Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 лютого 2021 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Воробйова А.В., за участю секретаря Барсукової В.В., розглянувши у залі суду у м. Запоріжжя в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Прайм Істейт», треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП «Факторинг України», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Парадайз Фінанс», Товариство з обмеженою відповідальністю «Авістар» про визнання договорі недійсними, -
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Прайм Істейт» про визнання договорі недійсними, у якому просить визнати недійсни договір відступлення прав вимоги від 15.09.2017 року, укладеним між ТОВ «Фінансова компанія «Авістар» та ТОВ «Прайм Істейт», яким було відступлено право вимоги за кредитним договором №CM-SME204/158/2008 від 04.06.2008 року та договором іпотеки №РМ- SME204/158/2008 від 04.06.2008 року, укладеним з ОСОБА_1 ..
В обґрунтування позову зазначає наступне.
04.06.2008 року між ОСОБА_1 та ЗАТ «ОТП Банк» було укладено кредитний договір №CM-SME204/158/2008 за умовами якого ним було отримано кредит в сумі 250 000,00 доларів США. В той же день, 04.06.2008 року між ОСОБА_1 та ЗАТ «ОТП Банк» було укладено договір іпотеки №CM-SME204/158/2008 за умовами якого позичальник ОСОБА_1 передав в іпотеку банку належне йому на праві власності нежитлове приміщення за адресом: АДРЕСА_1 .
29.04.2010 року між ТОВ «ОТП «Факторинг України та ПАТ «ОТП Банк» укладено договір факторингу за кредитним договором №CM-SME204/158/2008 від 04.06.2008 року. В той же день, 29.04.2010 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП Банк» укладено договір про відступлення прав вимоги за договором іпотеки №CM-SME204/158/2008від 04.06.2008 року.
15.08.2017 року між ТОВ «ОТП «Факторинг Україна» та ТОВ «Фінансова Компанія «Парадайз Фінанс» укладено договір факторингу (відступлення прав вимоги) за кредитним договором №CM-SME204/158/2008 від 04.06.2008 року. 15.08.2017 року між ТОВ «ОТП «Факторинг Україна» та ТОВ «Фінансова Компанія «Парадайз Фінанс» укладено договір відступлення прав вимоги за договором іпотеки №CM-SME204/158/2008 від 04.06.2008 року.
15.09.2017 року між ТОВ ФК «Парадайз Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Авістар» укладено договір факторингу (відступлення прав вимоги) за кредитним договором №CM-SME204/158/2008 від 04.06.2008 року.
15.09.2017 року між ТОВ «Фінансова компанія «Авістар» та ТОВ «Прайм Істейт» було укладено договір відступлення частини прав вимоги в розмірі 1 219 000,00 грн. за кредитним договором №CM-SME204/158/2008 від 04.06.2008 року.
15.09.2017 року між ТОВ «Фінансова компанія «Авістар» та ТОВ «Прайм Істейт» було укладено договір відступлення прав вимоги за договором іпотеки №CM-SME204/158/2008 від 04.06.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького МНО Вартановою О.С. 04.06.2017 за №4081.
01.11.2017 року між ТОВ «Фінансова компанія «Авістар» та ТОВ «Прайм Істейт» було укладено договір про внесення змін до договору про відступлення частини прав вимоги, яким пункт 1.1 Договору викладено в новій редакції, замість суми відступлення прав вимоги в розмірі 1 219 000,00 грн., зазначено 1 319 00,00 грн..
01.11.2017 року між ТОВ «Фінансова компанія «Авістар» та ТОВ «Прайм Істейт» було укладено договір про внесення змін до Договору про відступлення прав вимог за договором іпотеки №CM-SME204/158/2008 від 04.06.2008 року, викладено пункт 1.2 в новій редакції.
Щодо недійсності договору факторингу (відступлення прав вимоги) між ТОВ «ФК «Авістар» та ТОВ «Прайм Істейт», позивач вказує, що відповідно до ст.ст. 1054,1073,1074,1077, 1084 ЦК України, ст.ст. 1, 4, 5. 21 Закону «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», стороною договору факторингу може бути виключно банк або фінансова установа. ТОВ «Прайм Істейт» не має статусу фінансової установи, а тому не має право на купівлю прав вимоги за кредитним договором, не може набувати статусу кредитора та іпотекодержателя у відповідності до ст.1054 ЦК України, що свідчить про недійсність вказаного договору.
Щодо недійсності договору про відступлення прав вимоги між ТОВ «ФК «Парадайз Фінанс» та ТОВ «ФК «Авістар» за договором іпотеки, позивач вказує, що як зазначено вище , ТОВ «Прайм Істейт» набуло лише частину прав вимоги за кредитним договором, в розмірі 1 319 000,00 грн. при реальному розміру заборгованості за кредитом в сумі 250 000,00 доларів США. Таким чином, ТОВ «Прайм Істейт» набуло права лише на невелику частину від сукупного розміру заборгованості боржника ОСОБА_1 , а не на все суму зобов`язання, яке забезпечується іпотекою. Таким чином ТОВ «Прайм Істейт» не мало права на набуття статусу Іподекодержателя за договором іпотеки від 04.06.2008 року, яким забезпечується не частина, а весь розмір зобов`язань за кредитним договором, що свідчить про невідповідність договору про відступлення прав вимоги за договором іпотеки вимогам законодавства, та про його недійсність.
Крім того, ТОВ «Прайм Істейт» не може бути стороною договору відступлення прав вимоги за договором іпотеки та набувати права іпотекодержателя, виходячи з того, що відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, однією із сторін у вказаному договору є спеціальний суб`єкт банк або інша фінансова установа.
Щодо підстав визнання недійсним договору відступлення прав вимоги (факторингу) позивач зазначає, що оскільки ТОВ «Прайм Істейт» внаслідок укладення договору про відступлення прав вимоги за кредитним договором від 15.09.2017 року та договору про відступлення прав вимоги за договором іпотеки оплатив ТОВ «ФК «Авістар» 1 219 000,00 гривень, а отримав право вимоги в розмірі 1 319 000,00 грн, тобто в розмірі більшому, ніж було сплачено ТОВ «ФК «Авістар», а також набув повне, а не часткове право вимоги щодо звернення стягнення на предмет іпотеки за кредитним договором, ринкова вартість якого реально є більшою за 1 219 000,00 грн., оскаржуваний договір за своєю правовою природою є договором факторингу, а тому його стороною може бути виключно фінансова установа, якою ТОВ «Прайм Істейт» не являється.
Представником відповідача ТОВ «Прайм Істейт» подано відзив на позов, у якому зазначає, що договір відступлення прав вимоги від 15.09.2017 року є договором цесії та за своєю правовою природою та структурою не є договором факторингу, оскільки оскаржуваний договір відступлення прав вимоги не містить елементів факторингу.
На момент укладення спірного договору ТОВ «ВК «Авістар» відступлило, а ТОВ «Прайм Істейт» набуло право грошової вимоги того ж номінального розміру, що й розмір належної до сплати ТОВ «Прайм Істейт» на користь ТОВ «ФК «Авістар суми (1 219 000,00 грн) на момент укладення спірного договору співвідношення коштів, набутих ТОВ «ФК «Авістар» було еквівалентним вартості вимоги, переданою ТОВ «Прайм Істейт». Будь яких доводів та доказів того, що отриманні ТОВ «ФК «Авістар» на виконання договору грошові кошти є значно меншими, ніж кошти, які ТОВ «ФК «Авістар» міг би одержати внаслідок виконання переданої грошової суми боржником, а також даних про реальну )ринкову) вартість права вимоги, що відступається, позивачем не надано.
Таким чином набуття ТОВ «Прайм Істейт» інших передбачених спірним договором прав щодо боржника (права вимоги на стягнення (отримання) від боржника будь яких нарахувань та вимог, у тому числі передбачених договором заходів відповідальності, які виникли у первісного кредитора до боржника до моменту укладення цього договору, права вимоги, які випливають з факту неналежного виконання боржником умов кредитного договору, у тому числі право на дострокове стягнення суми кредиту, процентів та інших пов`язаних із цим сум, право вимоги будь-яких інших вимог згідно з генеральним та кредитним договорами, не суперечать ознакам та змісту договору цесії.
Представник відповідача вважає позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.
Представники третіх осіб правом на подання письмових пояснень не скористались.
В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та наполягав на його задоволенні з підстав, викладених у позові.
Представники відповідача та третіх осіб в судове засідання не з`явилися, причину не явки суду не повідомили. Про час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку.
Заслухавши доводи представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно до ч.5 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Судом встановлено, що 04.06.2008 р. між позивачем, ОСОБА_1 та ЗАТ "ОТП Банк" було укладено було укладено кредитний договір №CM-SME204/158/2008 за умовами якого ним було отримано кредит в сумі 250 000,00 дол. США (а.с.7-10).
В той же день, тобто, 04.06.2008 р. між ОСОБА_1 та ЗАТ "ОТП Банк" було укладено договір іпотеки №CM-SME204/158/2008, за умовами якого позичальник ОСОБА_1 передав в іпотеку банку належне йому на праві власності нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.11- 14).
Позивачем зобов`язання з кредитним договором не виконувалися, виникла прострочена заборгованість.
15.09.2017 р. між ТОВ "Фінансова компанія "Авістар" та ТОВ "Прайм Істейт" було укладено договір відступлення частини прав вимоги в розмірі 1 219 000,00 грн. за кредитним договором № CM-SME204/158/2008 від 04.06.2008 р (а.с.16-18).
15.09.2017 р. між ТОВ "Фінансова компанія "Авістар" та ТОВ "Прайм Істейт" було укладено договір відступлення прав вимоги за договором іпотеки № CM-SME204/158/2008 від 04.06.2008 р., посвідченого приватним нотаріусом КМНО Верпольскою О.В. за №4055 (а.с.20-22).
01.11.2017 р. між ТОВ "Фінансова компанія "Авістар" та ТОВ "Прайм Істейт" було укладено договір про внесення змін до договору про відступлення частини прав вимоги, яким пункт 1.1. Договору викладено в новій редакції, замість суми відступлення прав вимоги в розмірі 1 219 000,00 грн. зазначено 1 319 000,00 грн. (а.с.19).
01.11.2017 р. між ТОВ "Фінансова компанія "Авістар" та ТОВ "Прайм Істейт" було укладено договір про внесення змін до Договору про відступлення прав вимог за договором іпотеки № CM-SME204/158/2008 від 04.06.2008 р., посвідченого приватним нотаріусом КМНО Верпольскою О.В. за №4909, у якому викладено пункт 1.2. в новій редакції.
Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що договір відступлення прав вимоги від 15.09.2017 р., укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Авістар" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Прайм Істейт" яким було відступлено право вимоги за кредитним договором №CM-SME204/158/2008 від 04.06.2008 р. та договором іпотеки №PM-SME204/158/2008 від 04.06.2008 р., укладеним з ОСОБА_1 , фактично є договором факторингу, а оскільки відповідач не є банком чи фінансовою установою, то право вимоги за кредитним та іпотечним договорами до нього не може набути, тому такий договір є недійсним.
За статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язань клієнта перед фактором.
Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Факторинг є фінансовою послугою в розумінні Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» № 2664-ІІІ, тобто операцією з фінансовими активами, що здійснюється в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів з метою отримання прибутку; однак, згідно зі статтею 49 Закону України від 7 грудня 2000 року № 2121-ІІІ «Про банки і банківську діяльність» як кредитні операції в цій статті розглядаються операції, зазначені в пункті 3 частини третьої статті 47 цього Закону, а також факторинг, який визначається як придбання права вимоги на виконання зобов`язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги, приймаючи на себе ризик виконання таких вимог та прийом платежів.
Водночас за приписами частини першої статті 1084 ЦК України якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові.
У такому випадку перехід до фактора прав на всі одержані від боржника суми відбувається в силу вказівки закону, є умовою та ознакою здійснення відповідної господарської операції у вигляді фінансової послуги, а не платою за цю послугу обумовленою договором.
Адже законодавець розмежовує договори факторингу на безоборотний, за яким відбувається придбання права грошової вимоги та набуття одержаних за цією вимогою сум у цілому, а клієнт не відповідає перед фактором за недоотримання грошової суми від боржника, та забезпечувальний, що регулюється частиною другою статті 1084 ЦК України.
Основною відмінністю договору факторингу від інших договорів є його оплатний характер, тобто те, що він має на меті фінансування однієї сторони договору іншою стороною шляхом надання їй визначеної суми грошових коштів за відповідну плату, розмір якої визначається договором. При цьому право грошової вимоги, передане фактору, не є платою за надану останнім фінансову послугу.
Крім того, факторинг становить регулярно здійснювану операцію, за якою на фактора покладаються певні додаткові обов`язки та який діє і після того, як фактор виплатив клієнту кошти, а клієнт передав фактору право грошової вимоги до третіх осіб, до моменту, коли боржник виплатить факторові кошти за первісним договором.
Таким чином, за змістом чинного законодавства договір факторингу є складним договором, який обов`язково поєднує у собі, по-перше, елементи договору позики або кредитного договору, по-друге - елементи договору купівлі-продажу грошової вимоги або договору застави грошової вимоги.
Договір, який не поєднує елементів договорів, зазначених вище, зокрема якщо відсутні елементи договору позики або кредитного договору (як у цій справі), не є договором факторингу у розумінні чинного законодавства.
Звідси випливає, що для укладення договорів, подібних до спірного договору, покупець права вимоги не повинен обов`язково мати статус фінансової установи.
Згідно ч. 1 ст. 510 ЦК України, сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.
Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні.
Водночас статтею 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх праві іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
При цьому відступлення права вимоги є правочином (договором), на підставі якого старий кредитор передає свої права в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав новому кредитору, а новий кредитор приймає ці права і зобов`язується або не зобов`язується їх оплатити. Відступлення права за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Цей договір може бути оплатним, якщо в ньому передбачений обов`язок нового кредитора надати старому кредитору якесь майнове надання замість отриманого права вимоги.
У такому випадку на відносини цесії поширюється положення про договір купівлі-продажу, оскільки статтею 656 ЦК України передбачено, що предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога немає особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом.
Водночас відповідно до визначення договору купівлі - продажу, наведеному у ч.1 ст. 655 ЦК, «За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму»; відповідно до ч.3 ст.656 ЦК «Предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру». Спірний договір про відступлення права вимоги вочевидь містить всі ознаки договору купівлі - продажу права вимоги. Отже, спірний договір про відступлення права вимоги (не дивлячись на його назву) і є договором купівлі - продажу права вимоги.
Оскільки спірний договір про відступлення права вимоги є договором купівлі - продажу права вимоги, то він не може одночасно бути іншим договором, зокрема договором факторингу.
При відступлені права вимоги до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено законом або договором (стаття 514 ЦК України).
В пункті 62 Постанови Великої палати Верховного суду від 11.09.2018 р. №909/968/16 роз`яснено, що якщо право вимоги відступається «за номінальною вартістю» без стягнення фактором додаткової плати, то в цьому випадку відносини факторингу відсутні, а відносини сторін регулюються загальними положеннями про купівлю-продаж з урахуванням норм стосовно заміни кредитора у зобов`язанні (частина третя статті 656 Цивільного кодексу України).
Пунктом 1.2. Договору відступлення прав вимоги від 15.09.2017 р. встановлено, що до нового кредитора переходять права вимоги первісного кредитора 1219000,00 (один мільйон двісті дев`ятнадцять тисяч) гривень 00 коп., що є частиною заборгованості за кредитним договором, на умовах, що існували на момент відступлення права вимоги, з яким новий кредитор ознайомлений до підписання даного договору та заперечень, зауважень не має.
Виходячи з викладеного, на момент укладення спірного договору ТОВ "Фінансова компанія "Авістар" відступило, а ТОВ "Прайм Істейт" набуло право грошової вимоги того ж номінального розміру, що й розмір належної до сплати ТОВ "Прайм Істейт" на користь ТОВ "Фінансова компанія "Авістар" суми (1 219 000,00 грн.), на момент укладення спірного договору співвідношення коштів, набутих ТОВ "Фінансова компанія "Авістар" було еквівалентним вартості вимоги, переданої ТОВ "Прайм Істейт". Будь-яких доводів та доказів того, що отримані ТОВ "Фінансова компанія "Авістар"на виконання договору грошові кошти є значно меншими, ніж кошти, які ТОВ "Фінансова компанія "Авістар" міг би одержати внаслідок виконання переданої грошової вимоги боржником, а також даних про реальну (ринкову) вартість права вимоги, що відступається, позивачем не надано.
Таким чином набуття ТОВ «Прайм Істейт» інших передбачених спірним договором прав щодо боржника (права вимоги на стягнення (отримання) від боржника будь-яких нарахувань та вимог, у тому числі передбачених договором заходів відповідальності, які виникли у первісного кредитора до боржника до моменту укладення цього договору, права вимоги, які випливають з факту неналежного виконання боржником умов кредитного договору, у тому числі право на дострокове стягнення суми кредиту, процентів та інших пов`язаних із цим сум, право вимоги будь-яких інших вимог згідно з генеральним та кредитним договорами) не суперечать ознакам та змісту договору цесії.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає позов необґрунтованим, недоведеним і таким, що не підлягає задоволенню повністю.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-82,89, 263-265 ЦПК України, суд ,-
В задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Прайм Істейт», треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП «Факторинг України», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Парадайз Фінанс», Товариство з обмеженою відповідальністю «Авістар» про визнання договорі недійсними відмовити повністю.
Повні відомості про сторін згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:
Позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .
Рішення суду може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 04 березня 2021 року.

Суддя А.В. Воробйов