Справа № 202/1225/21
Провадження № 4-с/202/20/2021
УХВАЛА

Іменем України

11 березня 2021 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Мачуського О.М.,

за участі секретаря Ситника С.О.,

скаржника ОСОБА_1 ,

представника скаржника адвоката Байши Н.В.,

представника заінтересованої особи адвоката Гейко В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро скаргу ОСОБА_1 , на дії державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), заінтересована особа: ОСОБА_2 , -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2021 року заявник звернувся до суду з даною скаргою, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14.11.2014 року з нього на корить ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 народженні у розмірі 1000 гривень, яка підлягає індексації відповідно до закону, щомісячно, починаючи стягнення з 07 жовтня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Не дивлячись на те, що рішення суду про стягнення аліментів було прийняте у листопаді 2014 року, виконавче провадження за заявою ОСОБА_2 державним виконавцем відкрито 15.11.2019 року.

Скаржник зазначає, що він постійно належним чином здійснював необхідне матеріальне забезпечення сина для нормального фізичного та розумового його розвитку. У зв`язку з неправомірними діями старшого державного виконавця з нарахування заборгованості зі сплати аліментів, ОСОБА_1 неодноразово подавав до виконавчої служби скарги та заяви у яких просив прийняти письмові докази сплати ним аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання сина, та врахувати їх при вирішенні питання щодо визначення заборгованості. В результаті неодноразових заяв та скарг на неправильне нарахування заборгованості та після неодноразових перерахувань, заборгованість яка спочатку була визначена виконавцем у розмірі 50 тис. грн., за останнім перерахуванням визначена у розмірі 24 600 грн., про що надано довідку розрахунку, ВП №60617098 від 01.08.2020 року. Після того як ОСОБА_2 зазначила, що банківська картка, на яку їй раніше перераховувалися аліментні платежі, їй не належить, державним виконавцем направлено запит до КБ «Приватбанк», щодо надання інформації відкритих та закритих карткових рахунків ОСОБА_2 , відповіді на який станом на 11.08.2020 року не надходило. Отже, державним виконавцем передчасно були зроблені висновки про наявність заборгованості та її розміру, а видана 01.08.2020 року довідка про заборгованість містить неперевірені дані і не відповідає дійсності.

В подальшому 02.11.2020 року ОСОБА_1 подав заяву до якої долучив низку доказів, однак до часу звернення з даною скаргою жодної відповіді не отримав.

Враховуючи наведене, просить: визнати незаконним та скасувати сукупній розрахунок заборгованості зі сплати аліментів боржника ОСОБА_1 , обрахований державним виконавцем Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції Кравченко Ю.О. на 01.08.2020 року за виконавчим листом №202/10088/14 виданим Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська 17.12.2014 року на підставі рішення суду від 14.11.2014 року; зобов`язати Амур-Нижньодніпровський відділ державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) провести перерахунок заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_1 за вказаним виконавчим листом з урахуванням наданих письмових доказів про сплату аліментів з жовтня 2014 року по листопад 2019 року, в то числі, у квітні, травні, червні, вересні, листопаді 2015 року; у лютому, березні, квітні, травні, червні; жовтні, листопаді 2016 року; лютому, березні, квітні, липні, серпні, вересні 2017.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 лютого 2021 року, для розгляду справи визначено суддю Мачуського О.М.

03 березня 2021 року заінтересована особа - ОСОБА_2 подала до суду заперечення на скаргу, в яких зазначила, що державним виконавцем було правильно визначено розмір заборгованості ОСОБА_1 по сплаті аліментів, оскільки між нею та між скаржником не було жодної домовленості щодо сплати аліментів. Також вказала, що надані ОСОБА_1 квитанції не підтверджують перерахування останнім грошових коштів на сплату аліментів, оскільки в призначенні платежу не зазначено за що саме перераховуються кошти. Крім того, скаржником було пропущено строк для подання скарги на дії державного виконавця.

В судовому засіданні скаржник та його представник підтримали скаргу та просили її задовольнити. ОСОБА_1 зазначив, що в період 2014-2018 р.р він регулярно сплачував аліменти на утримання дитини, шляхом перерахування ним або його матір`ю ОСОБА_4 грошових коштів на банківські карткові рахунки ОСОБА_2 .. Разом з тим вказані перерахування не було зараховано державним виконавцем, у зв`язку з чим 02.11.2020 року ним було подно до виконавчої служби заяву про здійснення розрахунку заборгованості, на яку відповіді він так і не отримав. При цьому, ОСОБА_1 зазначив, що інших фінансових взаємовідносин, окрім сплати аліментів, у нього з ОСОБА_2 не було.

Представник заінтересованої особи адвокат Гейко В.І., в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги та зазначив, що ОСОБА_2 дійсно отримувала грошові кошти, перераховані на її банківські картки, однак ці кошти не є аліментами на утримання дитини. Крім того, вказував, що скаржник пропустив строк для звернення до суду зі скаргою.

Державний виконавець Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлявся належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо часткового задоволення скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 449 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Як вбачається з матеріалів скарги, скаржник звернувся з даною скаргою з порушення строку, визначеного ст. 449 ЦПК України, однак заявив клопотання про поновлення прокушеного строку, оскільки державним виконавцем не було надано відповіді на його заяву від 02 листопада 2020 року, в якій він просив надати перерахунок аліментів для його оскарження розміру заборгованості до суду.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У зв`язку з тривалим ненаданням начальником Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) відповіді ОСОБА_1 на заяву від 02.11.2020 року, ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 лютого 2021 року останньому поновлено строк для звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця та призначено скаргу до розгляду.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції, згідно ч. 1 ст. 448 ЦПК України.

Відповідно до ч. ч.1, 2ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 19 Конституції України встановлено, що основними принципами діяльності органів Державної влади, їх посадових осіб є обов`язок діяти лише в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до ст. 18 Цивільного процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

В Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Іванов Ю.М. проти України» (Заява N 40450/04) суд повторює, що право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece), від 19 березня 1997 року, п. 40, ReportsofJudgmentsandDecisions 1997-11). Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (рішення у справі «Іммобільяре Саффі» проти Італії» (ImmobiliareSaffi v. Italy), [GC], N 22774/93, n. 66, ECHR 1999-V).

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року.

Згідно ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) перебуває виконавче провадження № 60617098 з виконання виконавчого листа № 202/10088/14 від 17 грудня 2014 року, виданого Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в сумі 1000 гривень, яка підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з 07 жовтня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до довідки-розрахунку ВП 60617098 від 01 серпня 2020 року, заборгованість становить 24600,00 гривень.

Відповідно до листа начальника Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) № 38569 від 11 серпня 2020 року, ОСОБА_1 повідомлено, згідно довідки-розрахунку ВП 60617098 від 01.08.2020 року, заборгованість становить 24600 гривень. Також, аналізуючи надані ОСОБА_1 копії квитанцій, їх не може бути зараховано, оскільки в них платником зазначені інші особи та не має можливості встановити, що дані квитанції належать до аліментних платежів. Крім того, стягувач ОСОБА_2 повідомила, що карта на яку раніше перераховувались аліментні платежі, їй не належать, а тому 21.07.2020 року за вих. № 35532 старшим державним виконавцем направлено запит до КБ «Приватбанк» щодо надання інформації відкритих та закритих карткових рахунків стягувача, однак станом на 11.08.2020 року відповідь з банку не надходила.

02 листопада 2020 року ОСОБА_1 подав начальнику Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) заяву в якій зазначив, що державним виконавцем передчасно зроблені висновки про наявність заборгованості та її розміру, а видана 01.08.2020 року довідка про заборгованість містить неперевірені дані і не відповідає дійсності. Також зазначив, що оскільки своєчасна сплата аліментів на утримання дитини ОСОБА_1 добросовісно забезпечувалась від дня ухвалення судового рішення, що свого часу визнавалось та стверджувалось стягувачем, він не визнає наявність нарахованої державним виконавцем заборгованості і має намір оскаржити дії виконавця до суду, а тому просить прийняти рішення із зазначеного питання, враховуючи вище зазначене, згідно ЗУ «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 1 ст. 74 СК України рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до вимог ст. ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Предметом розгляду скарг, поданих у порядку, визначеному розділом VII ЦПК України, є саме законність чи незаконність дій, бездіяльності та рішень державного виконавця.

Так, відповідно до суті даної скарги, предметом її розгляду є саме бездіяльність державного виконавця, яка полягає у не розгляді заяви ОСОБА_1 від 02 листопада 2020 року про здійснення розрахунку заборгованості та нездійснення державним виконавцем обов`язку проведення розрахунку у відповідності до вимог чинного законодавства та з урахуванням долучених до заяви документів.

Однак при визначені вимог скарги, ОСОБА_1 також зазначено вимогу про визнання незаконним та скасування сукупного розрахунку заборгованості зі сплати аліментів боржника ОСОБА_1 , станом на 01.08.2020 року.

Враховуючи наведене, а також те, щоскладення розрахунків за аліментами є обов`язком державного виконавця, який було виконано на підставі наявних, на той час, у матеріалах виконавчого провадження доказах, а строк на звернення зі скаргою на рішення державного виконавця розрахунку заборгованості, станом на 01.08.2020 року, сплив, суд не вбачає підстав для його скасування.

Разом з тим, на час розгляду скарги, органом виконавчої служби не надано суду підтверджень своєчасного розгляду заяви ОСОБА_1 від 02.11.2020 року, а тому, керуючись принципом змагальності сторін, суд доходить висновку, що дана заява розглянута не була.

За таких обставин суд зазначає про необхідність виконання державним виконавцем вимог законодавства щодо своєчасного та об`єктивного розгляду заяви ОСОБА_1 від 02.11.2020 року, з урахуванням наданих документів.

При цьому, з метою запобігання та недопущення порушень при повторному здійсненні розрахунку заборгованості за заявою ОСОБА_1 від 02.11.2020 року, яку не було розглянуто начальником Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), суд вважає за необхідне розглянути по суті вимоги скарги щодо зарахування платежів.

Так, в ході судового розгляду скарги судом досліджено квитанції надані ОСОБА_1 на підтвердження переказу грошових коштів ним та його матір`ю ОСОБА_4 , в рахунок призначених аліментів, в яких не зазначено призначення платежу, а саме: квитанції відповідно до заяви про переказ готівки #ICKTF04020VNC4 від 02.04.2015 року в розмірі 1000 гривень; № квитанції BASS_ від 05.05.2015 року в розмірі 998 гривень; № квитанції BASS_ від 04.06.2015 року в розмірі 908 гривень; № квитанції BASS_ від 04.06.2015 року в розмірі 98 гривень; квитанції відповідно до заяви про переказ готівки #ICKTF09070G90N від 07.09.2015 року в розмірі 1000 гривень; № квитанції BASS_ від 05.10.2015 року в розмірі 998 гривень; квитанції відповідно до заяви про переказ готівки #ICKTG02030BJQF від 03.02.2016 року в розмірі 1000 гривень;квитанції відповідно до заяви про переказ готівки #ICKTG030108HFA від 01.03.2016 року в розмірі 1000 гривень; № квитанції 0462-6395-5019-0864 від 07.04.2016 року в розмірі 1000,00 гривень;квитанції відповідно до заяви про переказ готівки #ICKT605040E5QK від 04.05.2016 року в розмірі 1000 гривень; квитанції відповідно до заяви про переказ готівки #ICKTG06110PZWE від 11.06.2016 року в розмірі 1000 гривень;квитанції відповідно до заяви про переказ готівки #ICKTG07010EGZJ від 01.07.2016 року в розмірі 1000 гривень;квитанції відповідно до заяви про переказ готівки #ICKTG10120N0FQ від 12.10.2016 року в розмірі 1000 гривень;квитанції відповідно до заяви про переказ готівки #ICKTG111104002 від 11.11.2016 року в розмірі 1000 гривень;квитанції відповідно до заяви про переказ готівки #ІСКІН02020Н4AZ від 02.02.2017 року в розмірі 1000 гривень; № квитанції 0785-4658-2599-0275 від 24.02.2017 року в розмірі 200,00 гривень; квитанції відповідно до заяви про переказ готівки #ІСКІН03010MQ02 від 01.03.2017 року в розмірі 1000 гривень; квитанції відповідно до заяви про переказ готівки #ІСКІН03090J801 від 09.03.2017 року в розмірі 200 гривень;квитанції відповідно до заяви про переказ готівки RF_QAE2N5AAJ79798 від 03.04.2017 року в розмірі 1000 гривень; квитанції відповідно до заяви про переказ готівки RF_NBLX05BEWIAHOT від 14.07.2017 року в розмірі 1500 гривень; № квитанції 0954-3656-1431-0636 від 12.08.2017 року в розмірі 1900,00 гривень;квитанції відповідно до заяви про переказ готівки WС_NBLXQ5C1L80XV0 від 09.09.2017 року в розмірі 1000 гривень;квитанції відповідно до заяви про переказ готівки RС_NBLXQ5C6TRX7KL від 22.09.2017 року в розмірі 200 гривень.

Вказані квитанції при первинному обчисленні розмірі заборгованості по аліментам, державним виконавцем не було зараховано, з причини відсутності призначення платежу та здійснення перерахувань іншими особами.

Відповідно до п.26 Постанови Пленуму ВССУ № 6 від 07 лютого2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», судам необхідно враховувати, що розмір заборгованості за виконавчим документом про стягнення аліментів державний виконавець повинен визначати, керуючись вимогами статті 74 Закону про виконавче провадження, відповідними нормами сімейного законодавства, а також постановою (з наступними змінами) "Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб". При цьому він не може вирішувати питання про повне або часткове звільнення від сплати заборгованості.

Спір щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи. Залежно від предмета та суті вимог така заява може розглядатися у порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, або у позовному провадженні.

Стаття 195 СК України встановлює порядок визначення заборгованості за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу).

Згідно із частиною третьою статті 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Відповідно до частини восьмої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Враховуючи розмір платежів, зазначених у досліджених квитанціях, які в цілому відповідають розміру встановлених рішенням суду аліментів, періодичність платежів, осіб, які здійснювали дані перерахування, а також те, що ОСОБА_2 звернулась до виконавчої служби з заявою про примусове виконання рішення суду від 14.11.2014 року, лише у листопаді 2019 року, суд доходить висновку що вказані перерахування грошових коштів у період 2015-2017 років на ім`я ОСОБА_2 (без зазначення призначення платежу) є саме сплатою аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 .

При цьому, суд звертає увагу, що представником заінтересованої особи ОСОБА_2 адвокатом Гейко В.І. не надано жодного доказу на підтвердження своїх посилань про те, що вказані платежі не є аліментами, а були перераховані в якості додаткової допомоги.

Вимоги скарги ОСОБА_1 щодо зарахування в рахунок аліментів грошових коштів, перерахованих у 2014, 2018, 2019 роках є необґрунтованими, оскільки останнім не надано суду доказів щодо перерахування грошових коштів у вказаний період часу, а тому в цій частині скарга задоволенню не підлягає.

Таким чином, розглянувши скаргу в межах заявлених вимог, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, з метою недопущення порушення прав ОСОБА_1 суд доходить висновку, що скарга підлягає задоволенню в частині обчислення розміру заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні № 60617098 з зарахуванням коштів, перерахованих ОСОБА_1 у якості аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 за період 2015-2017 років, на загальну суму 21000,00 гривень, без зазначення призначення платежу.

Керуючись ст.ст.76-81,258-260,447-452 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 , на дії державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), заінтересована особа: ОСОБА_2 задовольнити частково.

Зобов`язати державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) обчислити розмір заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні, з примусового виконання виконавчого листа № 202/10088/14, виданого Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська 17.12.2014 року, зарахувавши кошти перераховані на банківські карткові рахунки ОСОБА_2 за період з квітня 2015 року по вересень 2017 року, на загальну суму 21000 гривень, у якості аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В іншій частині скарги відмовити.

Повний текст ухвали складено 15 березня 2021 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги в 15-ти денний строк з дня складення повного тексту ухвали.

Суддя О.М. Мачуський