КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ справи:755/9806/20
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/9242/2021
Головуючий у суді першої інстанції: Савлук Т.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2021 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Немировської О.В.

суддів - Махлай Л.Д., Ящук Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом Житлово-будівельного кооперативу «Нептун» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, за апеляційною скаргою представника Житлово-будівельного кооперативу «Нептун» - Золотопупа Сергія Васильовича на заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 15 вересня 2020 року,

встановив:

у липні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість зі сплати житлово-комунальних послуг в розмірі в розмірі 18 598 грн. 52 коп., а також судовий збір та витрати на правничу допомогу в розмірі 3 000 грн.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 15 вересня 2020 року позовні вимоги було задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість в розмірі 18 898 грн. 52 коп. та судовий збір в розмірі 2 102 грн. У задоволенні вимог про стягнення витрат на правничу допомогу відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням в частині вирішення вимог про стягнення витрат на правничу допомогу, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду в цій частині скасувати та ухвалити нове рішення про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 3 000 грн., посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, які мають значення для справи, неправильне застосування норм процесуального права. В іншій частині рішення суду не оскаржуються, а тому судом апеляційної інстанції не переглядається.

Відповідач ОСОБА_1 своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу не скористалась, копію ухвали про відкриття апеляційного провадження разом з копією апеляційної скарги отримала у встановленому законом порядку 11 червня 2021 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні вимог про стягнення витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів на підтвердження фактичної оплати наданих послуг. Однак з таким висновком суду колегія суддів погодитись не може з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні до суду з позовом позивачем було надано до суду належним чином засвідчені копії Договору про надання правничої допомоги №14/052020-5 та Акту приймання-передачі наданих послуг від 20 травня 2020 року, з яких вбачається, що правнича допомога позивачеві була надана адвокатським бюро «Тарас Кулачко та партнери», на складення та підготовку до подачі позовної заяви у даній справі адвокатом адвокатського бюро було витрачено три години, а вартість наданих послуг становить 3 000 грн.

Положеннями ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За змістом ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

При цьому склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 лютого 2020 року в справі № 648/1102/19 (провадження № 61-22131св19) зазначено, що витрати за надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).

Розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Зазначене узгоджується з правовим висновком, наведеним в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 02 вересня 2020 року у справі № 329/766/18 (провадження № 61-6627св20).

Так, матеріали справи свідчать про те, що позивач та адвокатське бюро в укладеному договорі (Розділ 3) погодили, що вартість послуг з надання правничої допомоги складає 1 000 грн. за годину, а остаточна сума вартості наданих в рамках договору послуг узгоджується а акті приймання-передачі наданих послу із зазначенням деталізованого розрахунку загальної кількості годин обслуговування. Оплата послуг здійснюється протягом трьох календарних днів з моменту підписання акту. Також матеріали справи свідчать про те, що акт приймання-передачі наданих послуг підписано позивачем та АБ «Тарас Кулачко та партнери» 20 травня 2020 року, тобто до звернення до суду з позовом. Вказані обставини свідчать про те, що станом на момент звернення до суду з позовом витрати на правничу допомогу мали бути оплачені позивачем.

При зверненні до суду з апеляційною скаргою представник позивача зазначав, що позивачем не було оплачено вартість наданих послуг і у ЖБК «Нептун» обліковується заборгованість перед АБ «Тарас Кулачко та партнери».

Вказані обставини не можуть бути підставою для відмови позивачеві у відшкодуванні витрат на правничу допомогу, оскільки матеріали справи містять належні та допустимі докази про те, що ЖБК «Нептун» була надана відповідна правнича допомога, вартість якої була погоджена у договорі від 14 травня 2020 року. Несвоєчасне виконання обов`язків щодо оплати наданих послуг не спростовує факту отримання позивачем правничої допомоги адвокатом та погодження вартості наданих послуг, які мають бути оплачені в майбутньому. Вказані обставини судом першої інстанції враховані не були.

Клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу відповідач ОСОБА_1 , будучи обізнаною про розгляд даної апеляційної скарги, до суду не подала.

Статтею 376 ЦПК України встановлено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції було зроблено висновок про відсутність підстав для стягнення витрат на правничу допомогу без надання оцінки всім доказам, наданим у справі, в сукупності, що призвело до ухвалення помилкового рішення в цій частині, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції в частині вирішення вимог про стягнення витрат на правничу допомогу - скасуванню з ухваленням у справі нового судового рішення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

постановив:

апеляційну скаргу представника Житлово-будівельного кооперативу «Нептун» - Золотопупа Сергія Васильовича задовольнити.

Заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 15 вересня 2020 року скасувати в частині вирішення вимог про стягнення витрат на правничу допомогу та ухвалити в цій частині нове судове рішення, який стягнути з ОСОБА_1 на користь Житлово-будівельного кооперативу «Нептун» витрати на правничу допомогу в розмірі 3 000 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді