УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2021 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Реброва С.О.,

при секретареві Нагорічній Р.М.,

за участю:

представника заявника ОСОБА_1

представників зацікавлених осіб Давиденко Я.М., Донченко Є.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_2 , стягувач: ТОВ «Дніпро-Будінвест», державний виконавець Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Дніпропетровській області Ващинська М.М., про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України

встановив:

Заявник ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про скасування його тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, посилаючись на те, що ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 22 травня 2018 року задоволено подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України до моменту фактичного виконання своїх зобов`язань покладених на нього за виконавчими провадженнями та погашення суми боргу. На теперішній час ним здійснюється погашення боргу, а заборона у виїзді за кордон є порушенням його прав.

Представник заявника у судовому засіданні підтримала заявлено подання і просила суд його задовольнити.

Представники відділу ДВС заперечували щодо задоволення подання, надавши письмовий відзив.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення осіб, суд дійшов висновку про таке.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, що ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 22 травня 2018 року у справі 175/1908/18 задоволено подання державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Ващинської М.М. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 без вилучення паспортного документу, до виконання своїх зобов`язань за зведеними виконавчими провадженнями.

Відповідно до ч. 4 ст. 84 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином встановлені ухвалою суду від 22 травня 2018 року у справі 175/1908/18 обставини щодо обізнаності ОСОБА_2 про стягнення з нього боргу та наявність відносно нього відкритого виконавчого провадження з примусового виконання не підлягає доказуванню.

Згідно із частиною 1 статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначається Законом України «Про виконавче провадження».

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України і виїзду в Україну громадян України».

Відповідно до статті 33 Конституції України право кожного вільно залишати територію України може бути обмежено тільки законом. У той же час Конституція України передбачає можливість обмеження наданих громадянинові прав у випадках, що не заборонені законом.

Відповідно до статті 313 ЦК України фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Пунктом 5 ч. 1 та ч. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 року № 3857-ХІІ громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), до виконання зобов`язань.

Відповідно до ч. 1 ст. 441 Цивільного процесуального кодексу України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

У відповідності до ч. 5 вказаної статті, суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи управі виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

За правилами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, саме на заявника покладається обов`язок доведення тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог.

ОСОБА_2 у своїй заяві не навів жодних доводів, які б стосувалися питань виконання виконавчого документа, урегульованих ст. 432 ЦПК України, зобов`язання, покладені на нього не виконав, заборгованість не погасив, а тому відсутні підстави для скасування йому тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон, встановленого ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 22 травня 2018 року.

Представники відділу ДВС надали суду відзив в якому зазначили та підтвердили суду щодо невиконання боржником зобов`язань, на підставі вищевказаного суд приходить до висновку про відмову у задоволенні подання.

З урахуванням викладеного та керуючись Законом України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України, ст. 441 ЦПК України, суд -

ухвалив:

У задоволенні заяви ОСОБА_2 , стягувач: ТОВ «Дніпро-Будінвест», державний виконавець Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Дніпропетровській області Ващинська М.М., про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.О. Ребров