Справа № 203/3947/20
Провадження № 2/0203/249/2021
КІРОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
26 лютого 2021 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Колесніченко О.В.,
при секретарі Давіденко Ю.А.,
за участю позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі в загальному провадженні цивільну справу у паперовій формі за позовом ОСОБА_1 , який діє в своїх інтересах та інтересах малолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи - Комунальне підприємство «Жилсервіс-2» Дніпровської міської ради, орган опіки та піклування адміністрації Центрального району Дніпровської міської ради, ОСОБА_6 , про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом вселення, -
У листопаді 2020 року позивач пред`явив через суд зазначений позов в своїх інтересах та в інтересах своїх малолітніх дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на предмет захисту своїх житлових прав на проживання у квартирі під АДРЕСА_1 , виділеній його батькам з державного житлового фонду, де він та його діти зареєстровані і проживали до часу вчинення їм у цьому перешкод з боку брата ОСОБА_9 , його дружини ОСОБА_10 та сина ОСОБА_11 , які також проживають у цій квартирі, через конфлікт на ґрунті його, позивача, пропозиції у травні 2020 року спільно приватизувати квартиру з метою продажу для придбання кожній сім`ї окремого житла, проте після цього його перестали пускати до квартири, що змусило його 13 жовтня 2020 року звернутися до поліції, однак результату не дало, тому позивач просив суд зобов`язати відповідачів усунути перешкоди в користуванні ним та дітьми ОСОБА_12 та ОСОБА_13 квартирою АДРЕСА_1 шляхом вселення до квартири та зобов`язати передати дублікат ключів від вхідних дверей квартири.
З відкриттям загального позовного провадження за ухвалою суду від 20листопада 2020 року з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду цієї справи по суті на засадах диспозитивності у підготовчому засіданні проведена її підготовка.
Ухвалою суду від 11 грудня 2020 року до участі у справі залучено третьою особою без самостійних вимог ОСОБА_6 .
Відповідачі своїх відзивів не подавали, маючи у повному обсязі можливість реалізувати надані Законом процесуальні права на заперечення для спростування аргументів позовної заяви; про жодні причини неможливості подання доказів письмово суду не повідомляли і про дату, час і місце судового засідання повідомлялися належним чином згідно з ст. ст. 131, 187 ч. 6 ЦПК України за останнім відомим суду підтвердженим зареєстрованим місцем його постійного проживання (перебування).
Треті особи заяв по суті справи не подавали.
Ухвалою суду від 18 лютого 2021 року закрите підготовче провадження та призначений судовий розгляд.
В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги повністю, наполягаючи на їх задоволенні з наведених у позовній заяві підстав, додатково пояснивши, що наразі його брат ОСОБА_14 внаслідок хвороби самостійно не пересувається, проте заперечує проти проживання його, позивача, у квартирі, а його дружина та син зайняли кімнату, в якій проживав позивач, пиячать там та не пускають його туди, як і його дітей, не зважаючи на те, що це єдине його житло і на те, що батьки залишали цю двокімнатну квартиру саме їм з братом, а не комусь одному. Періодичні спроби проживати разом зі співмешканкою ОСОБА_6 матір`ю його дітей, стали невдалими, проте за цей час відповідачі взагалі зайняли всю квартиру, через що він змушений проживати деінде.
Відповідачі в судове зсідання не з`явилися, про причини своєї неявки суду не повідомили та про розгляд справи в їх відсутність не клопотали, на підставі чого проведений заочний розгляд справи згідно з ст.ст. 280, 281 ЦПК України з урахуванням письмової згоди позивача.
Третя особа орган опіки та піклування адміністрації Центрального району Дніпровської міської ради, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання представника не направив та у заяві від 12 лютого 2021 року клопотав про розгляд справи у відсутності представника з ухваленням судом рішення в інтересах дітей.
Третя особа ОСОБА_6 14 грудня 2020 року подала заяву про розгляд справи у її відсутності, наполягаючи на задоволенні позовних вимог.
Третя особа КП «Жилсервіс-2» ДМР, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання представника не направило та про відкладення розгляду не клопотало, що не перешкоджає розгляду справи у відсутності представника цієї особи.
Свідок ОСОБА_15 , будучи допитаний судом під присягою, в судовому засіданні показав, що ОСОБА_16 та ОСОБА_17 знає з дитинства, оскілки є сусідом з квартири АДРЕСА_2 , тому йому безпосередньо відомо, що ОСОБА_5 та ОСОБА_11 - дружина рідного брата позивача та його син, тобто племінник позивача, не пускають його до квартири, не зважаючи на те, що він проживав у цій квартирі разом з батьками все життя, як і ОСОБА_17 . Поки були живі батьки то сварок з питання проживання не було, проте після того як померла мати позивача ОСОБА_18 приблизно у 2015 році, стали виникати сварки та суперечки з приводу дотримання правил співжиття через постійне пияцтво ОСОБА_17 та ОСОБА_10 . Також свідок показав, що влітку 2020 року позивач змушений був викликати поліцію, оскільки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 силоміць не впускали ОСОБА_19 до квартири, про що йому, свідку, повідомила його старенька мати, яка за цих подій брала участі, після чого він прибув додому.
Свідок ОСОБА_20 , будучи допитаний судом під присягою, в судовому засіданні показав, що знає ОСОБА_16 та ОСОБА_17 з дитинства, оскільки мешкають в будинках поряд в АДРЕСА_3 , що мають спільний двір. Після смерті матері позивача з братом ОСОБА_17 і його дружиною ОСОБА_10 стали виникати конфлікті на ґрунті їх постійного пияцтва, а ОСОБА_19 спробував проживати разом із матір`ю своїх дітей, що стало невдалим, проте якщо раніше він безперешкодно проживав у своїй кімнаті, а відповідачі у іншій кімнаті, то зараз вони його туди не пускають і за його присутності позивач викликав поліцію, щоб його допустили до квартири, проте наразі його туди так і не пускають, ключі не дають і він проживає фактично в квартирі свідка.
Суд, вислухавши пояснення позивача, покази свідків, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, перевіривши доводи позивача в межах заявлених вимог, приходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав.
Судом встановлено, що у відповідності із вимогами ст. 58 ЖК УРСР на підставі ордеру № 890, виданого 31 травня 1974 року Бюро обміну жилої площі виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради депутатів трудящих, ОСОБА_21 та члени його сім`ї: дружина ОСОБА_18 та син ОСОБА_14 вселилися у двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 (а.с40).
На підставі рішення виконавчого комітету Кіровської районної у місті Дніпропетровську ради № 286 від 26 серпня 2011 року «Про зміну договору найму кв. АДРЕСА_1 » у зв`язку зі смертю головного квартиронаймача ОСОБА_21 у відповідності до вимог ст.ст. 103, 106 ЖК УРСР переоформлено особовий рахунок двокімнатної квартири АДРЕСА_4 на ім`я ОСОБА_18 на склад сім`ї з трьох осіб: ОСОБА_18 головний квартиронаймач, ОСОБА_14 син, ОСОБА_1 син (а.с.12).
ОСОБА_18 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позивач є батьком двох малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвами про народження, копії яких залучені до матеріалів справи (а.с.10, 11).
За даними Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур станом на 16 жовтня 2020 року в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (син наймача) - з 08 квітня 1991 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , (онук наймача) з 04 квітня 2012 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , (син наймача) з 02 лютого 2005 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , (онук наймача) з 14 серпня 2019 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (онука наймача) з 16 жовтня 2020 року (а.с.13, 61-62).
Статтею 47 Конституції України гарантовано, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Такій нормі Основного Закону кореспондують положення ч.4 ст. 9 ЖК УРСР за якими ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Відповідно до ч.1 ст. 61 ЖК УРСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення.
Предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок (ч.1 ст.63 ЖК УРСР).
Згідно ч.ч.1, 2 ст. 64 ЖКК УРСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.
До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.
За вимогами ч.ч.1, 2 ст. 65 ЖК УРСР наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно.
Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.
Таким чином, позивач, будучи сином ОСОБА_18 вселений та зареєстрований у спірній квартирі як член сім`ї наймача за згодою своїх батьків, тобто у відповідності до вимог ч.1 ст. 65 ЖК УРСР, а на вселення і реєстрацію у цій квартирі малолітніх дітей члена сім`ї наймача ОСОБА_8 та ОСОБА_7 згода інших повнолітніх членів сім`ї наймача не потребується, оскільки законність такого вселення в силу ст. 65 ЖК УРСР презумується.
Відповідно і позивач та його діти, і відповідач ОСОБА_14 , вселений та зареєстрований у спірній квартирі як член сім`ї наймача свого батька ОСОБА_21 , і відповідач ОСОБА_22 , як член сім`ї ОСОБА_18 , мають в силу ч.1 ст. 64 ЖК УРСР рівні права користування жилим приміщенням спірної квартири та несуть рівні обов`язки з її утримання.
Зважаючи на встановлені обставини законності набуття права користування спірною квартирою як позивача, так і його дітей, обставини відсутності у них іншого житла на праві власності чи в користуванні, та вчинення відповідачами незаконних перешкод у доступі до квартири та користування житлом у цій квартирі згідно усталеного протягом тривалого часу порядку користування окремими кімнатами, суд приходить до висновку про наявність підстав для захисту житлових прав позивача та його малолітніх дітей по суду у спосіб зобов`язання відповідачів усунути перешкоди позивачу та його дітям у користуванні спірною квартирою шляхом їх вселення до цього житла, що буде ефективним та достатнім для відновлення порушених прав позивача та малолітніх ОСОБА_8 та ОСОБА_7 .
Разом з тим, вимоги про зобов`язання відповідачів передати дублікати ключів від вхідних дверей задоволенню не підлягають, оскільки стосуються виключно порядку виконання рішення суду про вселення і не є самостійними матеріально-правовими вимогами.
За правилами ст. 141 ЦПК України з урахуванням результату розгляду справи судові витрати підлягають покладенню на відповідачів в рівних частинах на кожного.
Керуючись ст. ст. 3, 4, 11-13, 81, 141, 209, 265, 268, 280, 282 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 , який діє в своїх інтересах та інтересах малолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи - Комунальне підприємство «Жилсервіс-2» Дніпровської міської ради, орган опіки та піклування адміністрації Центрального району Дніпровської міської ради, ОСОБА_6 , про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом вселення задовольнити частково.
Зобов`язати ОСОБА_14 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_5 ), ОСОБА_22 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , АДРЕСА_5 ), ОСОБА_5 ( АДРЕСА_5 ) усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІПН НОМЕР_1 ), та його неповнолітніми дітьми ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , квартирою АДРЕСА_1 шляхом вселення ОСОБА_1 та його неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у цю квартиру.
В задоволенні решти вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_14 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_5 ), ОСОБА_22 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , АДРЕСА_5 ), ОСОБА_5 ( АДРЕСА_5 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІПН НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 280,27 грн. (двісті вісімдесят гривень 27 коп.) з кожного окремо.
Відповідач вправі подати до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська письмову заяву про перегляд цього заочного рішення протягом тридцяти днів, починаючи з наступного за днем складення повного рішення, з правом на поновлення такого пропущеного строку в разі подання цієї заяви протягом двадцяти днів з дня вручення копії повного заочного рішення суду.
Повне рішення підписане 05 березня 2021 року і, починаючи з наступного за цим днем, набирає законної сили після спливу тридцяти днів, протягом яких може бути оскаржене позивачем до Дніпровського апеляційного суду відповідно до пп.пп. 15.1, 15.5 п. 15 ч. 1 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України шляхом подання через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська в паперовій формі апеляційної скарги, а так само відповідачем з наступного за днем постановлення ухвали про залишення без задоволення заяви про перегляд заочного рішення.
Суддя О.В. Колесніченко