П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2021року м. Київ

Справа № 759/9419/21

Провадження: № 22-ц/824/10143/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т.О.,

суддів Борисової О.В., Пікуль А.А.

секретар Гулієв М.Д.о,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , як законного представника ОСОБА_2 ,

на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 20 травня 2021 року, постановлену під головування судді Бабич Н.Д.,

у справі за позовом ОСОБА_2 , в інтересах якої діє ОСОБА_1 , до ОСОБА_3 про припинення особистого сервітуту,

в с т а н о в и в :

У травні 2021 року ОСОБА_1 як законний представник ОСОБА_2 звернулася до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_2 є власником будинку АДРЕСА_1 . 24 липня 2017 року ОСОБА_1 всупереч її волі, як власника, вселилась у вказаний будинок як член її сім`ї. Наразі їй, позивачці, стало відомо про те, що ОСОБА_1 вийшла заміж і створила свою сім`ю, з якою проживає в іншому житлі, що належить їй на праві оренди, тобто, відповідачка самостійно реалізувала своє право на житло. Оскільки відповідачка більше не є членом сім`ї позивачки і проживає окремо, підстави для користування нею спірним житлом припинились в розумінні ч. 1 ст. 405 ЦК України. Вважала, що припинення сімейних відносин між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є істотною обставиною для припинення сервітуту на підставі ч. 2 ст. 406 ЦК України.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 20 травня 2021 року у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_2 , в інтересах якої діє ОСОБА_1 , відмовлено.

Не погодившись із таким судовим рішенням, ОСОБА_1 , як законний представник ОСОБА_2 , 02 червня 2021 року подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просила скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що суд першої інстанції, відмовляючи у відкритті провадження, не зазначив, які підстави позову були у справі № 759/3762/19, а тому передчасно та необґрунтовано дійшов висновку про те, що позови подано з одних і тих самих підстав. Позивачка, як єдиний власник житла, має право вимагати припинення особистого сервітуту, якщо будуть існувати істотні обставини. Зазначала, що підставами вказаного позову є саме наявність істотної обставини, зокрема, припинення сімейних відносин з відповідачкою в розумінні ст. 3 СК України. Істотною обставиною у справі № 759/3762/19 було припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту, а саме здатність відповідачки забезпечити себе житлом власними силами. Істотною обставиною у справі № 759/19977/18 було не виконання відповідачкою зобов`язань по сервітуту, встановлених законом. Отже, справи про припинення сервітуту не є тотожними як було встановлено судом, тому що мають зовсім різні самостійні істотні обставини, які стали підставами для позову та були предметом доказування.

Ухвалами Київського апеляційного суду від 14 червня 2021 року відкрито апеляційне провадження у справі, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

В судовому засіданні ОСОБА_1 , як законний представник ОСОБА_2 , підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вислухавши пояснення учасників справи, які з`явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції проаналізувавши зміст позовної заяви, яка є предметом розгляду у даній справі та зміст позовної заяви, яка була предметом розгляду у справі 759/3762/19, дійшов висновку про те, що предмет та підстави позову у даній справі та у справі № 759/9419/21, є тотожними, при цьому рішення Святошинського суду м. Києва від 08.11.2019 року, у справі 759/3762/19 є таким, що набрало законної сили. Подання позивачем нового позову між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, з яких прийнято рішення у справі № 759/3762/19, яке набрало законної сили, фактично свідчить про намагання добитися повторного розгляду справи та нового її вирішення, що не відповідає принципу юридичної визначеності та суперечить положенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Перевіряючи такі висновки суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 186 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили, за тими самими вимогами.

Необхідність застосування пункту 2 частини першої статті 186 ЦПК України зумовлена, по-перше, неприпустимістю розгляду судами тотожних спорів, в яких одночасно тотожні сторони, предмет і підстави позову, та, по-друге, властивістю судового рішення, яке набрало законної сили (стаття 273 ЦПК України).

При вирішенні питання про відмову у відкритті провадження у справі необхідно враховувати, що позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто, яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.

Як убачається із матеріалів справи та встановлено судом, рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 08 листопада 2019 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 12 березня 2020 року та постановою Верховного Суду від 27 січня 2021 року, у справі № 759/3762/19 взадоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Рішенням Святошинського районного суду м.Києва у справі 759/19977/18 від 02 грудня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено. Постановою Київського апеляційного суду від 09 березня 2021 року рішення Святошинського районного суду м. Києва від 02 грудня 2020 року скасовано, ухвалено у справі нове судове рішення, яким у позові ОСОБА_2 про припинення особистого сервітуту відмовлено.

Матеріали справи свідчать, що підставою звернення позивачки до суду із позовом про припинення сервітуту в рамках цивільної справи № 759/3762/19 було припинення обставини, яка була підставою для встановлення особистого сервітуту відповідачки на належне ОСОБА_2 житло. Зокрема, особистий сервітут для відповідачки був встановлений у зв`язку із забезпеченням її як неповнолітньої дитини місцем проживанням, оскільки дитина не могла задовольнити свої житлові потреби в інший спосіб. Проте, відповідачказакінчила навчання і стала матеріально забезпеченою, у зв`язку із чим має змогу самостійно забезпечити себе житлом.

Разом з тим, у даній справі підставою позову є припинення сімейних відносин з власником житла.

Отже, підстави позову у даній справі, є відмінними від підстав позову, які заявлялись позивачкою у справі №759/3762/19.

Спір між сторонами у справах виник з різних підстав, а відтак висновки суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у справі на підставі пункту 2 частини 1 статті 186 ЦПК України є помилковими.

Статтею 379 ЦПК України визначено, що підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Оскільки судом першої інстанції допущено порушення норм процесуального права, ухвала Святошинського районного суду міста Києва від 20 травня 2021 року підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , як законного представника ОСОБА_2 , задовольнити.

Ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 20 травня 2021 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 21 липня 2021 року.

Головуючий Т.О. Невідома

Судді А.А. Пікуль

О.В. Борисова