1Справа № 335/8376/20 2/335/465/2021
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
15 березня 2021 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючого - судді Воробйова А.В., за участю секретаря судового засідання Барсукової В.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 адвоката Павленко А.Л. до Товариства з обмеженою відповідальністю «Електро Лізинг» про стягнення заборгованості , -
Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Павленко А.Л. звернулася до суду з позовом до ТОВ «Електро Лізинг» у якому просить:
1. Стягнути з ТОВ «Електро лізинг» на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором оренди обладнання № 07-08-2019-3/2 від 07.08.2019 року в сумі 2028,42 доларів США;
2. Стягнути з ТОВ «Електро лізинг» на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором оренди обладнання № 07-08-2019-3/2 від 07.08.2019 року в частині сплати за обладнання в зв`язку з обов`язковим викупом в сумі 5000 доларів США;
3. Стягнути з ТОВ «Електро лізинг» на користь ОСОБА_1 витрати на судовий збір та правову допомогу.
В обґрунтування позовних вимог вказує наступне.
07.08.2019 року між Позивачем та Відповідачем укладено договір № 07-08-2019-3/1 купівлі продажу обладнання.
За умовами договору купівлі продажу ТОВ «Електро Лізинг» як продавець зобов`язувався передати у власність ОСОБА_1 як покупцю, а остання зобов`язується прийняти у власність та оплатити обладнання, а саме: зарядні пристрої (станція) на електромобілі відповідно до специфікації, що є додатком до цього договору.
П.2.3. договору продавець свідчить, що є власником обладнання. Воно нікому не продано, не подаровано, не відчужено іншим способом, не передане в заставу, не передане в оренду чи безоплатне користування, не є предметом обтяження в податкові заставі і під забороною, арештом не перебуває, права третіх осіб (право наймача, оренди, застави, право довічного утримання тощо) щодо обладнання відсутні, питання права власності на обладнання не є предметом судового розгляду, спори відносно зазначеного майна відсутні.
П.3.1. договору визначена ціна 0бладнання: 128550 гривень, що є еквівалентом 5000 доларів США. Також між сторонами складено та підписано специфікацію № 1, що є додатком до договору, відповідно до якої продавець передав, а покупець прийняв у власність та оплатив обладнання, а саме: зарядні пристрої (станції) для електромобілів з наступними характеристиками:
- станція заряджання електромобілів змінного струму «Пристрої зарядні для електромобілів типу УЗЭ, код ДКПП 27.11.50-33.00, клас 1, тип системи заземлення TN-S, електроживлення станції здійснення від трьохфазної п`яти провідної мережі змінного струму з номінальною напругою 380, частотою (50+-) Гц. Тип кабелю КВГ 5х6 та зазначено в таблиці № станції 0007 за адресою: АДРЕСА_1 .
Отже, після укладеного договору ОСОБА_1 набула право власності на вказану вище підстанцію.
В подальшому позивач 07.08.2019 року уклала з відповідачем договір № 07-08-2019-3/2 від 07.08.2019 року оренди обладнання з обов`язковим викупом.
За умовами договору орендодавець ( ОСОБА_1 ) передав, а орендар (ТОВ «Електро Лізинг») прийняв у строкове платне користування вказану вище підстанцію.
За метою та умовами договору об`єкт передається в оренду для використання за призначенням, а саме: для обслуговування транспортних засобів (зарядження автомобілів).
П.3.1. договору визначено, що термін оренди складає 1 рік з моменту прийняття об`єкту оренди, а саме до 07.08.2020 року.
П.4.1. договору передбачено розмір орендної плати за весь об`єкт оренди, у цілому складає 2,33 % в місяць від загальної вартості об`єкту оренди, яка вказана в п.1.1.1. даного договору, з щомісячною капіталізацією, а саме: кожного місця, протягом строку користування об`єктом оренди відсоток включає в себе суму капіталізації відповідно до 4.3.
Крім того, даним договором передбачено те, що ТОВ «Електро Лізинг» на дату повернення всієї загальної суми орендних платежів за 1 рік та обов`язкового викупу платежу, відповідно до п.8.1. Договору, припадає на 366 день, а саме до 07 серпня 2020 року.
П.8.1. в свою чергу визначено, що орендар зобов`язується викупити об`єкт оренди в кінці строку дії цього договору, або за умови письмово повідомлення орендодавцем орендаря на поштову адресу, або подання особисто, під розпис про вручення повідомлення уповноваженій особі не пізніше ніж за 2 місяця до дати обов`язкового викупу. Право власності на майно переходить в такому разі до орендаря після сплати останнім всієї суми обов`язкового викупного платежу в гривні, еквівалентної 5000 доларів.
Крім того, п.4.3. договору визначено, що виплата орендних платежів (відсотків) протягом 365 днів з дати заключення договору не проводиться, а сума щомісячних нарахованих відсотків, яка підлягає виплаті щомісяця капіталізується шляхом додавання до загальної суми обов`язкового викупного платежу в розмірі 1712 доларів США та до суми орендних платежів, нарахованих за попередні періоди і підлягає виплаті на 366 день з дати укладення цього договору, а саме 07 серпня 2020 року.
27.07.2020 року представник ОСОБА_1 за довіреністю ОСОБА_2 подала до офісу ТОВ «Електро лізинг» заяву про повідомлення орендаря щодо не бажання продовжувати дію вказаного договору та просить викупити обладнання за 5000 доларів США, а також сплатити платежі оренди за 1 рік користування в розмірі 1712 доларів США.
Дане письмове повідомлення було отримано відповідачем нарочно в офісі відповідача, про що свідчить дата та підпис з П.І.Б. у верхньому лівому кутку заяви. Більш того, представник позивача ОСОБА_2 неодноразово зверталась до керівництва компанії та її представників, однак чула лише обіцянки про виплату коштів в найближчі строки. Знову, звертаючись до офісу для отримання грошей, чула про те, що саме для ОСОБА_1 грошових коштів немає.
Враховуючи те, що відповідач уникає зустрічей та не виплачує кошти як за обладнання, так і за його використання, а тому позивач змушена звертатись до суду за для примусового стягнення грошових коштів.
Представник відповідача правом на подачу відзиву не скористався.
В судове засідання позивач та представник позивача не з`явилися. Про час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку. Представником позивача подано заяву про розгляд справи за його відсутністю. Позов підтримує та просить задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує.
Представник відповідача в судове засідання не з`явися. Про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Направлені на адресу відповідача судові повістки повернуто з відміткою поштового відділення зв`язку «за закінченням терміну зберігання.
У відповідності до ст.ст.280-282 ЦПК України, за згодою позивача, суд вважає можливим провести заочний розгляді справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги Позивача є обґрунтованими і підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно до ч.5 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Судом встановлено наступне.
07.08.2019 року між позивачем та відповідачем укладено договір № 07-08-2019-3/1 купівлі продажу обладнання.
За умовами договору купівлі продажу ТОВ «Електро Лізинг» як продавець зобов`язувався передати у власність ОСОБА_1 як покупцю, а остання зобов`язується прийняти у власність та оплатити обладнання, а саме: зарядні пристрої (станція) на електромобілі відповідно до специфікації, що є додатком до цього договору.
П.2.3. договору продавець свідчить, що є власником обладнання. Воно нікому не продано, не подаровано, не відчужено іншим способом, не передане в заставу, не передане в оренду чи безоплатне користування, не є предметом обтяження в податкові заставі і під забороною, арештом не перебуває, права третіх осіб (право наймача, оренди, застави, право довічного утримання тощо) щодо обладнання відсутні, питання права власності на обладнання не є предметом судового розгляду, спори відносно зазначеного майна відсутні.
П.3.1. Договору визначена ціна обладнання: 128550 гривень, що є еквівалентом 5000 доларів США. Також між сторонами складено та підписано специфікацію № 1, що є додатком до договору, відповідно до якої продавець передав, а покупець прийняв у власність та оплатив обладнання, а саме: зарядні пристрої (станції) для електромобілів з наступними характеристиками:
- Станція заряджання електромобілів змінного струму «Пристрої зарядні для електромобілів типу УЗЭ, код ДКПП 27.11.50-33.00, клас 1, тип системи заземлення TN-S, електроживлення станції здійснення від трьохфазної п`яти провідної мережі змінного струму з номінальною напругою 380, частотою (50+-) Гц. Тип кабелю КВГ 5х6 та зазначено в таблиці № станції 0007 за адресою: АДРЕСА_1 .
Отже, після укладеного договору позивач набула право власності на вказану вище підстанцію.
В подальшому позивач 07.08.2019 року уклала з відповідачем Договір № 07-08-2019-3/2 від 07.08.2019 року оренди обладнання з обов`язковим викупом.
За умовами договору орендодавець ( ОСОБА_1 ) передав, а орендар (ТОВ «Електро Лізинг») прийняв у строкове платне користування вказану вище підстанцію.
За метою та умовами договору об`єкт передається в оренду для використання за призначенням, а саме: для обслуговування транспортних засобів (зарядження автомобілів).
П.3.1. договору визначено, що термін оренди складає 1 рік з моменту прийняття Об`єкту оренди, а саме до 07.08.2020 року.
П.4.1. договору передбачено розмір орендної плати за весь об`єкт оренди, у цілому складає 2,33 % в місяць від загальної вартості об`єкту оренди, яка вказана в п.1.1.1. даного договору, з щомісячною капіталізацією, а саме: кожного місця, протягом строку користування об`єктом оренди відсоток включає в себе суму капіталізації відповідно до 4.3.
Крім того, даним договором передбачено те, що ТОВ «Електро Лізинг» на дату повернення всієї загальної суми орендних платежів за 1 рік та обов`язкового викупу платежу, відповідно до п.8.1. договору, припадає на 366 день, а саме до 07 серпня 2020 року.
П.8.1. в свою чергу визначено, що орендар зобов`язується викупити об`єкт оренди в кінці строку дії цього договору, або за умови письмово повідомлення орендодавцем орендаря на поштову адресу, або подання особисто, під розпис про вручення повідомлення уповноваженій особі не пізніше ніж за 2 місяця до дати обов`язкового викупу. Право власності на майно переходить в такому разі до орендаря після сплати останнім всієї суми обов`язкового викупного платежу в гривні, еквівалентної 5000 доларів.
Крім того, п.4.3. Договору визначено, що виплата орендних платежів (відсотків) протягом 365 днів з дати заключення договору не проводиться, а сума щомісячних нарахованих відсотків, яка підлягає виплаті щомісяця капіталізується шляхом додавання до загальної суми обов`язкового викупного платежу в розмірі 1712 доларів США та до суми орендних платежів, нарахованих за попередні періоди і підлягає виплаті на 366 день з дати укладення цього договору, а саме 07 серпня 2020 року.
Відповідно до наданого позивачем розрахунку, заборгованість складається з наступного: сума вартості обладнання: 5000 доларів США; сума несплаченої орендної плати відповідно до п.4.3. Договору № 07-08-2019-3/2 від 07.08.2019 року 1712 доларів США.
Розрахунок орендної плати понад встановлений строк за фактичне користування обладнанням:
- з 07.08.2020 року по 07.09.2020 рік:
5000 доларів США (вартість 0бладнання) + 1712 доларів США (капіталізовані відсотки) = 6712 доларів США Х 2,33 % = 156,39 доларів США.
- з 07.09.2020 року по 07.10.2020 рік:
5000 доларів США (вартість обладнання) +1868,39 доларів США (капіталізовані відсотки) = 6868,39 доларів США Х 2,33 % = 160,03 доларів США.
Загальна сума заборгованості:
5000 доларів США + 2028,42 доларів США = 7028,42 доларів США.
27.07.2020 року представник ОСОБА_1 за довіреністю ОСОБА_2 подала до офісу ТОВ «Електро лізинг» заяву про повідомлення Орендаря щодо не бажання продовжувати дію вказаного договору та просить викупити Обладнання за 5000 доларів США, а також сплатити платежі оренди за 1 рік користування в розмірі 1712 доларів США.
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
На підставі ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконувати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто.
Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо строк виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання.
Велика Палата ВС, розглянувши справу (16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16 провадження № 14 446цс18), дійшла висновку, що заборони на виконання грошового зобов`язання в іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить.
Враховуючи вищевикладене, позов є обґрунтованим, доведеним і такими що підлягає задоволенню повністю.
На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в розмірі 1 989,78 гривень.
Крім того, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача.
Частинами 1, 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
З квитанції до прибуткового касового ордера №31/09-1 від 01.10 2020 року вбачається, що ОСОБА_1 було сплачено 14 000,00 гривень на користь адвоката Павленко А.Л., за договором про надання правової допомоги № 31/09 від 25.09.2020 року та додаткової угоди №1 до вказаного договору від 25.09.2020 року.
З договору про надання правової допомоги від 25.09.2020 року вбачається, що договір укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Павленко А.Л. у справі щодо стягнення коштів з ТОВ «Електро Лізінг».
Відповідно до додаткової угоди до Договору про надання правової допомоги від 25.09.2020 року, сторони за цим договором домовились, що вартість послуг (гонорар) адвоката за договором про надання правової допомоги, становить 14 000 гривень, які клієнт зобов`язується сплатити протягом 5 днів з моменту укладення цього договору.
Адвокат Павленко А.Л, представляла інтереси позивача ОСОБА_1 у вказаній цивільній справі на підставі договору про надання правової допомоги від 25.09.2020 року.
Згідно ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Зазначені положення кореспондуються з європейськими стандартами, зокрема п. 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно шляхів полегшення доступу до правосуддя № R (81) 7, в якому передбачено, що, за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла, відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом.
Суд з огляду на умови договору про надання правової допомоги, враховуючи складання і підписання адвокатом всіх процесуальних документів від імені і в інтересах позивача, дійшов висновку, що в даній конкретній справі витрати на правову допомогу в сумі 14 000 грн є реальними, підтвердженими матеріалами справи. Суду також надано детальний опис робіт. Крім того суд звертає увагу на зміст цієї норми, яка запроваджена «для визначення розміру витрат», в той час як в межах цієї справи розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, а отже є визначеним.
Таким чином з відповідача на користь позивача підлягають витрати на правову допомогу в розмірі 14 000 грн..
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги представника позивача ОСОБА_1 адвоката Павленко А.Л. до Товариства з обмеженою відповідальністю «Електро Лізинг» про стягнення заборгованості задовольнити повністю.
Рішення суду може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача .Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повний текст складено 17.03.2021 року

Суддя А.В.Воробйов