Справа № 191/2243/21
Провадження № 2-з/191/36/21
У Х В А Л А

іменем України

21 липня 2021 року м. Синельникове

Суддя Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області Бондаренко Г.В., розглянувши заяву представника позивача адвоката Коростельова Станіслава Володимировича про забезпечення позову у цивільній справі №191/2243/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача адвокат Коростельов Станіслав Володимирович подав до суду заяву про забезпечення позову у цивільній справі №191/2243/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, шляхом заборони будь-яким суб`єктам державної реєстрації, державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав, визначеним Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», в тому числі, але не виключно, Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських , селищних та міських рад, Київської та Севастопольської міської, районної, районної у місті Києві та Севастополі держаних адміністрацій, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, що перебувають у трудових відносинах з виконавчими органами сільських, селищних та міських рад, Київської, Севастопольської міської, районної, районної у м. Києві та Севастополі державних адміністрацій, акредитованим суб`єктам та будь-якими державними реєстраторам державним та приватним нотаріусам, державним та приватним виконавцям та іншим органам чи особам, які виконують функції чи мають повноваження державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, вчиняти будь-які реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, в тому числі, але не виключно, державну реєстрацію виникнення, переходу, припинення та скасування права власності, інших речових прав, обтяжень, внесення будь-яких змін до записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відносно Ѕ частини житлового будинку загальною площею 55,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 208), яка належить на праві приватної власності ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

В обґрунтування заяви представник позивача адвокат Коростельов С.В. посилається на те, що 07.12.2017 року позивач надав, а відповідач отримав у позику від позивача грошові кошти в сумі 10 000 $ (десять тисяч) доларів США. 10.07.2018 року між Позивачем та Відповідачем був укладений договір позики у вигляді розписки, відповідно до якої Відповідач підтвердив, що він отримав 07.12.2017 року грошові кошти від Позивача у розмірі 10 000 $ (десять тисяч) доларів США, та зобов`язується їх повернути не пізніше 15.11.2018 року.Договір позики (розписка) від 10.07.2018 року є підтвердженням факту передачі позивачем та прийняття у власність відповідачем грошових коштів у сумі 10 000 (десять тисяч) доларів США. Однак, Відповідач свої зобов`язання по поверненню суми позики не виконав, грошові кошти в сумі 10 000 (десять тисяч) доларів США Позивачу не повернув, у зв`язку із цим, починаючи з 16.11.2018 року у Відповідача виникла заборгованість перед Позивачем у розмірі 10 000 (десять тисяч) доларів СІІІА, що є еквівалентом 277 742,56 грн. (двісті сімдесят сім тисяч сімсот сорок дві гривні 56 кой.), за офіційним курсом гривні до долара СІІІА, встановленим Національним банком України станом на день виникнення заборгованості 16.11.2018 року. У зв`язку з існуванням вказаної заборгованості та відмовою Відповідача від виконання своїх обов`язків по поверненню отриманої позики і було подано дану позовну заяву про стягнення заборгованості. Відповідач в порушення умов Договору та чинного законодавства України відмовляється від виконання своїх фінансових зобов`язань. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Відповідачу на праві особистої приватної власності належить Ѕ частина житлового будинку загальною площею 55,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 208).

З метою недопущення ускладнення та унеможливлений виконання рішення суду, вважає за необхідне вжити заходи забезпечення позову, вважає, що зазначений спосіб забезпечення позову є адекватним, ефективним та співмірним заходом забезпечення поданого позову.

Суддя, дослідивши заяву про забезпечення позову, матеріали, які позивач надав до заяви про забезпечення позову, матеріали позовної заяви №191/2243/21, встановив наступне.

Згідно з ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.1-2 ст.150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Як зазначено в Постанові Пленуму № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову допускається в будь-якій стадії розгляду справи після відкриттяпровадження у ній.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права, яких можуть бути порушені у зв`язку з застосуванням відповідних заходів.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Підставою для забезпечення позову є обґрунтоване припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Цивільній процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено виконання рішення при задоволенні позову. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав та законних інтересів. При цьому ухвалою про забезпечення позову не може вирішуватися спір по суті.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Право кожного на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, при вирішенні спору щодо його прав та обов`язків цивільного характеру передбачено і п. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. ст.2 ЦПК України.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суддя враховує також практику Європейського суду з прав людини, а саме рішення у Справі (заява N 60750/00) " Шмалько проти України" від 20.07.2004 року. Так, згідно п. 43 вказаного рішення: « Суд наголошує, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на

доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і, водночас, не передбачала виконання судових рішень… Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду».

Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору по даній цивільній справі є стягнення суми боргу за договором позики коштів від 14.06.2017 року.

Сума боргу відповідача перед позивачем, відповідно до позовних вимог складає 10 000,00 доларів США, що за офіційним курсом гривні до долара США, встановленим Національним банком України станом на день виникнення заборгованості (16.11.2018 року) становить 277 742, 56 грн.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідачу ОСОБА_2 на праві особистої приватної власності належить Ѕ частина житлового будинку загальною площею 55,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 208).

Заява ОСОБА_3 про забезпечення позову обґрунтована тим, що у разі невжиття заходів до забезпечення позову він не зможе реально захистити свої порушені права та отримати реальне задоволення своїх вимог в повному обсязі.

Наданими позивачем документами підтверджується те, що між ним та відповідачем ОСОБА_2 існує реальний спір, який має вирішуватись в суді; вимоги позивача можуть бути забезпечені за рахунок майна, яке дійсно належить ОСОБА_2 і зареєстровано за ним на праві власності. Крім того, суддя вважає, що вимоги про забезпечення позову є співрозмірними вимогам, які будуть заявлені в позовній заяві на суму 277 742, 56 грн.

Суд вважає, що заява представника позивача ОСОБА_3 про забезпечення позову є обґрунтованою, а тому дійшов до висновку, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню, так як невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Щодо зустрічного забезпечення, то це питання врегульовано ст.154 ЦПК України.

Статтею 154 ЦПК України встановлено поняття та випадки застосування зустрічного забезпечення. Так, суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Дослідивши матеріали, які додані заявником до заяви про забезпечення позову, суддя вважає, що заявник має зареєстроване місце проживання на території України, що підтверджується копією паспорта.

Отже, в даному випадку відсутні підстави для обов`язкового зустрічного забезпечення, передбаченого ч.3 ст. 154 ЦПК України, а наявність майна у позивача свідчить про можливість відшкодування збитків відповідача.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. Примірник ухвали про забезпечення позову залежно від виду вжитих заходів одночасно з направленням заявнику направляється судом для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Керуючись ст. ст.149-153 ЦПК України, -

Постановив :

Заяву представника позивача адвоката Коростельова Станіслава Володимировича про забезпечення позову у цивільній справі №191/2243/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити.

Заборонити суб`єктам державної реєстрації, державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав, визначеним Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», в тому числі, але не виключно, Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських , селищних та міських рад, Київської та Севастопольської міської, районної, районної у місті Києві та Севастополі держаних адміністрацій, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, що перебувають у трудових відносинах з виконавчими органами сільських, селищних та міських рад, Київської, Севастопольської міської, районної, районної у м. Києві та Севастополі державних адміністрацій, акредитованим суб`єктам та будь-якими державними реєстраторам державним та приватним нотаріусам, державним та приватним виконавцям та іншим органам чи особам, які виконують функції чи мають повноваження державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, вчиняти будь-які реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, в тому числі, але не виключно, державну реєстрацію виникнення, переходу, припинення та скасування права власності, інших речових прав, обтяжень, внесення будь-яких змін до записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відносно Ѕ частини житлового будинку загальною площею 55,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 208), яка належить на праві приватної власності ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Копію ухвали для відома направити сторонам по справі, Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Чернігівської міської ради (14000, м.Чернігів, Рокоссовського, 20а. ) для виконання.

Ухвала про забезпечення позову набуває законної сили з дняїї підписання суддею та підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

На ухвалу протягом п`ятнадцяти днів з дня її оголошення до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області може бути подано апеляційну скаргу.

Суддя: Г. В. Бондаренко