З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України
Малиновський районний суд міста Одеси в складі:
головуючого - судді Гуревського В.К.
за секретаря - Федорова А.В.,
Провадження № 2/521/1188/21
Учасники справи:
Відповідач - ОСОБА_2
Відповідач - ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення безпідставно отриманих коштів, -
Не зважаючи на дружні стосунки між позивачем та відповідачем, вказані кошти, були перераховані на картку доньки відповідача без будь-яких правових підстав, оскільки будь-які письмові чи усні домовленості про перерахування грошових коштів між сторонами відсутні, ділових чи інших зобов`язань між ними немає, тому вказані кошти не перераховувались їй як оплата за її послуги чи товар. Тобто, перераховані кошти є безпідставно набутими. На неодноразові усні вимоги позивача повернути безпідставно отримані кошти ОСОБА_4 відмовлялась та уникала зустрічей з позивачем, на телефонні дзвінки не відповідала.
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 24 лютого 2021 року замінено відповідача ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 ) на належного відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ).
AT КБ «ПриватБанк» надав до суду ідентифікуючу інформацію про одержувача грошових переказів, які здійснювалися у період з 20.07.2020 до 31.07.2020 з рахунку ОСОБА_1 на картку «ПриватБанку» ОСОБА_5 через «Приват24», зокрема про мати ОСОБА_5 - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ).
На запит Малиновського районного суду м. Одеси від 24.02.2021 Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було надано відповідь № 319/08.1-29 від 19.03.2021, в якій зазначено, що було виявлено актовий запис про народження № 751 від 20.05.2008 складений Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком якої зазначено ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Оскільки ОСОБА_5 не укладала правочин з позивачем, а кошти були внесені до фінансової установи (банку) на її рахунок - розпоряджатися ними згідно ст. 32 Цивільного кодексу України, вона могла тільки за згодою органу опіки та піклування та батьків (усиновлювачів) або піклувальника, позов було пред`явлено до ОСОБА_7 .
Враховуючи те, що батьки у даній справі мають нести солідарну майнову відповідальність за погашення грошових зобов`язань своєї малолітньої доньки, тому за необхідне залучити до участі у справі батька ОСОБА_8 - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, на позовних вимогах наполягав у повному обсязі та не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений у встановленому законом порядку, поважних причин неявки в судове засідання суду не представив, відзиву на позов не надав. Суд у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 280 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, що не з`явився, у порядку заочного розгляду справи.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених позивачем письмових доказів.
Для здійснення різноманітних операцій за карткою, ОСОБА_1 не користувався мобільним додатком «Приват24».
В банкоматі ОСОБА_1 було виявлено, що на його рахунку не вистачає значної суми кредитних коштів, у зв`язку з чим, позивач звернувся до відділення AT КБ «ПриватБанк» для отримання інформації за операціями, що здійснювались з його рахунку.
Протягом періоду з 20.07.2020 року до 31.07.2020 року з картки ОСОБА_1 здійснювалися платежі по перерахуванню коштів через платіжну систему «Приват24» та як вбачається з транзакцій, отримувачем зазначено ОСОБА_5 .
Транзакції здійснювалися протягом вказаного періоду щодня по декілька переказів на день у сумах від 90 грн. до 500 грн.
ОСОБА_5 є неповнолітньою донькою знайомої позивача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які проживають за адресою: АДРЕСА_2 .
Під час візитів позивача до відповідача - ОСОБА_5 мала доступ до телефону позивача і здійснювала грошові перекази з рахунку позивача через мобільний додаток «Приват24» на свою картку.
Вказані кошти були перераховані на картку доньки відповідача без будь-яких правових підстав, оскільки будь-які письмові чи усні домовленості про перерахування грошових коштів між сторонами відсутні, ділових чи інших зобов`язань між ними немає, тому вказані кошти не перераховувались їй як оплата за її послуги чи товар. Тобто, перераховані кошти є безпідставно набутими.
На неодноразові усні вимоги позивача повернути безпідставно отримані кошти ОСОБА_2 відмовлялась та уникала зустрічей з позивачем, на телефонні дзвінки не відповідала.
На письмову вимогу, надіслану позивачем 31.08.2020 року на адресу відомого місця проживання ОСОБА_2 , також будь-якої відповіді отримано не було. Тобто, в добровільному порядку грошові кошти відповідач повертати не збирається, у зв`язку з чим позивач для захисту своїх прав, свобод та інтересів звернувся до суду з даним позовом.
У відповідності до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
В ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України зазначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 року у справі № 922/3412/17 (провадження № 12-182гс18) зроблено висновок про те, що «Предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України».
Тобто, зобов`язання з повернення безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов:а) набуття або збереження майна;б) набуття або збереження за рахунок іншої особи;в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна.
Відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і йогоюридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 11.03.2020 року по справі № 489/2893/18.
У постанові Верховного Суду від 17.04.2019 року по справі № 759/1206/17 зазначено, що «об`єктивними умовами виникнення зобов`язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають:1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого);2) шкода у вигляді зменшення або не збільшення майна у іншої особи (потерпілого);3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого;4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб».
Враховуючи вищезазначені обставини та норми законодавства, неповнолітня ОСОБА_5 безпідставно набула кошти за рахунок ОСОБА_1 . Завдана шкода виражена у вигляді зменшення майна позивача. Збільшення майна у ОСОБА_5 обумовлена шляхом зменшення майна у позивача без будь-яких правових підстав чи домовленостей. Тому, суд вважає, що зазначені кошти, які неповнолітня особа безпідставно набула та зберігає у себе підлягають поверненню позивачу ОСОБА_1 .
Положення ст. 32 Цивільного кодексу України передбачають, що крім правочинів, передбачених ст. 31 цього Кодексу, фізична особа у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років (неповнолітня особа) має право:1) самостійно розпоряджатися своїм заробітком, стипендією або іншими доходами;2) самостійно здійснювати права на результати інтелектуальної, творчої діяльності, що охороняються законом;3) бути учасником (засновником) юридичних осіб, якщо це не заборонено законом або установчими документами юридичної особи;4) самостійно укладати договір банківського вкладу (рахунку) та розпоряджатися вкладом, внесеним нею на своє ім`я (грошовими коштами на рахунку).
Неповнолітня особа вчиняє інші правочини за згодою батьків (усиновлювачів) або піклувальників.
Неповнолітня особа може розпоряджатися грошовими коштами, що внесені повністю або частково іншими особами у фінансову установу на її ім`я, за згодою органу опіки та піклування та батьків (усиновлювачів) або піклувальника.
Згода на вчинення неповнолітньою особою правочину має бути одержана від батьків (усиновлювачів) або піклувальника та органу опіки та піклування відповідно до закону.
Відповідно до положень ст. 33 ЦК України, неповнолітня особа особисто несе відповідальність за порушення договору, укладеного нею самостійно відповідно до закону. Неповнолітня особа особисто несе відповідальність за порушення договору, укладеного за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальника. Якщо у неповнолітньої особи недостатньо майна для відшкодування збитків, додаткову відповідальність несуть її батьки (усиновлювачі) або піклувальник.
Відповідно до п. 99.2 ст. 99 Податкового кодексу України, грошові зобов`язання малолітніх/неповнолітніх осіб виконуються їх батьками (усиновителями), опікунами (піклувальниками) до набуття малолітніми/неповнолітніми особами цивільної дієздатності вповному обсязі. Батьки (усиновителі) малолітніх/неповнолітніх і малолітні/неповнолітні у разі невиконання грошових зобов`язань малолітніх/неповнолітніх несуть солідарну майнову відповідальність за погашення грошових зобов`язань та/або податкового боргу.
Згідно ч. 1 ст. 242 ЦК України, батьки (усиновлювачі) є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей.
Відповідно до ст. 47 ЦПК України здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи.
Неповнолітні особи віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років, а також особи, цивільна дієздатність яких обмежена, можуть особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді у справах, що виникають з відносин, у яких вони особисто беруть участь, якщо інше не встановлено законом. Суд може залучити до участі в таких справах законного представника неповнолітньої особи або особи, цивільна дієздатність якої обмежена.
Тому, суд вважає, що обов`язок з повернення безпідставно отриманих коштів, покладається на батьків неповнолітньої особи, оскільки ОСОБА_5 не укладала правочин з позивачем, а кошти були внесені до фінансової установи (банку) на її рахунок - розпоряджатися ними згідно ст. 32 ЦК України вона могла тільки за згодою органу опіки та піклування та батьків (усиновлювачів) або піклувальника.
У зв`язку з цим, позов подається до батьків неповнолітньої ОСОБА_5 , які є її законними представниками. Так, матір`ю ОСОБА_5 є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Батьком ОСОБА_5 є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
За викладених обставин суд вважає за необхідне визнати позов обґрунтованим.
На підставі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. В разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст. ст. 16, 31 - 33, 242, 1212, 1179 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 47, 141, 263 - 265, 268, 272, 280 - 284, 354, 355 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення безпідставно отриманих коштів - задовольнити.
Стягнути в рівних частках з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 840,80 гривень (вісімсот сорок грн. 80 коп.).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційному суду через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду у повному обсязі складено 20 липня 2021 року.

Суддя: В. К. Гуревський