Справа № 405/3657/20
Номер провадження 2-к/404/1/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2021 року Кіровський районний суд міста Кіровограда

в складі: головуючого судді Кулінка Л.Д.

за участю секретаря Пилипенко Є.І.

розглянувши розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кропивницькому клопотання Білоруського республіканського унітарного страхового підприємтсва «Белгосстрах», про надання дозволу на примусове виконання на території України рішення суду Житковицького району Гомельської області Респубілки Білорусь від 22.01.2018 року,-

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшло (вх. 13675 від 17.06.2020 року) клопотання Білоруського республіканського унітарного страхового підприємтсва «Белгосстрах», про надання дозволу на примусове виконання на території України рішення суду Житковицького району Гомельської області Респубілки Білорусь від 22.01.2018 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Білоруського республіканського унітарного страхового підприємтсва «Белгосстрах» в рахунок стягнутого страхового відшкодування в сумі 51,01 рубль.

Клопотання обґрунтовано тим, що 22 січня 2018 було винесено рішення суду Житковицького району Гомельської області Респубілки Білорусь про стягнення з ОСОБА_1 на користь Білоруського республіканського унітарного страхового підприємства «Белгосстрах» в рахунок стягнутого страхового відшкодування в сумі 51,01 рубль. Боржник ОСОБА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Посилаючись на положення Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22 січня 1993 року заявник просить надати дозвіл на примусове виконання рішення суду Житковицького району Гомельської області Респубілки Білорусь від 22.01.2018 року (а.с. 2).

Ухвалою судді Ленінського районного суду міста Кіровограда від 27 листопада 2020 року на підставі пункту 1 частини першої статті 31 Цивільного процесуального кодексу України матеріали клопотання переданого до Кіровського районного суду міста Кіровограда (а.с.26).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, для розгляду справи № 405/3657/20, № провадження 2-к/404/1/21 визначено суддю Кіровського районного суду міста Кіровограда Кулінка Л.Д. (а.с. 33).

Відповідно до частини першої статті 467 Цивільного процесуального кодексу України про надходження клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, суд у п`ятиденний строк письмово повідомляє боржника і пропонує йому у місячний строк подати можливі заперечення проти цього клопотання.

Враховуючи вищевказані цивільно-процесуальні положення, 22 лютого 2021 року ОСОБА_1 направлено повідомлення (вих. №404/3657/20 10679/2021, № 404/3657/20 10680/2021), про надходження клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду та запропоновано в місячний строк з дня отримання вказаного клопотання, а саме: до 18 березня 2021 року, подати можливі заперечення проти цього клопотання (а.с. 37-38).

Оскільки у суду була відсутня інформація про отримання ОСОБА_1 повідомлення про надходження клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, Кіровським районним судом міста Кіровограда повторно направлено на адресу боржника повідомлення (вих. №404/3657/20 15844/2021, № 404/3657/20 15843/2021), про надходження клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду та запропоновано в місячний строк з дня отримання вказаного клопотання, а саме: до 20 травня 2021 року, подати можливі заперечення проти цього клопотання (а.с. 39-40).

Однак до суду повернулись конверти з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.41-44)

За приписами частини другої статті 467 Цивільного процесуального кодексу України, після подання боржником заперечень у письмовій формі або у разі його відмови від подання заперечень, а також якщо у місячний строк з часу повідомлення боржника про одержане судом клопотання заперечення не подано, суддя постановляє ухвалу, в якій визначає дату, час і місце судового розгляду клопотання, про що сторони повідомляються письмово не пізніше ніж за десять днів до його розгляду.

Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 20 травня 2021 року прийнято з Ленінського районного суду міста Кіровограда цивільну справу за клопотанням Білоруського республіканського унітарного страхового підприємства «Белгосстрах», про надання дозволу на примусове виконання на території України рішення суду Житковицького району Гомельської області Республіки Білорусь від 22.01.2018 року, до свого провадження. Призначено до розгляду у судовому засіданні на 15 липня 2021 року (а.с.46).

Вказану ухвалу разом з судовою повісткою направлено за адресою місця проживання боржника а саме: АДРЕСА_2 , та за даресою його місця реєстрації: АДРЕСА_3 (а.с. 41-44).

Боржник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с.41-44, 48), причини неявки суду не відомі, заяв та заперчень до суду не подавав.

Судом встановлено, що 22 січня 2018 було винесено рішення суду Житковицького району Гомельської області Респубілки Білорусь про стягнення з ОСОБА_1 на користь Білоруського республіканського унітарного страхового підприємства «Белгосстрах» в рахунок стягнутого страхового відшкодування в сумі 51,01 рубль. (а.с. 4-5).

Згідно статті 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно статті 81 Закону України «Про міжнародне приватне право» в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.

За змістом частини першої статті 462 Цивільного процесуального кодексу України рішення іноземного суду (суду іноземної держави; інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних чи господарських справ; іноземних чи міжнародних арбітражів) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Відповідно до статті 465 Цивільного процесуального кодексу України клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду подається до суду безпосередньо стягувачем (його представником) або, відповідно до міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, іншою особою (її представником). Якщо міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, передбачено подання клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду через органи державної влади України, суд приймає до розгляду клопотання, що надійшло через орган державної влади України.

З метою забезпечення належного захисту прав і законних інтересів громадян та осіб, що проживають на їхніх територіях, 22.01.1993 року в Мінську (Республіка Білорусь) в рамках країн СНД, була підписана Конвенція про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах (далі - Конвенція). 10.11.1994 року Верховною Радою України ратифіковано дану Конвенцію та 14.07.1995 року вона набула чинності для України.

Відповідно до статті 51 зазначеної Конвенції кожна з Договірних Сторін на умовах, передбачених цією Конвенцією, визнає і виконує наступні рішення, винесені на території інших Договірних Сторін: а) рішення установ юстиції по цивільних і сімейних справах, включаючи затверджені судом мирові угоди по таких справах і нотаріальні акти у відношенні грошових зобов`язань (далі - рішень).

Статтею 53 Конвенції передбачено, що клопотання про дозвіл примусового виконання рішення подається в компетентний суд Договірної Сторони, де рішення підлягає виконанню. Воно може бути подано й до суду, що виніс рішення в справі в першій інстанції. Цей суд направляє клопотання судові, компетентному винести рішення по клопотанню.

Згідно зі статтею 466 Цивільного процесуального кодексу України клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду подається у письмовій формі і повинно містити: 1) ім`я (найменування) особи, що подає клопотання, зазначення її місця проживання (перебування) або місцезнаходження; 2) ім`я (найменування) боржника, зазначення його місця проживання (перебування), його місцезнаходження чи місцезнаходження його майна в Україні; 3) мотиви подання клопотання.

Якщо міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, не визначено перелік документів, що мають додаватися до клопотання, або за відсутності такого договору, до клопотання додаються такі документи: 1) засвідчена в установленому порядку копія рішення іноземного суду, про примусове виконання якого подається клопотання; 2) офіційний документ про те, що рішення іноземного суду набрало законної сили (якщо це не зазначено в самому рішенні); 3) документ, який засвідчує, що сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду і яка не брала участі в судовому процесі, була належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи; 4) документ, що визначає, в якій частині чи з якого часу рішення іноземного суду підлягає виконанню (якщо воно вже виконувалося раніше); 5) документ, що посвідчує повноваження представника (якщо клопотання подається представником); 6) засвідчений відповідно до законодавства переклад перелічених документів українською мовою або мовою, передбаченою міжнародними договорами України.

До клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду додаються документи, передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до статті 53 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993 року до клопотання додаються: а) рішення або його засвідчена копія, а також офіційний документ про те, що рішення набуло законної сили і підлягає виконанню або про те, що воно підлягає виконанню до набуття законної сили, якщо це не випливає із самого рішення; б) документ, з якого випливає, що сторона, проти якої було винесене рішення, що не прийняла участі в процесі, була в належному порядку і вчасно викликана в суд, а у випадку її процесуальної недієздатності була належним чином представлена; в) документ, що підтверджує часткове виконання рішення на момент його пересилання; г) документ, що підтверджує угоду сторін, по справах договірної підсудності.

Клопотання про дозвіл примусового виконання рішення і прикладені до нього документи забезпечуються завіреним перекладом на мову запитуваної Договірної Сторони або на російську мову.

За наведеного, 22.01.1993 була підписана Конвенція про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, Договірними Сторонами якої, зокрема є Україна та Республіка Білорусь, тому наявні правові підстави для розгляду клопотання клопотання Білоруського республіканського унітарного страхового підприємтсва «Белгосстрах», про надання дозволу на примусове виконання на території України рішення суду Житковицького району Гомельської області Респубілки Білорусь від 22.01.2018 року.

Вищевказаними нормами права встановлені вимоги до клопотання та перелік необхідних документів, які додаються до нього.

У відповідності до статті 54 Конвенції клопотання про визнання і дозвіл примусового виконання рішень, передбачених у статті 51, розглядаються судами Договірної Сторони, на території якої повинне бути здійснене примусове виконання.

Суд, що розглядає клопотання про визнання і дозвіл примусового виконання рішення, обмежується встановленням того, що умови, передбачені цією Конвенцією, дотримані. У випадку, якщо умови дотримані, суд виносить рішення про примусове виконання.

Порядок примусового виконання визначається за законодавством Договірної Сторони, на території якої повинне бути здійснене примусове виконання.

Згідно зі статтею 468 Цивільного процесуального кодексу України клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду не задовольняється у випадках, передбачених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Так, згідно статті 55 Конвенції, у визнанні передбачених статтею 52 рішень і у видачі дозволу на примусове виконання може бути відмовлено у випадках, якщо: а) відповідно до законодавства Договірної Сторони, на території якої винесене рішення, воно не набуло законної сили або не підлягає виконанню, за винятком випадків, коли рішення підлягає виконанню до набуття законної сили; б) відповідач не прийняв участі в процесі внаслідок того, що йому або його уповноваженому не був вчасно і належно вручений виклик до суду; в) у справі між тими ж сторонами, про той же предмет і по тій же підставі на території Договірної Сторони, де повинно бути визнане і виконане рішення, було вже раніше винесене рішення, що вступило в законну силу, або мається визнане рішення суду третьої держави, або якщо установою цієї Договірної Сторони було раніше порушено провадження по даній справі; г) відповідно до положень цієї Конвенції, а у випадках, не передбачених нею, відповідно до законодавства Договірної Сторони, на території якої рішення повинно бути визнане і виконане, справа відноситься до виняткової компетенції її установи; д) відсутній документ, що підтверджує угоду сторін у справі договірної підсудності; е) минув термін давності примусового виконання, передбачений законодавством Договірної Сторони, суд якої виконує доручення.

За приписами статтей 5, 6, 7 Конвенція про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 22.01.1993 року, при виконанні цієї Конвенції компетентні установи юстиції Договірних Сторін зносяться один з одним через свої центральні органи, якщо тільки цією Конвенцією не встановлений інший порядок зносин.

Договірні Сторони надають один одному правову допомогу шляхом виконання процесуальних і інших дій, передбачених законодавством запитуваної Договірної Сторони, зокрема складання і пересилання документів, проведення обшуків, вилучення, пересилання і видачі речових доказів, проведення експертизи, допиту сторін, обвинувачених, свідків, експертів, порушення карного переслідування, розшуку і видачі осіб, що вчинили злочини, визнання і виконання судових рішень по цивільним справам, вироків у частині цивільного позову, виконавчих написів, а також шляхом вручення документів.

У дорученні про надання правової допомоги повинно бути зазначено: а) найменування запитуваної установи; б) найменування запитуючої установи; в) найменування справи, по якому запитується правова допомога; г) імена і прізвища сторін, свідків, підозрюваних, підсудних, засуджених або потерпілих, їх місце проживання і місцеперебування, громадянство, заняття, а по кримінальних справах також місце і дата народження і, по можливості, прізвища й імена батьків; для юридичних осіб - їх найменування і місцезнаходження; д) при наявності представників осіб, зазначених у підпункті "г", їх імена, прізвища й адреси; е) зміст доручення, а також інші відомості, необхідні для його виконання; ж) по кримінальних справах також опис і кваліфікація вчиненого діяння і дані про розмір збитку, якщо він був заподіяний у результаті діяння.

У дорученні про вручення документа повинні бути також зазначена точна адреса одержувача і найменування документа, що вручається.

Доручення повинно бути підписане і скріплене гербовою печаткою запитуючої установи.

Згідно частини п`ятої статті 8 Конвенції, після виконання доручення запитувана установа повертає документи запитуючій установі, у тому випадку, якщо правова допомога не могла бути зроблена, вона одночасно повідомляє про обставини, що перешкоджають виконанню доручення, і повертає документи запитуючій установі

З рішення суду Житковицького району Гомельської області Республіки Білорусь від 22 січня 2018 року вбачається, що відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи (а.с. 4-5).

Згідно довідки суду Житковицького району Гомельської області Республіки Білорусь ОСОБА_1 був своєчасно і в належній формі сповіщений про час і місце судового розгляду відповідно до норм Цивільного процесуального кодексу Республіки Білорусь і йому була вручена копія заяви. Підтвердження про її сповіщення є в матеріалах справи (а.с. 6).

Разом з тим, вищезгадана довідка суду Житковицького району Гомельської області Республіки Білорусь за своїм змістом лише констатує факт того, що в матеріалах справи є докази, що підтверджують належне повідомлення відповідача, але не є підтвердженням належного повідомлення. Достовірні ж дані, а саме: копії документів, що підтверджують належне і своєчасне сповіщення ОСОБА_1 про дату розгляду справи в суді Житковицького району Гомельської області Республіки Білорусі 22 січня 2018 року в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до вимог статті 54 Конвенції суд, що розглядає клопотання про визнання і дозвіл примусового виконання рішення, обмежується встановленням того, що умови, передбачені цією Конвенцією, дотримані. У випадку, якщо умови дотримані, суд виносить рішення про примусове виконання.

Водночас, суд вважає, що наявні підстави визначені пунктом б статті 55 Конвенції, які не дозволяють задовольнити клопотання про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, оскільки умови передбачені цією Конвенцією не дотримані, відповідач не прийняв участі в процесі внаслідок того, що йому не був вчасно й належно вручений виклик до суду.

Керуючись Конвенцією про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993 року, статтями 260-261, 353, 462-470 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання Білоруського республіканського унітарного страхового підприємтсва «Белгосстрах», про надання дозволу на примусове виконання на території України рішення суду Житковицького району Гомельської області Респубілки Білорусь від 22.01.2018 року, відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Цивільним процесуальним кодексом України. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складено 20.07.2021 року.

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда Л. Д. Кулінка