Номер провадження 2/754/102/21
РІШЕННЯ

Іменем України

19 липня 2021 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Панченко О.М.

за участю секретаря: Богослов Б.В.

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Пучко В.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Скайд», третя особа: Моторне (транспортне) страхове бюро України про стягнення майнової шкоди, -

в с т а н о в и в:

У вересні 2017 року ОСОБА_2 (надалі по тексту - позивач) звернувся до Деснянського районного суду м. Києва із позовом до ОСОБА_3 (надалі по тексту - відповідач 1), Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Скайд» (надалі по тексту - відповідач 2), з урахуванням поданої заяви про збільшення вимог позову, просив суд стягнути з відповідачів солідарно на свою користь матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в сумі 150 808. 38 грн. та судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 24.04.2016 року о 00 год. 05 хв. в м. Києві відповідач 1, керуючи автомобілем «Хонда», д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Данькевича в м. Києві, рухаючись заднім ходом не впевнився в безпеці руху, не звернувся за допомогою до сторонніх осіб, внаслідок чого здійснив зіткнення з припаркованим автомобілем «Фіат Лінеа», д/н НОМЕР_2 , який належить позивачу ОСОБА_2 , що спричинило пошкодження транспортних засобів. Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 16.05.2016 року відповідача 1 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до звіту про оцінку вартості матеріальної шкоди № 2171/15 від 10.06.2016 року вартість матеріального збитку заподіяного автомобілю «Фіат Лінеа» д.н.з. НОМЕР_2 складає 77 888.35 грн.

Правова відповідальність власника «Хонда» д.н.з. НОМЕР_1 застрахована у ПАТ «СК «СКАЙД» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/4256694, з лімітом страхового відшкодування 100 000 грн.

Після ДТП відповідач 1 звернувся до страхової компанії з повідомленням про настання страхової події, однак станом на день подачі позову до суду позивач суми страхового відшкодування не отримав. Позивач зазначає, що відповідачі солідарно зобов`язані виплатити йому 150 808.38 грн. в рахунок матеріальної шкоди, згідно висновку експерта за результатами проведення автотоварознавчої експертизи.

Ухвалою суду від 24.10.2017 року відкрито провадження у справі.

05.03.2018 року представником відповідача 1 до суду подано відзив на позовну заяву.

Протокольною ухвалою суду від 20.07.2018 року до участі в справі залучено як співвідповідача ПрАТ «СК «СКАЙД», як третю особу Моторне (транспортне) страхове бюро України.

Ухвалою суду від 05.10.2018 року по справі призначено судову автотоварознавчу експертизу.

29.01.2019 року до суду надійшло повідомлення судового експерта Бегей І.Р. про неможливість проведення експертизи.

30.01.2019 року ухвалою суду провадження у справі поновлено.

Ухвалою суду від 11.09.2019 року у справі призначено повторну судову автотоварознавчу експертизу.

12.12.2019 року до суду надійшов висновок експерта за результатами проведення автотоварознавчої експертизи від 28.11.2019 року.

Ухвалою суду від 17.12.2019 року провадження у справі поновлено.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав заяву про збільшення вимог позову від 27.05.2020 року, просив суд про її задоволення.

Представник відповідача 1 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову з підстав, що викладені у письмовому відзиві, просив суд відмовити у його задоволенні.

Представник відповідача 2 в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом належним чином про день та час розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив.

Представник третьої особи у справі МТСБУ в судове засідання не з`явився, 23.08.2018 року від останнього надійшли письмові пояснення у справі, в яких просив проводити розгляд справи без його участі.

Судом в судове засідання викликався також судовий експерт КНДІСЕ Копил С.В. який проводив судову автотоварознавчу експертизу, за якою ним було складено відповідний висновок №27356/19-54 від 28.11.2019 року. В судовому засіданні експерт підтримав складений ним висновок в повному обсязі.

У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд, вислухавши вступне слово учасників судового розгляду, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що власником автомобіля марки «Фіат Лінеа» д.н.з. НОМЕР_2 є позивач ОСОБА_2

24.04.2016 року о 00 год. 05 хв. в м. Києві відповідач 1, керуючи автомобілем «Хонда», д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Данькевича в м. Києві, рухаючись заднім ходом не впевнився в безпеці руху, не звернувся за допомогою до сторонніх осіб, внаслідок чого здійснив зіткнення з припаркованим автомобілем «Фіат Лінеа», д/н НОМЕР_2 , який належить позивачу ОСОБА_2 , що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 16.05.2016 року відповідача 1 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

У відповідності до вимог ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342 / 95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Внаслідок вказаного ДТП автомобіль марки «Фіат Лінеа», д.н.з. НОМЕР_2 отримав механічні пошкодження, що підтверджується матеріалами справи.

Положеннями статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Положеннями ч. 1 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 36 Закону, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків.

За змістом ст. 29, п. 32.7 ст. 32 вказаного Закону, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, а страховик не відшкодовує шкоду, пов`язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу.

Отже, обов`язок з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» покладено на страховика винної особи у межах, встановлених цим Законом та договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Таким чином, відповідач як страховик відповідальності особи, винної у дорожньо-транспортній пригоді, на підставі спеціальної норми статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснює відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, а різницю між реальними збитками і зазначеним відновлювальним ремонтом згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодовує особа, яка завдала збитків.

Відповідні роз`яснення містяться і в п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року N 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки».

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 1 та ч. 2 ст. 1187 ЦК України).

Згідно зі ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно п. 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013, № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частина друга статті 14 ЦК України).

Відповідно до статті 511 ЦК України зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Згідно з частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

З огляду на вищенаведене, потерпіла особа має право на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоду.

Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобов`язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі статтею 599 ЦК України виконанням, проведеним належним чином.

Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

Так, під час розгляду справи встановлено, що транспортний засіб, яким керував відповідач ОСОБА_3 під час ДТП був застрахований в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «СКАЙД»», що підтверджується полісом АЕ/4256694, з лімітом відповідальності за шкоду заподіяну майну - 100 00 грн.

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення автотоварознавчої експертизи від 28.11.2019 року №27356/19-54 вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Фіат Лінеа», д.н.з. НОМЕР_2 в результаті пошкодження при ДТП з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу КТЗ «Фіат Лінеа», д/н НОМЕР_2 станом на момент проведення експертизи - 28.11.2019 року зі сроком експлуатації 8.17 років, складає 150 808.38 грн. (а.с.153-164).

Оскільки сума страхової виплати є недостатньою для покриття завданої позивачу матеріальної шкоди, різниця між фактичним розміром шкоди (150 808.38 грн.) і страховою виплатою (100 000 грн.) має бути сплачена безпосередньо відповідачем-1 у відповідності до положень ст. 1194 ЦК України, що складає 50 808.38 грн. Відповідачем 2 на користь позивача має бути сплачений ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну потерпілого в розмірі 100 000 грн. відповідно до положень ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

У відповідності до ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як передбачено ч. ч. 1-3 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, враховуючи, що з вини відповідача було пошкоджено в ДТП транспортний засіб позивача, а також не здійснення страхової виплати для відшкодування матеріальної шкоди позивачу, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ст.141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір , а саме з відповідача-1 - 809.80 грн., з відповідача-2 - 809.80 грн.

Керуючись ст.ст. 22, 1166, 1187, 1192 ЦК України, ст.ст. 3-5,12-13, 76-92, 95, 133, 137, 141, 211, 258-259, 268, 264-265, 272-273, 352, 354-355, п.15.5 розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України, Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 01.03.2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Скайд», третя особа: Моторне (транспортне) страхове бюро України про стягнення майнової шкоди, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в сумі - 50 808 грн. 38 коп. та судовий збір в розмірі - 809 грн. 80 коп.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Скайд» на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в сумі - 100 000 грн. та судовий збір в розмірі - 809 грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до або через Деснянський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач-1: ОСОБА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач-2: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Скайд», , адреса: м. Київ, провулок Р. Лужевського, 14 корпус 1, офіс 3Б.

Повний текст рішення виготовлено 21.07..2021 року.

Суддя: О.М. Панченко