :

В лютому 2021 року до Гощанського районного суду Рівненської області звернувся ОСОБА_1 з позовом до Гощанської районної державної адміністрації, Релігійної громади Свято-Троїцької парафії Рівненської єпархії УПЦ, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Рівненська обласна державна адміністрація, про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав.

Ухвалою Гощанського районного суду Рівненської області від 02 березня 2021 року у відкритті провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до Гощанської районної державної адміністрації, Релігійної громади Свято-Троїцької парафії Рівненської єпархії УПЦ, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Рівненська обласна державна адміністрація про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій доводить про незаконність та необґрунтованість вказаного рішення суду через порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про розгляд даного спору в порядку адміністративного судочинства, оскільки існує спір про право на нерухоме майно.

Просить ухвалу Гощанського районного суду Рівненської області від 02 березня 2021 року скасувати та передати справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 оскаржуються рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 29.01.2016 року №27985371, яким проведено державну реєстрацію права власності на будівлю церкви за адресою: АДРЕСА_1 за суб`єктом - Релігійною громадою Свято-Троїцької парафії Рівненської єпархії Української православної церкви с. Мнишин Гощанського району Рівненської області.

Вказане рішення прийнято державним реєстратором Реєстраційної служби Гощанського районного управління юстиції Рівненської області Білоус Оксаною Василівною.

При визначенні предметної юрисдикції слід враховувати суть права та/або інтересу, за захистом якого особа звернулась, заявлені вимоги, характер спірних правовідносин, зміст та юридичну природу обставин у справі.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ст. 4 ч.1 ЦПК України).

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами (ст. 19 ч.1 ЦПК України).

Кожна особа має право в порядку, встановленому КАС України, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси (ст. 5 ч.1 КАС України).

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 19 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Водночас, при визначенні предметної юрисдикції справи суд має виходити із суті права/інтересу, за захистом якого особа звертається до суду, та мети звернення з позовом, оскільки саме такі критерії розмежування належності спору до тієї чи іншої юрисдикції дають змогу найбільш ефективно захистити порушене право позивача, аніж розмежування юрисдикції виключно на підставі участі у спорі органу місцевого самоврядування.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно із ч.2 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень», перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

В свою чергу, згідно із п.6 постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса, крім випадків, передбачених цим Порядком.

При цьому, згідно із п.3 ч.1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень», заявник - власник, інший правонабувач, сторона правочину, у яких виникло, перейшло чи припинилося речове право, або уповноважені ними особи - у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав;

З наведеного можна зробити висновок, що правовідносини у сфері державної реєстрації виникають виключно між суб`єктом звернення за вчиненням реєстраційних дій як власником або володільцем майна та державним реєстратором як суб`єктом, уповноваженим на здійснення реєстраційних дій. При цьому правовідносини, які виникають між цими суб`єктами, носять публічний характер, оскільки мають на меті підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно.

Разом з тим, якщо внаслідок посвідчення набуття, переходу або припинення речового права особою шляхом вчинення певних реєстраційних дій на майно порушуються права та/або інтереси інших осіб публічного або приватного права, то правовідносини втрачають публічний характер.

Оскільки метою оскарження реєстраційних дій особою, яка вважає, що вчиненими стосовно власника або володільця майна реєстраційними діями порушено її права та/або інтереси, є припинення такого набутого речового права, то спір набуває приватноправового характеру.

Крім того, ОСОБА_1 звертався до Рівненського окружного адміністративного суду за захистом порушеного права з тими ж позовними вимогами і ухвалою від 4 січня 2021 року йому було відмовлено у відкритті провадження в справі.

Як вбачається із висновку Великої палати Верховного Суду в справі 490/9823/16 від 12 грудня 2018 року, в даній ситуації вбачається юрисдикційний конфлікт, ставиться під загрозу сутність гарантованого Конвенцією права позивача на доступ до суду та на ефективний засіб юридичного захисту, а тому справа має бути розглянута за правилами цивільного судочинства.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст. 6 розділу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України" від 21 грудня 2010 року ).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України" вказав, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі "Занд проти Австрії" (заява № 7360/76, доповідь Європейської комісії з прав людини від 12 жовтня 1978 року) висловлено думку, що термін "судом, встановленим законом" у ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів".

Враховуючи те, що спір у даній справі не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у відкритті провадження в адміністративній справі.

За подання апеляційної скарги ОСОБА_1 сплачено судовий збір в розмірі 454 грн. З огляду на те, що предметом оскарження є ухвала суду про відмову у відкритті провадження у справі, судові витрати підлягають стягненню за результатами розгляду позовної заяви по суті.

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч.1 п.6, 379 ч. 1 п.1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Гощанського районного суду Рівненської області від 02 березня 2021 року - скасувати, справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий: С.В. Боймиструк

Судді: С.О. Гордійчук

Н.М. Ковальчук