Справа № 723/4307/20
Провадження № 2/723/447/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2021 року м.Сторожинець

Сторожинецький районний суд Чернівецької області в складі:

головуючої судді Дедик Н.П.,

за участю секретаря судового засідання Петреску Л.М.,

представника позивачки Андруховича В.Й. ,

відповідачки ОСОБА_2 ,

представника відповідачки ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Сторожинець цивільну справу за позовом ОСОБА_4 , представник позивача Андрухович Василь Йосипович , до ОСОБА_2 про визнання заповіту нікчемним, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_4 , від імені якої діє адвокат Андрухович В.Й., звернулася до суду з цивільним позовом до ОСОБА_2 про визнання заповіту нікчемним, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її рідна сестра ОСОБА_5 (до зміни прізвища ОСОБА_6 ) ОСОБА_8 .

Зазначає, що після смерті ОСОБА_8 відкрилась спадщина на все належне їй майно, а саме на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться в с. Тисовець, Сторожинецького району, Чернівецької області.

Також зазначає, що дітей у померлої сестри не було, а її чоловік ОСОБА_9 помер.

Вказує, що вважаючи себе спадкоємицею за законом другої черги після смерті сестри, вона звернулась до нотаріальної контори із завою про прийняття спадщини за законом та отримала від нотаріуса довідку, в якій їй повідомили про те, що у провадженні приватного нотаріуса є спадкова справа до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 , спадкоємцем за заповітом, посвідченим секретарем Великокучурівської сільської ради, є ОСОБА_2 .

Зазначає, що була вкрай здивована наявністю заповіту, складеним сестрою, оскільки та про заповіт ніколи не згадувала, а навпаки неодноразово казала, що все своє майно має намір залишити їй.

Крім того, вказує на те, що скласти та підписати заповіт сестра не могла, оскільки до школи вона не ходила, була безграмотною та пристарілою, а тому наявне на заповіті твердження, яке виготовлене (написане) друкованим способом, що заповіт до підписання прочитаний уголос заповідачкою і власноручно підписаний об 11-00 год. не відповідає дійсності і спростовується тим, що ні на спірному заповіті в графі «підпис», ні в Реєстрі для реєстрації нотаріальних дій Великокучурівської сільської ради відсутні прізвище та ініціали особи прописом та відсутнє власноручно написане застереження про те, що заповіт складено зі слів заповідачки та до його підписання заповіт прочитаний заповідачкою в голос.

Вважає заповіт є нікчемним в силу закону, як складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, так як недотримано вимоги ч.2 ст.1248 ЦК України та п.1.4 Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого Наказом Міністерства юстиції 11.11.2011 №3306/5, зокрема щодо прочитання уголос та підписання заповідачем, про що ним зазначається у заповіті перед його підписом.

Вказує, що оскільки при складанні та посвідчення заповіту секретарем Великокучурівської сільської ради не було дотримано вимог припису закону щодо його форми посвідчення, відповідне письмове застереження заповідачки на заповіті відсутнє, бо вона дійсно була безграмотною, то зазначений заповіт повинен був би складений та посвідчений при двох свідках, які мали б зачитати зміст заповіту та поставити на заповіті свої особисті підписи, як того вимагає ст.1248 ЦК України. Крім того, про прочитання уголос та підписання заповідачем має бути ним зазначено у заповіті перед його підписом, а не як зазначено у спірному заповіті друкованим текстом, який виконано секретарем сільської ради.

Вважає, що секретар сільської ради свідомо незаконно вчинила заповіт на користь сторонньої особи, адже їй достеменно було відомо про те, що заповідачка була неграмотною, та не вміла ні читати, ні писати, а тому посвідчення заповіту повинно було здійснюватися в присутності не менше двох свідків із зазначенням в тексті заповіту відомостей про особу свідків, які повинні поставити свій підпис, однак ці вимоги припису закону не були дотримані, що свідчить про упередженість та особисту зацікавленість секретаря сільської ради в посвідченні заповіту на користь чужої для спадкодавця людини, що підтверджується відсутністю застереження на спірному заповіті наступного змісту « Заповіт мною прочитано вголос та підписано власноручно» і це застереження мало б бути написано в графі «підпис» заповіту та передувати підпису заповідачки на заповіті, але таке застереження та повне прізвище і ініціали ОСОБА_8 також на оскаржуваному заповіті відсутні, що робить заповіт нікчемним.

Зазначає, що як вбачається з тексту оспорюваного заповіту, він був посвідчений секретарем сільської ради, а до його підписання нібито прочитаний вголос заповідачкою і власноручно підписаний у присутності секретаря, що не відповідає дійсності, оскільки заповідачка була неграмотною та на заповіті відсутні відповідні письмові застереження. Це свідчить про те, що заповіт складений з порушенням процедури його складення та посвідчення, за відсутності свідків, як це передбачено законом, а тому в силу закону такий заповіт є нікчемним і має бути визнаний нікчемним в судовому порядку, оскільки між сторонами наявний спір щодо права на спадкування.

Просить заповіт, складений 24 вересня 2019 року ОСОБА_8 на користь ОСОБА_2 , посвідчений секретарем виконкому Великокучурівської сільської ради ОСОБА_19, який зареєстрований в реєстрі за №419, визнати нікчемним, як такий , що складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення в силу припису ч.1 ст.1257 ЦК України.

18.11.2020 року від представника відповідачки ОСОБА_3 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він зазначив, що відповідачка позовні вимоги не визнає повністю, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Зазначає, що покійна ОСОБА_8 дітей не мала, проживала по сусідству з матір`ю відповідачки та була її хрещеною матір`ю. Будучи особою похилого віку, ОСОБА_8 неодноразово зверталась до сусідки за допомогою різного роду, також їй завжди по господарству допомагала відповідачка та її чоловік, в той час, як ніхто з родичів померлої ні сестри, ні їх діти до неї не навідувались, допомоги не надавали, більш того, вона жалілася, що її молодша сестра викрала з будинку гроші. Також покійна свою хрещеницю сприймала як свою дитину та висловлювала бажання залишити своє майно після смерті саме їй. Також зазначив, що заповіт був складений ОСОБА_8 24.09.2019 року з власної волі, прочитаний нею вголос та власноручно підписаний у присутності секретаря виконкому сільради ОСОБА_19 Вважає твердження позивачки про те, що померла ОСОБА_8 була неписьменною та фізично не могла підписати заповіт такими, що не заслуговують уваги та належним чином не підтверджені, оскільки вона працювала молодшою медсестрою, неодноразово розписувалась в різного роду документах таких, як: відомості про отримання пенсії, довіреність на представництво, заява про розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки, де її підписи ідентичні підпису в заповіті, на підтвердження чого надав копію довіреності від 17.10.2019 року, якою ОСОБА_8 уповноважила ОСОБА_11 здійснювати від її імені представництво в АТ «Ощадбанк» при отриманні субсидії у грошовій формі, копію заяви про надання дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 24.01.2019 року, на яких є підпис ОСОБА_8 . Заповідачка на час складання заповіту ніякими фізичними вадами не страждала, вона вміла читати та писати на необхідному рівні письменності, тому безпідставними є доводи позивача, що при посвідченні заповіту мали бути двоє свідків. Просив в задоволенні позовних вимог відмовити, оскільки з наданих позивачкою доказів не вбачається, що діями відповідачки порушено законні права та інтереси останньої, а зазначений заповіт відповідає вимогам Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування.

Представник позивачки ОСОБА_4 - адвокат Андрухович В.Й., в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові, просив їх задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити в їх задоволенні.

Представник відповідачки ОСОБА_2 - адвокат Казюк О.О. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, зазначив, що підпис, який за твердженням представника позивачки є карлючкою, належить заповідачці ОСОБА_8 . Надані до відзиву докази та пояснення свідків підтверджують, що заповідачка вміла читати та писати в обсязі своєї грамотності. Те, що заповіт складений на чужу людину, а не на родича, не має значення, так як це передбачено законом. Відповідачка і її сім`я надавали необхідну допомогу і доглядали за ОСОБА_8 , тому складання на її користь заповіту є невипадковим.

Заслухавши сторони та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Тисовець, Сторожинецького району, Чернівецької області померла ОСОБА_8 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 17.02.2020 року.

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого повторно 28.01.1957 року вбачається, що ОСОБА_8 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 та її батьками були ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого повторно 25.08.1954 року вбачається, що ОСОБА_15 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 та її батьками були ОСОБА_13 та ОСОБА_16 .

Відповідно до копії свідоцтва про одруження серії НОМЕР_4 вбачається, що ОСОБА_17 та ОСОБА_15 03.05.1962 року уклали шлюб. Після реєстрації якого ОСОБА_15 обрала прізвище « ОСОБА_4 ».

З копії заповіту, посвідченого 24.09.2019 року секретарем виконавчого комітету Великокучурівської сільської ради ОСОБА_19 та зареєстрованого в реєстрі за №419, вбачається, що ОСОБА_8 все, належне їй майно на день смерті, заповіла ОСОБА_2 . Зазначений заповіт записаний зі слів ОСОБА_8 , до підписання прочитаний нею уголос і власноручно підписаний нею в присутності ОСОБА_19 .

З копії витягу з реєстру для реєстрації нотаріальних дій вбачається, що 24.09.2019 року ОСОБА_8 було вчинено нотаріальну дію за №419 - складено заповіт, її особу встановлено за паспортом КР №765086, виданим 03.10.2002 року, нею сплачено державне мито в сумі 0,85 грн., що підтверджується також копією квитанції АТ «Укрбудінвестбанк» від 24.09.2019 року.

Відповідно до копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №182273942 від 25.09.2019 року ОСОБА_8 належить на праві власності житловий будинок з по господарськими будівлями, який знаходиться в АДРЕСА_1 .

Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №59658969 від 02.03.2020 року після смерті ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована спадкова справа №65610703.

З довідки, виданої 10.08.2020 року за №89-02-14 приватним нотаріусом Сторожинецького районного нотаріального округу Сирбу Л.Б. вбачається, що у її провадженні перебуває спадкова справа №08/2020 до майна ОСОБА_8 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцем якої за заповітом згідно заяви №33 від 12.03.2020 року про прийняття спадщини є ОСОБА_2 .

Відповідно довідки, виданої виконкомом Великокучурівської сільської ради 21.08.2020 року №4116, згідно по господарської книги №4, особового рахунку № НОМЕР_5 ОСОБА_4 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно довідки, виданої виконкомом Великокучурівської сільської ради 21.08.2020 року №4117, згідно по господарської книги №16, особового рахунку № НОМЕР_6 ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

Свідок ОСОБА_20 в суді дав показання про те, що він є сином позивачки, яка є сестрою померлої ОСОБА_8 .. Остання до шкоди не ходила, не була грамотною. Вони за ОСОБА_8 доглядали, допомагали по господарству. Незадовго до смерті тітка лікувалася через інсульт в лікарні в Чернівцях, вони її звідти забирали у лютому 2020 р. Два тижні перед смертю доглядали як за лежачою, він з матір`ю здійснили поховання останньої. ОСОБА_8 працювала санітаркою в Чернівецькій обласній лікарні, розписувалася за отримання пенсії, фізичними вадами не страждала.

Свідок ОСОБА_19 в суді дала показання про те, що ОСОБА_8 до приміщення сільської ради, де вона вчинила заповіт привіз ОСОБА_11 , чоловік відповідачки. ОСОБА_8 вчинила заповіт на ОСОБА_2 , пояснивши, що все майно залишає ОСОБА_2 , бо остання з матір`ю доглядають за нею. ОСОБА_8 про себе тихенько перечитала заповіт і підписала, погодилася зі всім написаним в заповіті. Заповідачка фізичних вад не мала. Вона особисто не має ніяких відносин ні з позивачкою, ні з відповідачкою. Перед складанням заповіту вона встановила особу ОСОБА_8 по паспорту, запитувала у ОСОБА_8 , чи все майно бажає заповісти ОСОБА_2 , чи частину, на що остання висловила бажання заповісти все майно ОСОБА_2 .. Вона впевнившись у волі заповідачки, посвідчила заповіт. ОСОБА_8 підписала заповіт так, як вміла підписуватися. Необхідності в залученні свідків не було. Форму заповіту, яку виготовляла на комп`ютері для ОСОБА_8 , використовує регулярно, інші заповіти не визнавалися нікчемними. У них бувають випадки, коли збір за вчинення нотаріальних дій, сплачується пізніше посвідчення, так як бувають випадки, що не працює термінал.

Свідок ОСОБА_23 в суді дала показання про те, що вона є сусідкою ОСОБА_2 .. Вона особисто знала ОСОБА_8 , разом з якою працювали в Чернівецькій обласній лікарні. Остання протягом місяця лежала в будинку ОСОБА_2 , лікувалася там, розповідала, що вдома вона впала, завдяки тому, що ОСОБА_2 відвідувала, то коли прийшла, побачивши це, забрали її до себе. ОСОБА_8 говорила, що рідним вона не потрібна, ОСОБА_2 є її хрещеною, тому залишить своє майно ОСОБА_2 . Як ОСОБА_8 стало краще, то захотіла повернутися додому, її відвезли і щодня ОСОБА_2 або мама останньої відвідували покійну. Це було приблизно за 2 місяці до смерті.

Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно ч.1 ст.1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Відповідно до ст.1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.2 ст.1248 ЦК України нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках.

Статтею 1251 ЦК України передбачено, що якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування.

Згідно ч.1 ст.1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

Відповідно до ч.ч.3,4 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Згідно ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Положеннями ч.2, ч.4 ст.207 ЦК України встановлено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Якщо фізична особа у зв`язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа. Підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє. Підпис іншої особи на тексті правочину, щодо якого не вимагається нотаріального посвідчення, може бути засвідчений відповідною посадовою особою за місцем роботи, навчання, проживання або лікування особи, яка його вчиняє.

За змістом ст..215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до п.1.4 розділу 3 Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 11.11.2011 р. №3306/5 та зареєстрованого 14.11.2011 р. за №1298/20036 при посвідченні заповіту посадова особа органу місцевого самоврядування встановлює особу заповідача та визначає обсяг його цивільної дієздатності. Посадова особа органу місцевого самоврядування посвідчує заповіти дієздатних громадян, складені відповідно до вимог статей 1247, 1251 Цивільного кодексу України і особисто подані ними посадовій особі органу місцевого самоврядування. Заповіт має бути складений у письмовій формі, із зазначенням місця і часу складення заповіту, дати та місця народження заповідача та підписаний особисто заповідачем. Посадова особа органу місцевого самоврядування посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Посадова особа органу місцевого самоврядування може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути прочитаний уголос та підписаний заповідачем, про що ним зазначається у заповіті перед його підписом. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися в присутності не менш як двох свідків. Свідками можуть бути лише особи з повною цивільною дієздатністю. Текст заповіту має містити відомості про особи свідків, а саме: прізвище, ім`я, по батькові кожного з них, дату народження, місце проживання, реквізити паспорта чи іншого документа, на підставі якого було встановлено особу свідка. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому. Якщо заповідач унаслідок фізичної вади, хвороби не може власноручно підписати заповіт, за дорученням заповідача він може бути підписаний іншою фізичною особою за правилами, викладеними у пункті 2.6 розділу II цього Порядку.

Суд вважає доводи позивача про те, що при посвідченні оспорюваного заповіту не було дотримано вимоги закону про присутність двох свідків, є безпідставними, так як позивачем не надано доказів на підтвердження того, що ОСОБА_8 мала фізичні вади, через які не могла самостійно прочитати заповіт, а згідно показань свідків в останньої не було будь-яких фізичних вад.

Так само суд оцінює доводи позивача про те, що ОСОБА_8 була неграмотною, внаслідок чого не могла самостійно прочитати заповіт, так як посилання на те, що остання не ходила до школи, не може беззаперечно підтверджувати неможливість прочитання останньою заповіту, оскільки відповідно до показань свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_23 , заповідачка працювала при житті санітаркою в медичному закладі, самостійно розписувалася за отримання пенсії, з долучених до відзиву копії довіреності ОСОБА_8 від 17.10.2019 р. та заяви про надання дозволу на розробку проекту із землеустрою від 24.01.2019 р. вбачається, що вони містять підписи ОСОБА_8 .

Як вбачається з тексту оспорюваного заповіту він містить підпис заповідача, те, що на думку позивача, за таким підписом неможливо ідентифікувати заповідача, так як він вчинений у формі карлючки, суд вважає суб`єктивною думкою позивача, яка не заслуговує на увагу, тим більше, що позивачем не надано доказів, що підпис в заповіті не належить заповідачу.

Згідно тексту заповіту після розпорядження заповідача на випадок своєї смерті міститься запис наступного змісту: Цей заповіт складено зі слів та на прохання заповідача за допомогою загальноприйнятих технічних засобів (комп`ютерної техніки) секретарем виконавчого комітету Великокучурівської сільської ради і підписано у двох примірниках, один з яких зберігається у справах виконавчого комітету сільської ради, а другий, що має силу оригіналу, видається заповідачу». Після того в графі «Підпис» наявний підпис заповідача. Текст заповіту також містить написи секретаря виконавчого комітету Великокучурівської сільської ради про те, що заповіт записаий нею зі слів ОСОБА_8 , заповіт до підписання прочитаний уголос заповідачем ОСОБА_8 і власноручно підписаний нею у присутності секретаря о 11 годині 00 хвилин.

Суд вважає, що відсутність в графі «Підпис» власноручно зазначення заповідачем свого прізвища, імені, по батькові, як про це вказує позивач, не є порушенням форми заповіту, так як положеннями Цивільного кодексу України, Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування не передбачено вимог щодо обов`язкового зазначення заповідачем разом з підписом своїх прізвища, імені, по батькові.

Також, на думку суду, та обставина, що заповідачем ОСОБА_8 не зазначено перед підписом про те, що нею заповіт прочитаний уголос до його підписання, не дає підстав вважати його нікчемним, так як про це зазначено у посвідчувальному написі секретаря виконкому сільської ради.

Наведене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду у постанові від 21.10.2020 р. по справі №495/6646/16-ц, де зазначено, що відсутність рукописного запису у заповіті про те, що заповіт прочитаний та складений зі слів заповідача, не дає підстав для визнання такого заповіту нікчемним, оскільки вказана інформація відображена у посвідчу вальному написі.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 463/5896/14-ц зазначено, що: «цивільне право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (абзац перший частини другої статті 215 ЦК України). Якщо недійсність певного правочину встановлена законом, тобто якщо цей правочин нікчемний, позовна вимога про визнання його нікчемним не є належним способом захисту права чи інтересу позивача. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину».

Таким чином, звертаючись до суду з даним позовом про визнання заповіту нікчемним з підстав, викладених в ньому, позивачем обрано не належний спосіб захисту права та інтересів.

На підставі ст.ст.203,215, 1247,1248, 1257 ЦК України, керуючись ст.ст.3, 4, 5, 12, 13, 76, 81, 263-265 ЦПК України суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання заповіту нікчемним відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

СУДДЯ