КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №22-ц/824/7800/2021 Доповідач у 2 інстанції Голуб С.А.
У Х В А Л А

про закриття апеляційного провадження

14 липня 2021 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

судді-доповідача Голуб С.А.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Таргоній Д.О.,

за участі секретаря судового засідання Сакалоша Б.В.,

розглянувши у закритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в м. Києві клопотання ОСОБА_1 про закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , яка не брала участі у справі, на рішення Печерського районного суду м. Києва від 15 серпня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів за минулий час,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2018 року позивачка звернулася з указаним позовом до суду, у якому просила суд ухвалити рішення яким стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі в розмірі 10 000 ( десять тисяч ) гривень щомісячно з індексацією розміру аліментів відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» до повноліття дітей, починаючи з 17 червня 2014 року.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 15 серпня 2019 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: доньку ОСОБА_4 та доньку ОСОБА_5 у твердій грошовій сумі в розмірі 10 000,00 грн щомісячно з подальшою індексацією до повноліття дітей, починаючи з 03 вересня 2018 року.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 27 листопада 2019 року апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_3 залишено без задоволення. Рішення Печерського районного суду міста Києва від 15 серпня 2019 року залишено без змін.

Не погоджуючись з рішенням Печерського районного суду міста Києва від 15 серпня 2019 року, особа, яка не брала участі у справі - ОСОБА_2 , оскаржила його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі просить рішення Печерського районного суду м. Києва від 15 серпня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 27 листопада 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі в розмірі 1159 грн., на кожну дитину щомісячно до повноліття дітей, починаючи з 3 вересня 2018 року.

Вважає, що рішення суду від 15 серпня 2019 року порушує законні права та інтереси її малолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , оскільки ОСОБА_3 перестав надавати кошти для утримання її дітей.

В порядку визначеному ст. 360 ЦПК України та в межах строку наданого судом апеляційної інстанції на адресу апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_3 в якому зазначено, що він покладається на суд у вирішенні апеляційної скарги.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення першої інстанції залишити без змін.

Крім того, ОСОБА_1 подала клопотання в якому просила закрити апеляційне провадження посилаючись на те, що оспорюваним судовим рішенням не вирішувалось питання про права та обов`язки ОСОБА_2 . Крім того, ОСОБА_2 на підставі довіреності від ОСОБА_3 знайомилась з матеріалами справи в той час, коли справа знаходилась у провадженні Печерського районного суду, отже могла заявити клопотання про залучення її до участі у справі в якості третьої особи, якщо вважала, що рішенням суду будуть порушені її права та охоронювані законом інтереси.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник адвокат Доценко В.О. підтримали заявлене клопотання про закриття апеляційного провадження.

ОСОБА_2 та її представник адвокат Вовак О.В. проти задоволення клопотання заперечували.

Представник ОСОБА_3 - адвокат Простибоженко О.С. вирішення даного клопотання залишив на розсуд суду.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та доводи сторін доходить висновку, що клопотання про закриття апеляційного провадження підлягає до задоволення виходячи з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

За змістом ч. 1 ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Вказані норми процесуального закону встановлюють порядок та спосіб апеляційного оскарження судового рішення, який можливий у тому разі, коли суд вирішив питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, які не брали участі у справі.

На стадії апеляційного провадження, під час якої вирішується питання про можливість прийняття апеляційної скарги особи, що не брала участі у справі, та яка вважає, що ухваленим рішенням порушені її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, суд апеляційної інстанції установлює, чи дійсно мало місце порушення таких прав, свобод, інтересів та обов`язків у зв`язку із ухваленим рішенням, та в залежності від установленого вчиняє відповідні процесуальні дії.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 20 січня 2020 року у справі № 2-1426/08, постанові від 30 січня 2020 року у справі № 646/6461/17 особи, які не брали участі у справі мають право оскаржити в апеляційному порядку ті судові рішення, які безпосередньо встановлюють, змінюють, обмежують або припиняють права або обов`язки цих осіб. Судове рішення слід вважати таким, яким вирішено питання про права та обов`язки осіб, яких не було залучено до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки або судження суду про права та обов`язки цих осіб або в резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки них осіб. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не є підставою для висновку про вирішення судом питань про права та обов`язки цієї особи.

У постанові Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі № 1715/2798/12 також зазначається, що в залежності від того, чи вирішувалось судовим рішенням питання про права та обов`язки особи, яка його оскаржує, визначається право на оскарження такого рішення. Судове рішення, що оскаржується особою, яка не залучалась до розгляду справи, повинно безпосередньо впливати на обсяг прав та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є заявник, або містити судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

У постанові Верховного Суду від 24 липня 2019 року у справі № 320/915/19 міститься висновок про те, що за змістом статті 392 ЦПК України право на апеляційне оскарження мають особи, які не брали участі у справі, проте ухвалене судове рішення завдає їм шкоди, що виражається у несприятливих для них наслідках.

У постанові Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 2- 4392/09, постанові від 16 жовтня 2019 року у справі № 638/21181/15-ц, постанові від 11 вересня 2019 року у справі № 705/2-1281/2010 передбачено, що особи, які не брали участь у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку лише ті судові рішення, які безпосередньо встановлюють, змінюють або припиняють права і обов`язки цих осіб. При цьому, на відміну від оскарження судового рішення учасниками справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності таких критеріїв: вирішення судом питання про її право, інтерес, обов`язок, причому такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

Звертаючись до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на рішення Печерського районного суду м. Києва від 15 серпня 2019 року, ОСОБА_2 вказувала на те, що вона не брали участі у справі, однак суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та обов`язки, оскільки рішенням суду стягнуто з ОСОБА_3 аліменти у розмірі 10000 грн. на двох дітей позивачки, що унеможливлює надання ним утримання їх спільним дітям. Оскільки ОСОБА_3 перестав утримувати спільних з апелянтом дітей, ОСОБА_2 вважала, що рішенням Печерського районного суду в даній справі порушуються її права та інтереси.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Тлумачення наведених норм процесуального права свідчить про те, що суд апеляційної інстанції в межах відкритого апеляційного провадження має процесуальну можливість зробити висновок щодо вирішення чи не вирішення судом першої інстанції питань про права та інтереси особи, яка не брала участі у розгляді справи судом першої інстанції та подала апеляційну скаргу.

При цьому, якщо обставини про вирішення судом першої інстанції питання про права, інтереси та свободи особи, яка не була залучена до участі у справі, не підтвердились, апеляційне провадження підлягає закриттю.

Аналогічний правовий висновок висловлений Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 17 лютого 2020 року у справі № 668/17285/13-ц, провадження № 61-41547сво18.

Таким чином, суд апеляційної інстанції має першочергово з`ясувати, чи стосується оскаржуване судове рішення безпосередньо прав та обов`язків заявника, та лише після встановлення таких обставин переглянути справу за його апеляційною скаргою, а у випадку встановлення, що права заявника оскаржуваним судовим рішенням не порушені та питання про його права і обов`язки стосовно сторін у справі судом першої інстанції не вирішувалися - закрити апеляційне провадження, оскільки в останньому випадку така особа не має права на апеляційне оскарження рішення суду.

Судом встановлено, що 15 березня 2008 року між позивачкою та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований у Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис № 376 від 15 березня 2008 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 6).

Від шлюбу у сторін народилися діти - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Дана обставина позивачкою підтверджена шляхом надання суду копій свідоцтв про народження дітей (а.с. 4-5).

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 01 липня 2011 року шлюб між сторонами розірвано.

Як встановлено судом, малолітні дочки проживають з матір`ю, що сторонами в ході розгляду справи не заперечувалось.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції проаналізував сімейний стан відповідача, наявність у нього шести дітей, наявність у нього майна і дійшов висновку про те, що відповідач може сплачувати аліменти на двох дітей позивачки у визначеному у позові розмірі.

Посилання ОСОБА_9 на те, що між нею та ОСОБА_3 05.06.2012 року був укладений договір про сплату аліментів на дитину (з відкладальною умовою), за яким вони погодили, що ОСОБА_3 після народження дитини у серпні 2012 року буде сплачувати ОСОБА_9 аліменти у розмірі 1/8 частини від заробітної плати та всіх доходів, і ця обставина давала підставу для залучення її до участі у справі, не дає їй права на оскарження рішення суду. Як вже зазначалось вище, ОСОБА_9 була представником відповідача ОСОБА_3 , знайомилась із матеріалами справи, знала про розмір заявлених ОСОБА_1 позовних вимог, однак не заявила клопотання про вступ у справу в якості третьої особи, не надала суду договір, не бажала, щоб при ухваленні рішення і встановлення розміру аліментів на дітей позивачки був врахований розмір аліментів, який сплачується ОСОБА_3 на її користь, отже не вважала, що внаслідок вирішення позову будуть порушені її права.

Рішення суду не містить жодних висновків щодо права апелянта на отримання від ОСОБА_3 аліментів, їх розмір. Право апелента на отримання від відповідача аліментів не було предметом розгляду даної справи. Наявність оспорюваного рішення суду не позбавляє апелянта звернутись до суду із позовом про стягнення з відповідача аліментів і таким правом ОСОБА_2 скористалась.

Як вбачається із наданих до справи доказів, рішенням Києво-Свяошинського районного суду Київської області від 06 жовтня 2020 року задоволено позов ОСОБА_2 і стягнуто з ОСОБА_3 на її користь аліменти на дочку ОСОБА_7 та дочку ОСОБА_8 у розмірі по 900 грн., на сина ОСОБА_6 1110 грн., на утримання ОСОБА_2 до досягнення дитиною трьох років у розмірі 400 грн.

Крім того, 08 лютого 2021 року відкрито провадження у справі № 201/113/21 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, припинення стягнення аліментів та звільнення від сплати заборгованості по аліментам.

Отже право ОСОБА_2 на аліменти на її дітей захищено нею у законний спосіб, шляхом звернення до суду з відповідним позовом. Однак у неї не виникло права на оскарження рішення суду в даній справі.

Відповідно до ст.. 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи та інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалися.

Оскільки оскаржуваним судовим рішення не вирішувалось питання прав, свобод та інтересів ОСОБА_2 , апеляційне провадження підлягає закриттю.

Керуючись ч.3 ст. 362 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про закриття апеляційного провадження задовольнити.

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , яка не брала участі у справі, на рішення Печерського районного суду м. Києва від 15 серпня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів за минулий час закрити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 19 липня 2021 року.

Суддя-доповідач

Судді: