Провадження № 2/359/1521/2021
Справа № 359/325/21
РІШЕННЯ

Іменем України

«11» березня 2021 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Семенюти О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання - Іванової К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі Київської області в порядку спрощеного позовного провадження (з повідомленням сторін) цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

І. Короткий зміст позовних вимог.

У січні 2021 року АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 12 березня 2011 року ОСОБА_1 уклала кредитний договір про надання банківських послуг № б/н. 04.01.2013 було відкрито кредитний рахунок та вона отримала кредитну картку з встановленим на ній кредитним лімітом, а також зобов`язалася повертати грошові кошти, зняті з кредитної картки, шляхом сплати щомісячних обов`язкових платежів та відсотків за користування грошовими коштами. В порушення умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала. Тому АТ КБ «Приватбанк» просив суд примусово стягнути з неї заборгованість за кредитним договором, що становить 21833 гривень 41 копійок, що складається: з заборгованості за простроченим тілом кредиту 20423 гривні 20 копійок та заборгованості за простроченими відсотками 1410 гривень 21 копійка. Крім того, позивач також просив стягнути на його користь витрати на оплату судового збору у розмірі 2102 гривні.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

Представник позивача Ляр Д.Ю. направив до суду клопотання, яким підтримав пред`явлений позов та просив суд його задовольнити у повному обсязі, розгляд цивільної справи просив здійснити за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 направила на адресу суду відзив від 02.03.2021, в якому відповідач заперечує проти задоволення позову та зазначає, що відсутні докази підписання нею заяви б/н від 12.03.2011, а також взагалі отримання нею кредитних коштів, крім того, вона не надавала дозволу на зміну чи підняття кредитного ліміту, не надано доказів того, що вона отримала від позивача умови банку. Також звертає увагу, що позовні вимоги пред`являються із порушенням термінів позовної давності, відсутність доказів укладеного з нею у письмовій формі кредитного договору, доказів надання кредитної картки та доказів зарахування на картку кредитних коштів. Тому відповідач просить відмовити у задоволенні позову, а справу розглядати за її відсутністю у зв`язку із пандемією.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області 22 січня 2021 року позовну заяву було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків (а.с.72).

16.02.2021 позивачем були усунені недоліки та ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області 17 лютого 2021 року було відкрито провадження у цивільній справі та вирішено розгляд цивільної справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.82-83).

Враховуючи, що учасники справи у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

IV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що 12.03.2011 між Акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір про надання банківських послуг № б/н на отримання кредиту та платіжної кредитної картки «Універсальна», що підтверджується укладеною сторонами Анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 12.03.2011 (а.с.16).

Як встановлено зі змісту Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 12.03.2011 відповідач ОСОБА_1 підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Суд звертає увагу на наявність підпису відповідача (зворот а.с.16), що спростовує твердження ОСОБА_1 про не підписання нею договору. Доказів на підтвердження своїх заперечень в цій частині відповідач суду не надала, з клопотаннями не зверталася.

04 січня 2013 року АТ КБ «Приватбанк» видав ОСОБА_1 кредитну картку з встановленим на ній кредитним лімітом (а.с.14), а саме: № НОМЕР_1 з терміном дії 07.2016, № НОМЕР_2 видана 10.06.2016 з терміном дії 03.2020, № НОМЕР_3 видана 20.01.2020 з терміном дії 10.2023.

Крім цього, з довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти (а.с.17) вбачається, що станом на 04 січня 2013 року ОСОБА_1 був встановлений кредитний ліміт у розмірі 3900 гривень, в подальшому цей ліміт було збільшено (станом на 20.01.2020 збільшено до 22000 грн.), починаючи з 24.03.2020 такий ліміт було зменшено до 21845 грн., станом на 01.06.2020 кредитний ліміт було зменшено до 0,00 грн.

АТ КБ «Приватбанк» виконав своє зобов`язання за договором, що підтверджується випискою по картковому рахунку ОСОБА_1 , згідно якої остання знімала грошові кошти та розрахувалася ними (а.с.53-64). Суд звертає увагу на те, що відповідач активно користувалась коштами, наданими їй позивачем починаючи з 05.01.2013, знімаючи готівкові кошти, оплачуючи товари в магазинах м.Борисполя, м.Києва, переказувала кошти на інші картки, а також поповнювала карточку. Так, як вбачається з виписки на а.с.53, 07.09.2020 відповідачем було останній раз поповнено картку готівкою в терміналі самообслуговування: м.Київ, вул..Декабристів, 9Е, ТЦ ХарьОК на 1000 грн. Вказане спростовує твердження відповідача і про необхідність застосування позовної давності, оскільки фактично нею вчинялися дії, які свідчать про визнання боргу, і ненадання доказів про зарахування на картку кредитних коштів, і не встановлення кредитного ліміту у розмірі, визначеному позивачем. Відповідач за час користування кредитними коштами весь час збільшувала розмір кредитних коштів, якими вона користувалась, так з 05.01.2013 нею було використано позичених коштів на суму -100 грн. і станом на 01.10.2020 розмір кредитних коштів становив -21833,41 грн.

Між сторонами по справі виникли правовідносини, які регулюються гл.48 «Виконання зобов`язання» та гл.71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України.

V. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору.

У відповідності до ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України позичальник зобов`язується повертати кредит та сплачувати проценти за користування ним у розмірах та на умовах, встановлених договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення.

Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 5, 6 статті 81 ЦПК України визначено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За змістом правової позиції, викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19) Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «Приватбанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Надані позивачем Правила надання банківських послуг Приватбанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

VI. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору.

Встановлено, що відповідач знімала з кредитної картки грошові кошти та розраховувалася ними. Тому у неї виникла заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 21833 гривень 41 копійок, що складається: з заборгованості за простроченим тілом кредиту 20423 гривні 20 копійок та заборгованості за простроченими відсотками 1410 гривень 21 копійка. Вказана обставина підтверджується письмовим розрахунком заборгованості станом на 02.11.2020 року (а.с.4-13).

З вказаного розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що ОСОБА_1 нарахована заборгованість за простроченими відсотками у розмірі 1410,21 грн.

Разом з цим, в матеріалах цивільної справи відсутні докази, які б вказували на те, що між сторонами по справі належним чином узгоджений обов`язок відповідача зі сплати на користь АТ КБ «Приватбанк» відсотків за прострочення виконання зобов`язання. Зокрема, згідно анкети-заяви про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна» (а.с.16) відсутня умова про розмір процентної ставки на прострочений кредит у розмірі 86,4% від простроченої суми заборгованості, а тому у задоволенні вимоги позивача щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за простроченими відсотками належить відмовити.

Таким чином, суд вважає, що позивачем доведено, що відповідач уклала кредитний договір, отримала кредитні кошти, розпорядилась ними на власний розсуд, і тепер ухиляється від добровільної сплати заборгованості за кредитним договором. В той же час, відповідач не надала належних, допустимих доказів на спростування позовних вимог та на підтвердження своїх заперечень проти цих вимог. Тому суд вважає, що з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» належить стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 20423 гривні 20 копійок.

VІI. Розподіл судових витрат між сторонами.

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З платіжного доручення від 06 листопада 2020 року (а.с.52) вбачається, що при пред`явленні позову АТ КБ «Приватбанк» сплатив судовий збір у розмірі 2102,00 грн., а також здійснив доплату у розмірі 168,00 грн. на підставі платіжного доручення від 01 лютого 2021 року (а.с.76), а всього сплатив судовий збір на загальну суму 2270,00 грн.

Позов АТ КБ «Приватбанк» задоволений частково, а саме 93,54% (20423,20/ 21833,41 ? 100%). З огляду на це, з ОСОБА_1 на користь позивача слід примусово стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 1966 гривень 21 копійка (2102 / 100% ? 93,54%).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2,12,13,81,82,89,141,223, 258,259,263-265,266,273, 280-284 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 20423 гривень 20 копійок та витрати на оплату судового збору у розмірі 1966 гривень 21 копійка.

В задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором у більшому розмірі відмовити.

Позивач: Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», місцезнаходження за адресою: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, ідентифікаційний код 14360570, рахунок № НОМЕР_4 , МФО 305299.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 .

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга Київському апеляційному суду через Бориспільський міськрайонний суд протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 12 березня 2021 року.

Суддя: О.Ю. Семенюта