Справа № 399/934/20
Провадження № 2/399/51/2021
РІШЕННЯ

Іменем України

04 березня 2021 року селище Онуфріївка

Онуфріївський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді Лях М.М., за участю секретаря судових засідань Гриценко Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Онуфріївка в залі суду за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

АТ КБ "Приватбанк" звернувсь до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача на їх користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 14.09.2012 в сумі 40675, 20 гривень станом на 20.09.2020. Свій позов мотивували тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 14.09.2012 відповідач отримала кредит, який в подальшому збільшився до 40350, 00 грн., що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку відповідно до п.п.2.1.2.3, 2.1.2.4 вказаного договору, на підставі яких відповідач при укладенні договору надав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміни за ініціативою банку. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. При укладенні кредитного договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Заявою відповідача підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі. В порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, внаслідок чого станом на 20.09.2020 має заборгованість на загальну суму 40675, 20 грн., яка складається з наступного: 40262, 28 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 20, 00 грн. заборгованість за поточним тілом кредиту; 0, 00 грн. заборгованість за нарахованими відсотками; 392, 92 грн. заборгованість за простроченими відсотками; 0, 00 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит; 0, 00 грн. нарахована пеня; 0,00 грн. нарахована комісія.

Ухвалою Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 2 листопада 2020 року в даній справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено розгляд справи по суті.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, в клопотанні просить розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином, шляхом розміщення повідомлення на офіційному веб-сайті Судової влади. Причини неявки суду не повідомила. 11 грудня 2020 року відповідач подала до суду заяву про застосування строку позовної давності та відзив на позовну заяву, згідно яких в задоволенні позову просила відмовити в повному обсязі з підстав пропущення строку позовної давності. Вважає, що, згідно розрахунку заборгованості по кредиту станом на 20.09.2020 вбачається, що строк погашення заборгованості за кредитом настав в листопаді 2015 року. З моменту прострочення сплати тіла кредиту листопад 2012 і до моменту звернення банку з позовом встановлений законом загальний трирічний строк позовної давності сплив. Також, вважає, що строк позовної давності не переривався, оскільки нею не вчинялися дії, що свідчать про визнання нею боргу або іншого обов`язку. Враховуючи вищевикладене, просить відмовити в задоволенні позову.

Представник позивача подав клопотання про забезпечення доказів шляхом огляду веб-сайту.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 85 ЦПК України письмові, речові та електронні докази, які не можна доставити до суду, оглядаються за їх місцезнаходженням.

Відповідно до ч. 7 ст. 85 ЦПК України суд за заявою учасника справи чи з власної ініціативи може оглянути веб-сайт (сторінку), інші місця збереження даних в мережі Інтернет з метою встановлення та фіксування їх змісту. У разі необхідності для проведення такого огляду суд може залучити спеціаліста.

В клопотанні про огляд веб-сайту представник позивача зазначає, що такий огляд надасть змогу підтвердити дійсність відповідної копії редакції Умов та правил надання банківських послуг АТ КБ «Приватбанк» на час укладення кредитного договору тобто станом на 14.09.2012.

Огляд веб-сайту може бути проведений для фіксації лише тих даних, які можуть бути доказами у відповідній цивільній справі. Сам по собі огляд веб-сайту за своєю суттю є фіксацією на час такого огляду певного стану речей, відповідної інформації тощо. Отже, огляд веб-сайту не зможе спростувати чи підтвердити наявність станом на 14.09.2012 тієї чи іншої редакції Умов та Правил. Враховуючи викладене, огляд веб-сайту не доводить обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги позивача, а тому клопотання представника позивача задоволенню не підлягає.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків.

Щодо застосування строку позовної давності судом встановлено наступне.

Відповідно до ст. 256-257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу; загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки; до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обґрунтування наявності обставин повинне здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень. Лише таке обґрунтування буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод принципу справедливості розгляду справи судом та вимозі ч. 6 ст. 81 ЦПК України.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 Кодексу.

Правова позиція Верховного суду України зазначає, що поряд зі встановленням строку дії договору сторони (банк та клієнт) встановили і строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів згідно графіку платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору. Таким чином, графік платежів є складовою частиною договору, в ньому зазначено умови погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів, що визначено місяцями.

Також Верховний суд України прийшов до висновку, що у разі якщо умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлюються окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Таким чином, у випадку неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. На підставі викладеного можна зробити висновок, що строки позовної давності можуть застосовуватися щодо кожного окремого траншу, який клієнт не здійснив.

Також, відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом у складі суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 13 червня 2019 року справа № 694/141/17 провадження № 61-33356св18, відсутність відомостей про строк дії кредитної картки, видачу нової кредитної картки та неподання позивачем доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про переривання позовної давності, є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» у зв`язку з пропуском строку позовної давності.

Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 19.03.2014 (справа № 6-14 цс 14), відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Як вбачається з матеріалів справи, між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 був підписаний кредитний договір № б/н, за яким було надано шість кредитних карток, з яких, перша № НОМЕР_1 була відкрита 14.09.2012, термін дії до 10/15, а остання - № НОМЕР_2 відкрита 12.02.2018, термін її дії до 05/21 /а.с. 17/.

Застосування наслідків спливу позовної давності є необґрунтованим з огляду на те, що, як вбачається з розрахунку заборгованості відповідач активно користувалась кредитними коштами, періодично погашаючи заборгованість, останній платіж на погашення боргу відбувся 06.08.2020 в сумі 1955, 14 грн. /а.с. 6-13/.

З огляду на викладене та враховуючи дату подання позову, 23.10.2020, позивачем не пропущено строк позовної давності.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 звернулась до ПАТ КБ «Приватбанк» з метою отримання кредитних послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку № б/н від 14.09.2012, відповідно до якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

14.06.2018 року відбулась державна реєстрація та змінено повне та скорочене найменування позивача з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк». АТ КБ «Приватбанк» є правонаступником всіх прав та зобов`язань ПАТ КБ «Приватбанк».

У заяві зазначено, що відповідач згодна з тим, що ця заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилась та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді.

АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Згідно з наданим банком розрахунком заборгованість ОСОБА_1 станом на 20.09.2020 становить 40675, 20 грн., яка складається з наступного: 40262, 28 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 20, 00 грн. заборгованість за поточним тілом кредиту; 0, 00 грн. заборгованість за нарахованими відсотками; 392, 92 грн. заборгованість за простроченими відсотками; 0, 00 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит; 0, 00 грн. нарахована пеня; 0,00 грн. нарахована комісія.

В силу ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Розмір заборгованості за тілом кредиту складає 40282 грн. 28 коп., що підтверджується розрахунком, наданим позивачем. Позовні вимоги в цій частині підлягають повному задоволенню з огляду на вимоги статей 526 та 1054 ЦК України.

Що стосується вимог позивача про стягнення 392, 92 грн. - заборгованості за простроченими відсотками, суд виходить з наступного.

У Анкеті-заяві зазначено, що відповідач згодна з тим, що ця заява разом із пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилась та погодилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення у письмовому вигляді.

До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг.

Зазначені докази не можуть визнаватися судом належними та допустимими з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з ч. 2 ст. 416 ЦПК України у постанові палати, об`єднаної палати, Великої Палати Верховного Суду має міститися висновок про те, як саме повинна застосовуватися норма права, із застосуванням якої не погодилася колегія суддів, палата, об`єднана палата, що передала справу на розгляд палати, об`єднаної палати, Великої Палати.

В постанові від 03.07.2019 № 342/180/17 Великою Палатою Верховного Суду зроблено висновок про те, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, які розміщені на сайті самого Приватбанку, які не містять підпису відповідача, не можуть вважатися складовою частиною кредитного договору, укладеного між ПАТ «Приватбанк» та відповідачем 14.09.2012, шляхом підписання заяви-анкети. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також, відповідальність у вигляді неустойки (пені штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Матеріали справи містять Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ «Приватбанк», які не підписані відповідачем, а тому не можуть братися до уваги судом на обґрунтування стягнення процентів за користування кредитом та неустойки за порушення зобов`язань.

Таким чином, суд вважає необґрунтованими позовні вимоги в частині стягнення 392, 92 грн. - заборгованості за простроченими відсотками.

Враховуючи наведене слід відмовити у стягненні з відповідача заборгованості за нарахованими відсотками.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі підлягають стягненню пропорційно розміру задоволення позовних вимог в сумі 2081 грн. 70 коп.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 133, 141, 263, 265, 280-282 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки сел. Онуфріївка Онуфріївського району Кіровоградської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , паспорт серії НОМЕР_4 , на користь акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (, МФО № 305299, розрахунковий рахунок НОМЕР_5 ) заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 14 вересня 2012 року в сумі 40282 (сорок тисяч двісті вісімдесят дві) гривні 28 копійок станом на 20 вересня 2020 року та 2081 (дві тисячі вісімдесят одну) гривню 70 копійок у рахунок відшкодування понесених судових витрат.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Кропивницького апеляційного суду.

Суддя М.М. Лях