Ухвала

15 липня 2021 року

м. Київ

справа № 759/9502/19

провадження № 61-10903ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Шиповича В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 13 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом та просив:

визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 транспортний засіб автомобіль «Mitsubishi Colt 1.3», реєстраційний номер

НОМЕР_1 ;

поділити спільне майно подружжя, стягнувши половину вартості вказаного автомобіля у розмірі 78 920 грн з відповідача як компенсацію за частку в спільній сумісній власності подружжя;

визнати за ОСОБА_1 в порядку поділу майна подружжя

право приватної власності на транспортний засіб автомобіль марки

«Mitsubishi Colt 1.3», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

припинити право спільної сумісної власності подружжя на транспортний засіб.

Заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 07 жовтня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 13 травня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.

Заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 07 жовтня

2020 року скасовано та ухвалено нове рішення.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя задоволено частково.

Визнано транспортний засіб автомобіль марки «Mitsubishi Colt 1.3», 2008 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в порядку поділу майна подружжя грошову компенсацію вартості 1/2 частки у спільній сумісній власності на транспортний засіб автомобіль марки «Mitsubishi Colt 1.3»,

2008 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , в сумі 78 920 грн.

Визнано за ОСОБА_1 в порядку поділу майна подружжя право приватної власності на транспортний засіб автомобіль марки «MITSubishi Colt 1.3», 2008 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Припинено право спільної сумісної власності подружжя на транспортний засіб автомобіль марки «Mitsubishi Colt 1.3», 2008 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Вирішено питання розподілу судових витрат.

У липні 2021 року до Верховного Суду через засоби поштового зв`язку

ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 13 травня 2021 року, в якій просить скасувати оскаржуване судове рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Заявником подано клопотання про поновлення строку касаційного оскарження постанови Київського апеляційного суду від 13 травня 2021 року з посиланням на те, оскаржувану постанову ОСОБА_1 отримала у суді першої інстанції .

Клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню, оскільки обставини, на які посилаються заявник, свідчать про поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження

у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункти 8, 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень

та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, специфіку його повноважень як «суду права», процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції, і учасникам справи був наданий відповідний обсяг гарантій права на справедливий суд у судах попередніх інстанцій.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом

на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» встановлено, що з 01 січня 2021 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 2 270 грн.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Ціна позову у цій справі становить 157 840 грн, що станом на 01 січня

2021 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270 грн х 100 = 227 000 грн).

ОСОБА_1 у касаційній скарзі вказала, що справа має значення для формування єдиної правозастосовчої практики та виняткове значення для неї.

Верховний Суд, враховуючи ціну позову та доводи заявника, викладені

у касаційній скарзі, які фактично зводяться до незгоди з висновками судів першої та апеляційної інстанції, зробленими за результатами оцінки доказів, та необхідності переоцінки доказів, що згідно статті 400 ЦПК України

не належить до компетенції суду касаційної інстанції, з такими твердженнями ОСОБА_1 не погоджується і вважає їх необґрунтованими.

Випадків, за наявності яких судове рішення у малозначній справі, підлягає касаційному оскарженню, у цій справі не встановлено Верховним Судом.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України

суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, тому у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтею 19, частиною четвертою статті 274, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження постанови Київського апеляційного суду від 13 травня 2021 року задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови Київського апеляційного суду від 13 травня 2021 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду

від 13 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ф. Хопта

Є. В. Синельников

В. В. Шипович