Справа № 347/1576/20
Провадження № 2/347/50/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2021 року м. Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області у складі

головуючого судді Гордія В.І.,

з секретарем Корбутяк Н.М.,

з участю представника третьої особи ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Косові справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи без самостійних вимог: служба у справах дітей Косівської райдержадміністрації, Косівська міська рада об?єднаної територіальної громади про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , треті особи без самостійних вимог: служба у справах дітей Косівської райдержадміністрації, Косівська міська рада об?єднаної територіальної громади про розірвання шлюбу.

Сторони в шлюбі мають одну неповнолітню дитину: доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовну заяву ОСОБА_2 мотивує тим, що спільне життя між сторонами не склалося спочатку їх спільного проживання, а з часом і зовсім погіршилося. В зв?язку із цим між ними часто виникаюли суперечки та сварки, під час яких відповідач чинив на неї психологічний тиск та принижував. Вважає, що кожен із них має різні інтереси та погляди на життя, а шлюб носить формальний характер і примирення між ними неможливе. Водночас, просить визначити місце проживання неповнолітньої дочки із нею, оскільки вона має можливість забезпечити їй належні умови проживання та повною мірою займатися її вихованням.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала повністю та дала пояснення аналогічні тим, що викладені у її позовній заяві. Просить позов задоволити в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, суду пояснив та в поданому до суду відзиві на позов зазначив, що позов вважає передчасним та безпідставним, оскільки припинення шлюбу суперечить його моральним принципам та світогляду, і не забезпечить інтересів малолітньої дочки. Також вважає, що тимчасові сварки та суперечки не є підставою для розірвання шлюбу. Крім того, бажає проживати разом із дитиною чи в с. Вербовець, чи по місцю своєї реєстрації в м. Кривий Ріг, оскільки батьки мають рівні права і обов?язки стосовно своєї дитини. Просить в позові відмовити в повному об?ємі.

Представник третьої особи: органу опіки та піклування Косівської районної державної адміністрації Терьохіна Т.П., в судовому засіданні висловила думку, що визначення місця проживання малолітньої дитини доручає на розсуд суду в інтересах дитини.

Представник Косівська міська рада об?єднаної територіальної громади в судове засідання не з?явився, причини неявки суду не відомі.

Вислухавши сторони та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги слід задоволити з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Відповідно до ч.3 та ч.4 ст.56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч.2 ст.104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя, що передбачено ч.1 ст.110 СК України.

Згідно до ст.112 Сімейного кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Як встановлено судом, сторони зареєстрували шлюб 25.01.2019 року у Вербовецькій сільській раді Косівського району Івано-Франківської області, про що було зроблено актовий запис № 1,що стверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 виданим 25.01.2019 року (а.с.5). Однак, на даний час, встановлені судом обставини свідчать про те, що хоч відповідач і має намір зберегти сім?ю, проте позивачка миритися не бажає, і примушування її до збереження шлюбних відносин суперечитиме її інтересам та порушуватиме її права.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року № 11, охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

А тому, з урахуванням вищенаведених обставин та в інтересах сторін, шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки шляхів для збереження сім`ї суд не вбачає.

Згідно до ч.2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У позовній заяві позивачкою заявлено клопотання про залишення їй шлюбного прізвища " ОСОБА_5 ".

Право батьків на визначення місця проживання дитини регламентоване ст.160 СК України, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

При цьому, відповідно до положень ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Як видно із копії довідки про реєстрацію місця проживання особи від 28.01.2019 року (а.с.37), акту обстеження матеріально-побутових мов сім?ї (а.с.38) та копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.39), ОСОБА_2 зареєстрована та проживає разом із трьома дітьми, у власному житловому будинку, що в АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_3 також проживає за вказаною адресою без реєстрації, що стверджується довідкою виданою виконкомом Вербовецької сільської ради від 18.09.2020 року (а.с.11).

Крім того, згідно наявних в матеріалах справи характеристик від 26.11.2020 року та від 09.12.2020 року (а.с.26, 42), як позивачка ОСОБА_2 , так і відповідач ОСОБА_3 по місцю проживання характеризуються позитивно, скарг на їх поведінку до виконкому Вербовецької сільської ради не поступало.

Вирішуючи позовні вимоги щодо визначення місця проживання малолітньої дитини, суд бере до уваги ставлення батьків до виконання ними своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Зокрема, дитина ОСОБА_4 , 2019 року народження, тобто є ще малолітньою і такою, що більше потребує материнської любові та опіки, ніж батьківської. Створені їй матір?ю умови проживання є належними для її віку та потреб та відповідають її інтересам. Крім того, дитина у цьому віці не може самостійно визначити свою особисту прихильність до когось із батьків, що безумовно вказує на необхідність визначення її місця проживання з урахуванням, в першу чергу, інтересів дитини. А у цьому віці дитина потребує саме материнської опіки. Доказів же того, що мати не належним чином доглядає чи виховує малолітню дитину, суду не надано.

При цьому, суд звертає увагу на те, що незважаючи на поданий позивачкою позов про розірвння шлюбу, місце проживання відповідача не змінилося, що видно із позовної заяви та не заперечили сторони в судовому засіданні. І відповідач все ще продовжує проживати у будинку дружини, що даватиме йому змогу і надалі брати особисту участь у вихованні та спілкуванні з дитиною. У разі ж зміни обставин, що матимуть істотне значення, відповідач не позбавлений права на звернення до суду.

А тому, зважаючи на вищенаведені мотиви, суд приходить до переконання, що в інтересах неповнолітньої дитини, її слід залишити на вихованні матері ОСОБА_2 .

Враховуючи наведене, на підставі ст. 51 Конституції України, ст.ст. 104, 110-112, 113 СК України, та керуючись ст.ст. 263-265, 268 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , зареєстрований 25.01.2019 року у Вербовецькій сільській раді Косівського району Івано-Франківської області, про що було зроблено актовий запис № 1, - розірвати.

Неповнолітню дитину: дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити на виховання матері ОСОБА_2 .

При оформленні розірвання шлюбу залишити позивачці прізвище « ОСОБА_5 ».

Апеляційна скарга на рішення суду до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду через Косівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: В.І. Гордій