АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2021 року

м. Чернівці

справа №727/4017/14

провадження 822/152/21

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кулянди М.І.,

суддів: Одинака О.О., Перепелюк І.Б.,

секретар Вовкун Н.Ю.,

учасники справи:

позивачі: Приватна фірма «Інтервал», ОСОБА_1 ,

відповідачі: Товариство з обмеженою відповідальністю «ТД Еліт Сервіс», Публічне акціонерне товариство «Фортуна-Банк», відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернівецькій області,

третя особа ОСОБА_2 ,

апеляційна скарга ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 26 грудня 2017 року,

головуючий в суді першої інстанції суддя Слободян Г.М.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2014 року Приватна фірма «Інтервал» та ОСОБА_1 звернулися з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД Еліт Сервіс», Публічного акціонерного товариства «Фортуна Банк», відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернівецькій області про визнання прилюдних торгів такими, що не відбулися.

Позов обґрунтовано тим, що 15 серпня 2008 року між ОСОБА_1 , як позичальником та ПАТ «Фортуна-Банк» укладено договір про надання кредитної лінії № 21К-КЛ/108Ф, в подальшому, між цими ж сторонами укладено додаткові угоди, за якими ОСОБА_1 було одержано 150 000 доларів США строком до 13 серпня 2013 року зі сплатою 15% річних.

Для забезпечення належного виконання зобов`язань позичальника за зазначеним кредитним договором, між ПАТ «Фортуна-Банк», ОСОБА_1 та ПФ «Інтервал», як поручителем, було укладено договір поруки та договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Іпатовою М.М. та зареєстрований в реєстрі за №2959 нерухомого майна, а саме: нежитлового приміщення, загальною площею 94,50 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Зазначають, що станом на 31 січня 2012 року експертом Сергєєвою Н.Д. складено звіт про оцінку майна нежитлового приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , яке є власністю ПФ «Інтервал», а 12 квітня 2012 року між відділом примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Чернівецькій області та ТОВ «ТД Еліт Сервіс» укладено договір №24-0020/12 про надання послуг по організації і проведенню прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна. Прилюдні торги із реалізації арештованого майна, двічі не відбулись у зв`язку із відсутністю купівельного попиту та із відсутністю покупців, а тому державним виконавцем була проведена уцінка вищезазначеного нежитлового приміщення на 15%, а потім на 40% .

Вказують, що 27 серпня 2012 року Чернівецькою філією ТОВ «ТД «Еліт Сервіс» проведені прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . Зазначене нерухоме майно передано у власність ПАТ «Фортуна-Банк» на підставі протоколу №24-0020/12-1 від 27 серпня 2012 року про проведення прилюдних торгів складеного ТОВ «ТД «Еліт Сервіс» та акту від 12 серпня 2013 року про реалізацію арештованого майна з прилюдних торгів складеного державним виконавцем Семеновим М.В.

Вважають, що прилюдні торги від 27 серпня 2012 року з реалізації арештованого нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та є власністю ПФ «Інтервал» проведені в порушення вимог чинного законодавства.

Посилаючись на вказані обставини та збільшивши позовні вимоги просили суд:

- визнати недійсними прилюдні торги від 27 серпня 2012 рок. з продажу нерухомого майна, а саме нежитлового приміщення загальною площею 94,5 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- визнати недійсним протокол Чернівецької філії ТОВ «ТД «Еліт Сервіс» від 27 серпня 2012 року №24-0020/12-1 проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, а саме: нежитлового приміщення загальною площею 94,5 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- визнати недійсним акт ВПВР ГУЮ у Чернівецькій області від 12 серпня 2013 року про реалізацію арештованого нерухомого майна з прилюдних торгів, а саме: нежитлового приміщення загальною площею 94,5 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- скасувати право власності Публічного акціонерного товариства «Фортуна-Банк» за номером запису у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 2200242, шляхом скасування реєстрації переходу права власності від Приватної фірми «Інтервал» до Публічного акціонерного товариства «Фортуна-Банк».

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 26 грудня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що доводи позивачів щодо невідповідності дій відповідачів вимогам чинного законодавства при проведенні електронних торгів та порушення їх прав та законних інтересів не знайшли свого підтвердження, зібрані по справі докази не свідчать про порушення державним виконавцем вимог закону.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апелянт у своїй апеляційній скарзі посилається на те, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, внаслідок неповного з`ясування всіх обставин, що мають значення для справи.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення не звернув увагу на те, що звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні, складений станом на 31 січня 2012 року, на момент реалізації на прилюдних торгах, 27 серпня 2012 року, нежитлового приміщення площею 94,5 кв.м., яке знаходиться по АДРЕСА_1 , строк дії вказаного звіту закінчився.

Зазначає, що суд першої інстанції не дослідив у судовому засіданні правомірність звернення позивачів до суду, шляхом витребування відповідної інформації та документів.

Також суд першої інстанції не застосував до вказаних правовідносин строк позовної давності та всупереч вимогам статті 20 ГПК розглянув справу в порядку цивільного судочинства.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

Судом першої інстанції встановлено, що засновником ПФ «Інтервал» є ОСОБА_2 , у відповідності до статуту зі змінами та доповненнями (том 1 а.с.47-49).

Згідно наказу №1 від 03 травня 1994 року директором ПФ «Інтервал» призначено ОСОБА_1

15 серпня 2008 року між ОСОБА_1 , як позичальником та ПАТ «Фортуна-Банк» укладено договір про надання кредитної лінії № 21К-КЛ/108Ф, в подальшому, між цими ж сторонами укладено додаткові угоди, за якими ОСОБА_1 було одержано 150 000 доларів США строком до 13 серпня 2013 року зі сплатою 15% річних (том 1 а.с.12-14).

15 серпня 2008 року для забезпечення належного виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором, між ПАБ «Фортуна-Банк», ОСОБА_1 та ПФ «Інтервал», як поручителем, було укладено договір поруки № 21К-КЛ/108-Ф/П, за яким ПФ «Інтервал» зобов`язувались перед ПАТ «Фортуна-Банк» у повному обсязі солідарно відповідати за виконання ОСОБА_1 зобов`язань, передбачених кредитним договором (том 1 а.с.15-16).

Крім того, додатково для забезпечення виконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором між ПФ «Інтервал» та ПАТ «Фортуна-банк» укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Іпатовою М.М. та зареєстрований в реєстрі за №2959 нерухомого майна, а саме: нежитлового приміщення, загальною площею 94,50 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (том 1 а.с.17-20).

Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 26 січня 2012 року, з ОСОБА_1 та ПФ «Інтервал» на користь ПАТ «Фортуна-Банк» стягнуто солідарно заборгованість за договором про надання кредитної лінії № 21К-КЛ/108Ф від 15 серпня 2008 року в сумі 168629 доларів США (том 1 а.с.30-33).

На виконання даного рішення, Першотравневим районним судом м. Чернівці 05 квітня 2012 року видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 та ПФ «Інтервал» заборгованості за договором про надання кредитної лінії № 21К-КЛ/108-Ф від 15 серпня 2008 року в сумі 168 629 доларів США (том 1 а.с.21-22).

На підставі рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 26 січня 2012 року та виконавчого листа, заступником начальника відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Чернівецькій області Семеновим М.В. 22 березня 2011 року складено акт опису та арешту вищезазначеного майна, зазначена виконавча дія проведена в рамках зведеного виконавчого провадження про стягнення з ПФ «Інтервал» заборгованості.

Станом на 31 січня 2012 року, експертом Сергєєвою Н.Д. складено звіт про оцінку майна нежитлового приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , яке є власністю ПФ «Інтервал» (том 1 а.с.23-25).

12 квітня 2012 року між відділом примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Чернівецькій області та ТОВ «ТД Еліт Сервіс» укладено договір №24-0020/12 про надання послуг по організації і проведенню прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна. Перші прилюдні торги із реалізації арештованого майна, які призначено на 07 травня 2012 року, не відбулись у зв`язку із відсутністю купівельного попиту, тому 22 травня 2012 року державним виконавцем була проведена уцінка вищезазначеного нежитлового приміщення на 15% від 1 304 910 гривень, що склало 1 109 173,5 гривень (том 1 а.с.27).

Повторні прилюдні торги, призначені на 02 липня 2012 року, також не відбулись у зв`язку із відсутністю покупців, тобто 06 липня 2012 року державним виконавцем повторно проведена уцінка арештованого майна, вже на 40 % від 1304910,0 грн., що склало 782946,0 грн. (том 1 а.с.29).

27 серпня 2012 року Чернівецькою філією ТОВ «ТД «Еліт Сервіс» проведено прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та яке належить позивачу. Зазначене нерухоме майно передано у власність ПАТ «Фортуна Банк» на підставі протоколу №24-0020/12-1 від 27 серпня 2012 року про проведення прилюдних торгів складеного ТОВ «ТД «Еліт Сервіс» ( том 1 а.с.8-9) та акту від 12 серпня 2013 року про реалізацію арештованого майна з прилюдних торгів складеного державним виконавцем Семеновим М.В. (а.с.10-11).

Згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження №22538783, власником майна, яке знаходиться за вищевказаною адресою, АДРЕСА_1 є ПАТ «Фортуна- Банк» (том 1 а.с.115-116).

Як вбачається з копії рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №5194933, 21 серпня 2013 року проведено державну реєстрацію права власності на нежитлове приміщення, виділене в натурі майно - нежитлове приміщення, загальною площею 94,50 кв.м., в АДРЕСА_1 за суб`єктом - Публічним акціонерним товариством «Фортуна-банк», що підтверджується свідоцтвом про право власності на вказане майно та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (том 2 а.с.126-130).

З свідоцтва про право власності на нерухоме майно та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно вбачається, що 93/100 нежитлових приміщень, загальною площею 94,50 кв.м., що знаходяться в АДРЕСА_1 у приватній спільній частковій власності ПФ «Інтервал» (том 2 а.с.132-133) та відповідно до договору про виділ у натурі часток нерухомого майна було виділено у натурі ПФ «Інтервал» 69/100 ідеальних часток будівлі нежилих приміщень бару, загальною площею 94,50 кв.м. (том 2 а.с.134).

Постановою Господарського суду Чернівецької області від 31серпня 2016 року визнано банкрутом приватну фірму « ІНФОРМАЦІЯ_1 », ідентифікаційний код 21431690 м. Чернівці вул. Яремчука, 4 та відкрито ліквідаційну процедуру. Строк виконання усіх грошових зобов`язань ПФ «Інтервал» вказано вважати таким, що настав 31.08.2016 року. Призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Кучака Ю.Ф. (том 3 а.с.31-32).

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

Так, відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції в повній мірі не відповідає.

Примусова реалізація заставленого майна як стадія виконавчого провадження є сукупність правовідносин (урегульованих Законом України «Про виконавче провадження ЦК України та іншими нормативно-правовими актами), що в процесі примусового виконання виникають і реалізуються між органами й посадовими особами, які здійснюють примусову реалізацію судових рішень, та особами, які беруть участь у виконавчому провадженні чи залучаються до проведення виконавчих дій відповідно до Закону.

Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів (закріплених законом матеріально-правових заходів примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника) визначений у статті 16 ЦК України, згідно з пунктом 2 частини другої якої одним із таких способів є визнання правочину недійсним.

Ураховуючи те, що відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені частинами першою - третьою та шостою статті 203 ЦК України (частина перша статті 215 цього Кодексу).

При цьому підставою для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених Тимчасовим положенням, а саме: правил, які визначають процедуру підготовки, проведення торгів (опублікування інформаційного повідомлення певного змісту про реалізацію нерухомого майна; направлення письмового повідомлення державному виконавцю, стягувачу та боржнику про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна тощо) (розділ 3); правил, які регулюють сам порядок проведення торгів (розділ 4); правил, які стосуються оформлення кінцевих результатів торгів (розділ 6).

Частиною третьою статті 62 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, передбачено, що майно передається на реалізацію за ціною та в порядку, визначеними статтею 58 цього Закону.

Частинами першою та п`ятою статті 58 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, передбачено, що визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки нерухомого майна та майна, вартість якого перевищує сто неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, державний виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання, який здійснює свою діяльність відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні вважається чинним протягом шести місяців з дня його підписання суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно.

Прилюдні торги повинні бути проведені в двомісячний строк від дня одержання спеціалізованою організацією заявки державного виконавця на їх проведення (пункт 3.3 Тимчасового положення).

За правилами проведення прилюдних торгів, передбачених Тимчасовим положенням, спеціалізована організація проводить прилюдні торги за заявкою державного виконавця, в якій зазначається початкова вартість майна, що виставляється на торги за експертною оцінкою, та інші відомості. Визначення стартової ціни лота здійснюється на підставі початкової вартості майна за результатами проведеної оцінки майна незалежним суб`єктом оціночної діяльності.

Тобто на момент проведення прилюдних торгів, у тому числі повторних торгів, для визначення вартості об`єкта оцінки звіт про оцінку майна повинен бути дійсним.

Ураховуючи зазначене, наявні підстави для висновку про те, що прилюдні торги повинні відбутись у межах шестимісячного строку з моменту підписання звіту про оцінку майна. Після збігу шестимісячного строку обов`язковою умовою призначення й проведення прилюдних торгів є отримання нового звіту про оцінку майна. Проведення прилюдних торгів з реалізації майна за ціною, визначеною звітом про оцінку майна, який утратив чинність, є порушенням установлених законодавством правил про порядок реалізації майна на прилюдних торгах, у тому числі правил про визначення стартової ціни реалізації майна, а саме ч. 5 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження», п. п. 3.2, 3.4 Тимчасового положення.

Таким чином, проведення прилюдних торгів з реалізації майна за ціною, визначеною звітом про оцінку майна, який утратив чинність, є підставою для визнання цих торгів недійсними, за умови порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює.

Судом встановлено, що станом на 31 січня 2012 року, експертом Сергєєвою Н.Д. складено звіт про оцінку майна нежитлового приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , яке є власністю ПФ «Інтервал» (том 1 а.с.23-25).

12 квітня 2012 року між відділом примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Чернівецькій області та ТОВ «ТД Еліт Сервіс» укладено договір №24-0020/12 про надання послуг по організації і проведенню прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна. Перші прилюдні торги із реалізації арештованого майна, які призначено на 07 травня 2012 року, не відбулись у зв`язку із відсутністю купівельного попиту, тому 22 травня 2012 року державним виконавцем була проведена уцінка вищезазначеного нежитлового приміщення на 15% від 1 304 910 гривень, що склало 1 109 173,5 гривень (том 1 а.с.27).

Повторні прилюдні торги, призначені на 02 липня 2012 року, також не відбулись у зв`язку із відсутністю покупців, тобто 06 липня 2012 року державним виконавцем повторно проведена уцінка арештованого майна, вже на 40 % від 1304910,0 грн., що склало 782946,0 грн. (том 1 а.с.29).

27 серпня 2012 року Чернівецькою філією ТОВ «ТД «Еліт Сервіс» проведені прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та яке належить позивачу. Зазначене нерухоме майно передано у власність ПАТ «Фортуна Банк» на підставі протоколу №24-0020/12-1 від 27 серпня 2012 року про проведення прилюдних торгів складеного ТОВ «ТД «Еліт Сервіс» ( том 1 а.с.8-9) та акту від 12 серпня 2013 року про реалізацію арештованого майна з прилюдних торгів складеного державним виконавцем Семеновим М.В.

Частиною п`ятою статті 62 Закону України «Про виконавче провадження», пунктом 7.1 Тимчасового положення, абзацом третім підпункту 5.12.2 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року № 74/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15 грудня 1999 року за № 865/4158, чинних на час виникнення спірних правовідносин, передбачено підстави й порядок призначення повторних прилюдних торгів, а також порядок уцінки нереалізованого майна. Так, у разі відсутності покупців або наявності тільки одного покупця та з інших, визначених Тимчасовим положенням, причин, прилюдні торги вважаються такими, що не відбулися. У такому разі призначаються повторні прилюдні торги, на яких стартова ціна лота може бути зменшена, але не більше ніж на 30 відсотків. Уцінка майна проводиться державним виконавцем у десятиденний строк з дня визнання прилюдних торгів такими, що не відбулися, після чого реалізація майна за зазначеною ціною повинна бути проведена впродовж місяця з дня проведення уцінки.

Внаслідок порушення при проведенні торгів вимог частини п`ятої статті 58 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції Закону чинній на час виникнення спірних правовідносин, продаж спірного майна був здійснений за ціною значно нижчою, ніж визначена судовим експертом його ринкова вартість.

Враховуючи, що оспорювані позивачем торги проведені поза шестимісячним строком дії вищевказаної оцінки майна, який сплив 30 червня 2012 року і поза місячним строком після проведення уцінки, а також зважаючи на те, що різниця між визначеною ринковою вартістю нежитлових приміщень станом на 31 січня 2012 року та зменшеною на 55% вартістю після переоцінки складає 521 964,00 грн., колегія суддів дійшла висновку про порушення вимог чинного законодавства при проведенні прилюдних торгів та порушення внаслідок цього прав і законних інтересів позивачів.

Водночас колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відхилення твердження позивача про те, що він не був повідомлений про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну, оскільки судом вірно установлено, що державний виконавець повідомив позивачів про результати визначення вартості майна рекомендованим листом із повідомленням про вручення поштового відправлення, результати визначення оцінки майна ними не оспорені в порядку Закону України «Про виконавче провадження».

При цьому, не можливість оспорити стартову ціну реалізації арештованого майна через неналежне повідомлення про дату, час та місце проведення прилюдних торгів, саме по собі не може бути підставою визнання недійсності результатів цих торгів.

Разом з тим, представниками відповідачів заявлено в суді першої інстанції про застосування строків позовної давності.

Іпотекодержатель, іпотекодавець, боржник та будь-який учасник прилюдних торгів вправі протягом трьох місяців з дня проведення торгів оскаржити їх результати в суді за місцезнаходженням нерухомого майна (стаття 48 Закону України «Про іпотеку»).

У постанові Верховного Суду України від 05 квітня 2017 року у справі № 6-1375цс16 вказано, що «з прилюдних торгів реалізовано майно, що є предметом іпотеки. До вимог про оскарження прилюдних торгів з реалізації іпотечного майна застосовується спеціальна позовна давність.

Отже, у справах про визнання недійсними прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, що перебуває в іпотеці, підлягає застосуванню спеціальна позовна давність, передбачена статтею 48 Закону України «Про іпотеку».

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Відповідно до частин третьої та четвертої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

У справі, яка переглядається, установлено, що прилюдні торги з реалізації спірного нерухомого майна проведені 27 серпня 2012 року, про що позивачам стало відомо 21 серпня 2012 року (т.1 а.с.41) проте останні звернулись з позовом до суду в травні 2014 року, тобто з пропуском позовної давності, передбаченої статтею 48 Закону України «Про іпотеку».

Щодо вимог позивачів про визнання недійсним протоколу Чернівецької філії ТОВ «ТД «Еліт Сервіс» від 27 серпня 2012року №24-0020/12-1 проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, акту ВПВР ГУЮ у Чернівецькій області від 12 серпня 2013 року про реалізацію арештованого нерухомого майна з прилюдних торгів та скасування право власності Публічного акціонерного товариства «Фортуна-Банк», шляхом скасування реєстрації переходу права власності, колегія суддів зазначає слідуюче.

Відповідно до Тимчасового положення торги закінчуються підписанням протоколу про результати торгів, який має силу договору.

Розділом 6 Тимчасового положення визначено, що після повного розрахунку переможця прилюдних торгів за придбане майно на підставі протоколу про проведення прилюдних торгів та копій документів, що підтверджують розрахунок за придбане майно, державний виконавець протягом п`яти робочих днів складає акт про проведені прилюдні торги і подає його на затвердження начальнику відповідного органу державної виконавчої служби.

У разі реалізації предмета іпотеки в акті про проведені прилюдні торги відомості зазначаються з урахуванням положень Закону України "Про іпотеку".

Затверджений акт державний виконавець видає переможцеві не пізніше наступного робочого дня з дня його затвердження.

Копія акта надсилається стягувачу, боржникові та спеціалізованій організації.

На підставі цього акта нотаріус видає покупцеві свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів.

Це свідоцтво є підставою для видачі відповідним органом акта про право власності в порядку, передбаченому законодавством.

Отже, складання акта про проведення прилюдних торгів є документальним оформленням і підтвердженням проведення прилюдних торгів у відповідності до вимог закону, а тому сам по собі акт про проведення прилюдних торгів не може бути самостійним предметом оспорення, за відсутності відповідного рішення про визнання торгів недійсними, за результатами яких складено такий оспорюваний акт.

Акт державного виконавця лише констатує подію проведення прилюдних торгів, а тому він не може бути визнаний недійсним з підстав порушення проведення процедури торгів за відсутності судового рішення про визнання таких торгів недійсними.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18) зроблено висновок, що «стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню».

Позивачі звернулися із даним позовом у травні 2014 року, а оспорюваний позивачами протокол виданий 27 серпня 2012 року, акт про проведення прилюдних торгів був виданий 12 серпня 2013 року, тому позивачі не пропустили позовну давність у цій частині позовних вимог.

При цьому, апеляційний суд вважає ці вимоги похідними і, оскільки протокол проведення прилюдних торгів, акт проведення прилюдних торгів, видано свідоцтво і проведено державну реєстрацію права власності за набувачем нежитлових приміщень за результатами проведених прилюдних торгів від 27 серпня 2012 року, які є дійсними, то в задоволенні вказаних вимог слід відмовити за безпідставністю.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду України від 22 червня 2020 року справа №759/2467/15-ц.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що даний спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, апеляційний суд зазначає слідуюче.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У пунктах 1, 3 частини першої статті 15 ЦПК України (у редакції, чинній на час звернення до суду з позовами) передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Частиною першою статті 19 ЦПК України (у редакції, чинній на час вирішення справи судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій) визначено, що Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне, а по-друге - суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

При вирішенні питання щодо можливості розгляду справи у порядку цивільного судочинства необхідно керуватися завданнями цивільного судочинства, які передбачено у статті 1 ЦПК України (у редакції, чинній на час звернення до суду з позовами), і до яких віднесено справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав і інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

При цьому суди повинні керуватися принципом правової визначеності і не допускати наявності провадження, а, відтак, і судових рішень, ухвалених у спорі між тими ж сторонами, з того самого предмета, але судами у різних юрисдикціях.

18 січня 2013 року набрав чинності Закон України від 22 грудня 2011 року № 4212-VI«Про внесення змін до Закону України від 14 травня 1992 року № 2343-XII «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (за винятком окремих його положень), яким Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» викладено в новій редакції.

У пункті 1-1 розділу X «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» визначено, що положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом.

Таким чином, вирішуючи питання про визначення юрисдикції (предметної підсудності) справи у спорах фізичної особи з майновими вимогами до боржника, суди повинні враховувати положення пункту 1-1 розділу Х «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» та брати до уваги дату порушення господарським судом провадження у справі про банкрутство боржника.

Порушення господарським судом справ про банкрутство боржника до 18 січня 2013 року не впливає на визначення юрисдикції цих спорів і їх слід розглядати в порядку цивільного судочинства.

Аналогічний висновок зроблено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 456/20/16-ц (провадження № 14-7цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 541/459/17 (провадження № 14-370цс18), від 29 травня 2019 року у справі № 761/20844/13-ц (провадження № 14-146цс19), від 20 березня 2019 року у справі № 761/20612/15-ц (провадження № 14-39цс19).

Отже, визнання банкрутом ПП «Інтервал» та відкриття ліквідаційної процедури, відповідно до постанови Господарського суду Чернівецької області від 31 серпня 2016 року не пливає на визначення юрисдикції вказаної справи.

Аналогічний за змістом висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі 200/22329/14-ц (провадження № 14-483цс19).

Відповідно до частини першої статті 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб`єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно зі статтею 12 ГПК України господарським судам підвідомчі: 1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім: спорів про приватизацію державного житлового фонду; спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов; спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін; спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів; інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів; 2) справи про банкрутство; 3) справи за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції; 4) справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов`язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів; 4-1) справи у спорах між господарським товариством та його посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, завданих такою посадовою особою господарському товариству її діями (бездіяльністю); 5) справи у спорах щодо обліку прав на цінні папери; 6) справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб`єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів; 7) справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових осіб та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов`язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України; 8) справи за заявами про затвердження планів санації боржника до порушення справи про банкрутство.

Критеріями розмежування між справами цивільного та господарського судочинства є одночасно суб`єктний склад учасників процесу та характер спірних правовідносин.

Таким чином, з огляду на суб`єктний склад спору, предмет позову та характер спірних правовідносин що спір підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до п. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи наведене вище, суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому рішення суду слід змінити у мотивувальній частині, виклавши його в редакції цієї постанови.

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 26 грудня 2017 року змінити у мотивувальній частині, виклавши його в редакції цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення

Дата складання повного тексту судового рішення 16 березня 2021 року.

Головуючий М.І. Кулянда

Судді: О.О. Одинак

І.Б. Перепелюк