22-ц/804/712/21
242/5381/20

П О С Т А Н О В А

Іменем України

Єдиний унікальний номер 242/5381/20

Номер провадження 22-ц/804/712/21

10 березня 2021 року місто Маріуполь

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Лопатіної М.Ю.

суддів Биліни Т.І., Принцевської В.П.

за участю секретаря Сидельнікової А.В.,

сторони:

позивач ОСОБА_1

відповідачі Виконавчий комітет Селидівської міської ради, Товариство з обмеженою відповідальністю «Селко»

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 29 грудня 2020 року, постановлену у складі судді Черкова В.Г.,-

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Виконавчого комітету Селидівської міської ради та Товариства з обмеженою відповідальністю «Селко» (надалі: ТОВ «Селко»), в якому просив визнати рішення виконавчого комітету Селидівської міської ради №198 від 13 червня 2001 року «Про узгодження розміщення грибоводчого комплексу ТОВ «Селко» в місті Селидове та утворення державної технічної комісії з прийняття в експлуатацію грибоводчого комплексу ТОВ «Селко» в місті Селидове незаконним; визнати незаконним самочинне будівництво ТОВ «Селко» та присвоєння поштового номеру АДРЕСА_1 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 29 грудня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до Виконкому Селидівської міської ради та ТОВ «Селко» про визнання незаконними рішення та самочинного будівництва залишено без руху. Судом надано позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання останнім ухвали. Роз`яснено, що у разі неусунення вказаних недоліків, заява буде вважатися неподаною та повернута позивачеві.

Залишаючи позовну заяву без руху, місцевий суд виходив з того, що позовна заява ОСОБА_1 подана без додержання вимог ЦПК, зокрема, позивачем не сплачений судовий збір.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просив ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Скарга мотивована тим, що при постановленні ухвали про залишення позовної заяви без руху, місцевий суд не врахував те, що позивачем разом з позовною заявою надано квитанцію про сплату судового збору в розмірі 840,80 грн. Крім того, в оскарженій ухвалі судом не зазначено рахунок, на який позивач повинен доплатити судовий збір.

Доводи і заперечення інших учасників справи

Відповідачі своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористались.

Сторони в судове засідання апеляційного суду не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Позивач направив до суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Частиною першою статті 353 ЦПК України передбачено вичерпний перелік ухвал, які можуть бути оскаржені окремо від рішення суду і ухвала про залишення позовної заяви без руху до вказаного переліку не входить.

Разом з тим, пунктом 13 частини 1 статті 353 ЦПК України передбачено, що окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо визначення розміру судових витрат.

Враховуючи вказану норму процесуального закону, колегія суддів переглядає оскаржену ухвалу місцевого суду тільки в частині визначення розміру судового збору, в іншій частині дана ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.

Відповідно до частини другої статті 353 ЦПК України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржене рішення суду в частині визначення розміру судового збору не відповідає зазначеним вимогам закону.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції, та застосовані норми права.

Згідно положень ЦПК України, суддя, отримавши позовну заяву, перевіряє дотримання позивачем вимог статей 175 і 177ЦПК України щодо форми та змісту позовної заяви.

Статтею 175 ЦПК України встановлено, що позовна заява подається в письмовій формі. Даною статтею також встановлено ряд вимог, яким повинна відповідати позовна заява.

За вимогами частини 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону

Відповідно до ч.ч. 1, 3 статті 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Місцевий суд в оскарженій ухвалі зазначив, що у позовній заяві позивачем заявлена вимога про порушення права власності, проте ціни позову не зазначено, судовий збір не сплачено. При цьому, судом не наведено розрахунку судового збору, що підлягає сплаті ОСОБА_1 та не зазначено реквізити суду на які необхідно його сплатити.

Крім того, як вбачається із позовної заяви ОСОБА_1 , він звернувся до суду з двома вимогами немайнового характеру, тому цей позов не підлягає грошовій оцінці і його ціна, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 175 ЦПК України, не зазначається. Також, позивачем до позову надано оригінал квитанції від 02 грудня 2020 року про сплату судового збору у сумі 840,80 грн.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» .

Судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат (частина перша статті 1 Закону).

Згідно п.2 ч.3 ст.6 Закон України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Відповідно до ч. 2 ст. 185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Таким чином, є обґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції вимог процесуального закону при постановленні ухвали про залишення позову без руху в частині визначення розміру судового збору, з огляду на те, що суд не навів чіткого та зрозумілого розрахунку судового збору, що підлягає сплаті, не зазначив реквізити суду на які необхідно його сплатити, не врахував його часткову сплату позивачем.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції відхиляє доводи скарги, не пов`язані з визначенням розміру судових витрат, оскільки ухвала суду першої інстанції в решті не підлягає апеляційному оскарженню.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

За вимогами п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З урахуванням вищенаведеного, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржена ухвала суду в частині визначення розміру судових витрат - скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, як така, що постановлена з порушенням норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374,379,381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 29 грудня 2020 року в частині визначення розміру судових витрат скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених ст.389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Судді:

Повний текст постанови складено 10 березня 2021 року.

Суддя: