Житомирський апеляційний суд
Справа №295/6291/20 Головуючий у 1-й інст. Петровська М. В.
Категорія 68 Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Галацевич О.М.,

суддів: Микитюк О.Ю., Павицької Т.М.,

з участю секретаря судового засідання Гарбузюк Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі справу №295/6291/20 за заявою ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , про забезпечення позову у виділених матеріалах справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Приватне підприємство "Українська дистрибуційна система", Приватне підприємство "Салікс", Товариство з обмеженою відповідальністю "СП САН ДЕКОР", про поділ майна подружжя,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 ,

на ухвалу судді Корольовського районного суду м. Житомира, постановлену 16 квітня 2021 року суддею Петровською М.В. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в :

У квітні 2021 року ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , подав заяву, у якій просив забезпечити позов у справі №295/6291/20 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Приватне підприємство "Українська дистрибуційна система" (далі - ПП "Українська дистрибуційна система"), Приватне підприємство "Салікс" (далі - ПП "Салікс"), Товариство з обмеженою відповідальністю "СП САН ДЕКОР" (далі - ТОВ "СП САН ДЕКОР"), про поділ майна подружжя, шляхом накладення арешту на:

- частку ОСОБА_3 в статутному капіталі ПП «Українська дистрибуційна система» в розмірі 99,9937503 %, що в грошовому еквіваленті становить 16000000 грн;

- частку ОСОБА_3 в статутному капіталі ПП «Салікс» в розмірі 100 %, що в грошовому еквіваленті становить 379700 грн;

- частку ОСОБА_3 в статутному капіталі ТОВ «СП САН ДЕКОР» в розмірі 9,93337775 %, що в грошовому еквіваленті становить 149100 грн.

Заборонити державним реєстраторам органів державної влади та органів місцевого самоврядування, а також будь-яким іншим суб`єктам державної реєстрації, державним реєстраторам юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, які уповноважені відповідно до законодавства України здійснювати реєстраційні дії в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, вчиняти та здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо зменшення розмірів частин статутних капіталів, належних ОСОБА_3 в ПП «Українська дистрибуційна система», ПП «Салікс» та ТОВ «СП САН ДЕКОР».

Забезпечити позов шляхом накладення арешту (заборони вчинення будь-яких дій, правочинів щодо них, реєстрацій тощо) на квартиру АДРЕСА_1 (загальною площею 52,85 кв.м) та будинок АДРЕСА_2 (загальною площею 83,1 кв.м).

В обґрунтування вимог заяви зазначав, що між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 був укладений шлюб та за час перебування у шлюбі за спільні кошти подружжя було створено ПП «Українська дистрибуційна система», ПП «Салікс» та ТОВ «СП САН ДЕКОР», сформовано статутний капітал даних підприємств і товариства за кошти, що являлись об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Все вищезазначене майно є предметом позову про розподіл майна подружжя. На даний час існує реальна загроза реалізації відповідачем вищезазначеного майна, зменшення статутного капіталу підприємств, з метою недопущення його поділу, як майна подружжя. Оскільки відповідач є засновником даних підприємств, керівником та підписантом, він має можливість за власним бажанням зменшувати статутні капітали підприємств, реалізовувати майно, що знаходиться у власності підприємств, вносити зміни до установчих документів підприємств. В той же час, внесення будь-яких змін в установчі документи, реалізація будь-якого майна підприємств та зменшення статутного капіталу останніх звужують права та порушують інтереси позивача, оскільки зменшується частка, що належить їй за законом на праві власності, при здійсненні поділу майна подружжя, адже всі підприємства, всі статутні капітали підприємств, все майно, що знаходиться у власності підприємств сформовано та придбано в період шлюбу, за спільні кошти подружжя. Крім того, в період перебування у шлюбі, відповідачем було оформлено право власності на квартиру АДРЕСА_1 (загальною площею 52,85 кв.м) та будинок АДРЕСА_2 (загальною площею 83,1 кв.м). При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого подружжя. Отже, ОСОБА_3 має реальну можливість, діючи нібито в інтересах подружжя та за згодою другого з подружжя реалізувати вказане нерухоме майно. Відтак, виконати можливе рішення суду про розподіл майна подружжя буде неможливо, оскільки особа, якій перейде право власності на дані квартиру та будинок, буде вважатись добросовісним набувачем, що призведе до неможливості повернути незаконно перереєстровані об`єкти у власність, з метою розподілу між колишнім подружжям.

Ухвалою судді Корольовського районного суду м. Житомира від 16 квітня 2021 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , про забезпечення позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове - про задоволення заяви про забезпечення позову.

На його думку, суд дійшов помилкових висновків про ненадання заявником доказів на підтвердження підстав вважати, що виконання рішення суду у майбутньому може бути утрудненим чи неможливим. Посилаючись на рішення Конституційного Суду України від 19 вересня 2012 року № 17-рп/2012 та правові позиції Верховного Суду у справах №756/10797/15-ц і №642/2179/17 зазначив, що суд не звернув уваги на те, що предметом спору у даній справі є саме поділ майна подружжя, набутого за час перебування сторін у шлюбі, зокрема коштів, за рахунок яких сформовано статутний капітал юридичних осіб. ОСОБА_2 має право на компенсацію половини вартості внесеного майна в разі поділу майна подружжя. В даному випадку таким майном є кошти, за рахунок яких сформовано статутний капітал суб`єктів господарювання. Однак, ОСОБА_3 , як засновник підприємств і товариства та керівник ПП «Українська дистрибуційна система», має можливість на власний розсуд розпоряджатись майном даних товариств, у тому числі, статутними капіталами шляхом внесення змін до реєстрів про зменшення розміру останніх. Таке зменшення призводить до порушення прав ОСОБА_2 , оскільки зменшується її частка у спільному сумісному майні подружжя. Окрім того, у матеріалах справи міститься копія Інвестиційного договору №01-19 від 04 квітня 2019 року, укладеного між ОСОБА_3 та громадянином ОСОБА_4 про те, що останній нібито надав відповідачу кошти в сумі 1000000 грн для використання їх в господарській діяльності ТОВ «СП САН ДЕКОР». Згідно інформаційної довідки від 14 квітня 2021 року вбачається, що відповідач на даний час володіє внеском до статутного фонду в розмірі 149100 грн, а іншою частиною громадянин ОСОБА_4 в сумі 1351900 грн, хоча, станом на 09 липня 2020 року ОСОБА_3 володів частиною статутного капіталу в розмірі 1500000 грн. Отже, після відкриття провадження у даній справі відповідач намагається будь-яким чином зменшити свої частки у вказаних підприємствах і товаристві, оскільки протягом року вже зменшив свою частку в статутному капіталі ТОВ «СП САН ДЕКОР» з 1500000 грн до 149100 грн. Вважає, що зменшення або передача статутних капіталів ОСОБА_3 іншим особам є на меті уникнення поділу спільного майна подружжя. Окрім того, внаслідок відсутності у відповідача коштів неможливо буде виконати рішення суду, а тому невжиття заходів забезпечення позову на даному етапі унеможливлює саме виконання рішення суду в майбутньому.

Відзиви на апеляційну скаргу не надійшли.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримали. Представник ОСОБА_3 - ОСОБА_5 та представник третіх осіб ОСОБА_6 апеляційну скаргу не визнали, посилаючись на правильність висновків суду першої інстанції про відсутність передбачених законом підстав для забезпечення позову.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення враховуючи наступне.

З матеріалів справи вбачається, що в провадженні Корольовського районного суду м.Житомира перебуває справа №295/6291/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ПП "Українська дистрибуційна система", ПП "Салікс", ТОВ "СП САН ДЕКОР", про поділ майна подружжя, провадження у якій відкрито 10 червня 2020 року.

Предметом позову є визнання спільною сумісною власністю подружжя будинку АДРЕСА_3 та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_4 ; визнання за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 права особистої приватної власності за кожним по 1/2 на вказане майно; стягнення з ОСОБА_3 НОМЕР_1 грн компенсації половини вартості майна, внесеного до статутних капіталів ПП "Українська дистрибуційна система", ПП "Салікс" та ТОВ "СП САН ДЕКОР"; визнання за ОСОБА_2 права власності на 1/2 майна ПП "Українська дистрибуційна система", ПП "Салікс" та ТОВ "СП САН ДЕКОР".

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що заявник не надав суду належних доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких вона звернулася.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, а доводи апеляційної скарги вважає безпідставними, враховуючи наступне.

Відповідно до частини 2 статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Положеннями статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову. Одними із видів такого забезпечення є накладення арешту на майно, заборона вчиняти певні дії тощо.

Відповідно до частини 3 статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом в постановах від 08 травня 2019 року у справі № 487/7097/18 та від 25 вересня 2019 року у справі №320/3560/18.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що заявлена позовна вимога про стягнення з ОСОБА_3 НОМЕР_1 грн компенсації половини вартості майна, внесеного до статутних капіталів ПП "Українська дистрибуційна система", ПП "Салікс" та ТОВ "СП САН ДЕКОР", є явно неспівмірною із заходами забезпечення позову шляхом накладення арешту на частки ОСОБА_3 в статутних капіталах ПП «Українська дистрибуційна система» в розмірі 99,9937503%, що в грошовому еквіваленті становить 16000000 грн, ПП «Салікс» в розмірі 100%, що в грошовому еквіваленті становить 379700 грн, та ТОВ «СП САН ДЕКОР» в розмірі 9,93337775 %, що в грошовому еквіваленті становить 149100 грн.

Також, суд першої інстанції правильно вказав, що в контексті досягнення дієвості та мети вжиття заходу забезпечення позову шляхом накладення арешту на частки в статутному капіталі та заборони державним реєстраторам здійснювати реєстраційні дії щодо зменшення розміру частин статутних капіталів, право вимоги позивача щодо виплати половини вартості внесеного майна в статутні капітали підприємств не може залежати від майбутніх дій відповідача щодо змін розміру статутного капіталу, натомість реалізація такого права пов`язана із встановленням факту та відповідних обставин внесення майна в статутний капітал подружжям спільно. Окрім того, зазначені заходи забезпечення позову можуть ускладнювати проведення господарської діяльності підприємств, а обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Відмовляючи у задоволенні заяви про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 (загальною площею 52,85 кв.м) та будинку АДРЕСА_2 (загальною площею 83,1 кв.м), власником яких є ОСОБА_3 , суд правильно виходив відсутності доказів того, що вказані квартира та будинок внесені до статутних капіталів ПП «Українська дистрибуційна система», ПП «Салікс» та ТОВ «СП САН ДЕКОР» або на праві власності належать зазначеним юридичним особам. Дане нерухоме майно не є безпосереднім предметом спору з огляду на зміст позовних вимог ОСОБА_2 , а тому суд обґрунтовано зазначив, що запропоновані позивачем заходи забезпечення позову щодо цього майна не є співмірними із заявленими позовними вимогами.

Окрім того, як свідчать матеріали справи, ухвалою суду від 04.06.2020 за заявою позивачки про забезпечення позову: заборонено ОСОБА_3 , уповноваженим особам Головного сервісного центру МВС України та/або його структурних підрозділів, іншим суб`єктам державної реєстрації вчиняти дії щодо реєстрації, перереєстрації, зняття з обліку та інші дії, направлені на відчуження належних ПП «УДС» транспортних засобів: фургон Renault Premium (р/н НОМЕР_2 ; номер шасі НОМЕР_3 ) із причіпом-фургоном Samro (р/н НОМЕР_4 ; номер шасі НОМЕР_5 ); фургон Renault Premium (р/н НОМЕР_6 ; номер шасі НОМЕР_7 ) із причіпом-фургоном Samro (р/н НОМЕР_8 : номер шасі НОМЕР_9 ); фургон Renault Premium (р/н НОМЕР_10 ;номер шасі НОМЕР_11 ) із причіпом-фургоном Samro (р/н НОМЕР_12 ; номер шасі НОМЕР_13 ); фургон Renault Premium (р/н НОМЕР_14 ; номер шасі НОМЕР_15 ) із Причтом бортовим Samro (р/н НОМЕР_16 ; номер шасі НОМЕР_17 ); фургон Renault Premium (р/н НОМЕР_18 ; номер шасі НОМЕР_19 ) із причтом бортовим Samro (р/н НОМЕР_20 ; номер шасі НОМЕР_21 ); фургон Renault Premium (р/н НОМЕР_22 ; номер шасі НОМЕР_23 ) із причіпом-фургоном Samro (р/н НОМЕР_24 ; номер шасі НОМЕР_25 ); спеціалізований вантажний фургон Mercedes-Веnz Sprinter (р/н НОМЕР_26 ; номер шасі НОМЕР_27 ); автомобіль бортовий малотоннажний ГАЗ (р/н НОМЕР_28 ; номер шасі НОМЕР_29 ); автомобіль Toyota Camry (р/н НОМЕР_30 ; номер кузова НОМЕР_31 ); автомобіль Mercedes-Benz GL 500 4 Matic (р/н НОМЕР_32 ; номер кузова НОМЕР_33 ); автомобіль бортовий малотоннажний ГАЗ (р/н НОМЕР_34 ; номер шасі НОМЕР_35 ); автомобіль бортовий малотоннажний ГАЗ (р/н НОМЕР_36 ; номер шасі НОМЕР_37 ); фургон ізотермічний DAF (р/н НОМЕР_38 ; номер шасі НОМЕР_39 ); фургон ізотермічний DAF (р/н НОМЕР_40 ; номер шасі НОМЕР_41 ).

Також накладено арешт на комплекс оптово-роздрібної торгівлі загальною площею 2232,6 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_5 , до якого належать: адмінбудівля зі складами літера А (матеріали стін будівель та споруд - цегла, метал) загальною площею 2224,90 кв.м; котельня літера Б (матеріали стін будівель та споруд піноблок) загальною площею 7,7 кв.м., власником якого є ПП «УДС».

Також у цій справі ухвалою суду від 26.06.2020 за заявою ОСОБА_2 забезпечено позов шляхом накладення арешту на: будівлю трансформаторної підстанції, загальна площа 53,8 кв.м.; виробничі будівлі вентиляційних цехів, загальна площа 1677,6 кв.м.; будівлю механічного цеху та прохідної, загальна площа 501,3кв.м.; цілісний майновий комплекс, загальна площа 5705,8 кв.м., який складається з адмінкорпусу «А-4» загальна площа 1528,40 кв.м., цеху сантехвиробів «Б-1» загальна площа 2439,10 кв.м., фізкультурно-оздоровчого комплексу «Г-1» загальна площа 450,80 кв.м., гаражів «Е-1» загальна площа 466,90 кв.м., прохідної № 1 «З-2» загальна площа 71,40 кв.м., прохідної № 2 «Д-1» загальна площа 29,50 кв.м., ізоляційного цеху «К-1» загальна площа 719,70 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_6 , та знаходяться у власності ТОВ «СП САН ДЕКОР».

Отже, суд апеляційної інстанції вважає, що вжиті судом за вищевказаними ухвалами заходи забезпечення позову є достатніми і такими, що спроможні забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі задоволення позову, а доводи апеляційної скарги про протилежне - безпідставними.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Відтак, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки зазначені позивачем заходи не можуть вважатися необхідними, доцільними та співмірними з огляду на фактичні обставини справи, предмет заявлених позовних вимог та наявність інших ухвал про забезпечення позову ОСОБА_2 .

Висновки суду не суперечать судовій практиці, на яку посилався представник позивачки у апеляційній скарзі.

З огляду на вищенаведене аргументи апеляційної скарги є безпідставними та такими, що не спростовують висновку суду першої інстанції.

Постановлена судом першої інстанції ухвала є законною і обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , залишити без задоволення, а ухвалу судді Корольовського районного суду м. Житомира від 16 квітня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений 19 липня 2021 року.