Номер провадження: 22-ц/813/6120/21
Номер справи місцевого суду: 496/3712/18
Головуючий у першій інстанції Пендюра Л. О.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.07.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.,

суддів Сегеди С.М., Цюри Т.В.,

з участю секретаря Воронової Є.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 07 жовтня 2020 року, постановленого під головуванням судді Пендюри Л.О., у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Усатівської сільської ради Біляївського району Одеської області, ОСОБА_1 про скасування рішення органу місцевого самоврядування, визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, -

в с т а н о в и в:

У вересні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Усатівської сільської ради Біляївського району Одеської області, ОСОБА_1 , в якому просила скасувати рішення сесії Усатівської сільської ради Біляївського району Одеської області, визнати недійсним свідоцтво про право власності на земельну ділянку, скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та державну реєстрацію за ОСОБА_1 права власності на об`єкт нерухомого майна на земельну ділянку площею 0,06 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що вона є власником 39/100 частин житлового будинку з господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідачу ОСОБА_1 належить на праві власності 61/100 частина того ж житлового будинку з господарськими спорудами. Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 23.11.2012 року по цивільній справі №2-2/2011було встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 належить сторонам на праві спільної сумісної власності подружжя, на підставі Свідоцтва № 899 від 02.02.2007 року виданого Виконавчим комітетом Усатівської сільської ради Біляївського району Одеської області на підставі рішення № 10 від 30.01.2007 року. Відповідач зареєстрував право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 та на земельну ділянку площею 0,06 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за вказаною адресою.

Позивач вважає, що при реєстрації права власності на вказану земельну ділянку ОСОБА_1 були надані державному реєстратору документи, які на час прийняття рішення про реєстрацію права власності були змінені, та такі, що є недійсними.

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 07 жовтня 2020 року позов ОСОБА_2 задоволений.

Скасовано рішення Усатівської сільської ради Біляївського району Одеської області №1448-VI від 06.05.2015 року про надання у власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,0600 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий № :02:001:0614, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнано недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане 25.05.2015 року державним реєстратором Реєстраційної служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 , індексний номер: 38032179, об`єкт нерухомого майна: земельна ділянка площею 0,06 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий № :02:001:0614, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Скасовано рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області Цибульник Л.Г. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 21559757 від 25.05.2015 року та державну реєстрацію за ОСОБА_1 права власності на об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 10 на земельну ділянку площею 0,06 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий № :02:001:0614, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (номер запису про право власності: 9788005).

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на неповне та всебічне з`ясування обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги апелянт зазначає, що судом першої інстанції не було встановлено, яке саме право позивача було порушено; суд не встановив, що майно позивача знаходиться на спірній ділянці; судом було невірно застосовано положення ст. 215 ЦК України та визначено свідоцтво про право власності як правочин; судом першої інстанції було порушено ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відзиву до суду надано не було.

В судове засідання, призначене на 14 липня 2021 року представник Усатівської сільської ради Біляївського району Одеської областіне з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином (а.с. 185).

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу за відсутністю представника Усатівської сільської ради Біляївського району Одеської області, який своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_4 , представника ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , представника ОСОБА_2 перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 367ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 375ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що рішенням Біляївської районної ради народних депутатів №384 від 19.10.1989 року ОСОБА_1 було надано дозвіл на будівництво житлових будинків (а.с.48, зв.б.) та видано свідоцтво на забудову в сільських населених пунктах Української РСР, за адресою АДРЕСА_1 на земельній ділянці, площею 0,06 га (а.с.49-50).

З листа Усатівської сільської ради Біляївського району Одеської області №75 від 03.02.2010 року вбачається, що ОСОБА_1 на підставі рішення виконкому Усатівської сільської ради від 07.09.1989 року було виділено земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . В зв`язку із перезакладанням погосподарських книг та уточненням адреси розташування будинку, який належить ОСОБА_1 у 1989 адреса будинку була визначена як: АДРЕСА_1 . Відповідно до запису в погосподарських книгах виконкому Усатіської сільської ради за 2006-2010 рр. №1/3 адресою будинку є: АДРЕСА_1 (а.с.48).

Рішенням виконкому Усатівської сільради Біляївського району Одеської області від 30.01.2007 року № 10, ОСОБА_1 видано свідоцтво про право власності № НОМЕР_1 на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , який складається в цілому з одного житлового будинку та надвірних споруд: котельні, 3 сараїв, гаражу, душу, огорожі, погрібу (а.с.44).

Заочним рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 23.11.2012 року визнано за ОСОБА_2 право власності на 39/100 частини житлового будинку з господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з приміщень житлового будинку літ. «А» №1-5 житлова кімната площею 22,1 кв. м та господарських споруд літ. «Б» - котельна, літ. «Г» - душ, літ. «Д», «Е», «Ж» - сараї; визнано за ОСОБА_1 право власності на 69/100 частину житлового будинку з господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , що складаються з приміщень житлового будинку літ. «А» №1-1, коридор площею 5,6 кв.м., №1-2 коридор площею 4,2 кв.м., 1-3 санвузол площею 3,2 кв.м., приміщення № 1-4 житлова кімната площею 14,0 кв.м., №1-6 прихожа площею 7,4 кв.м, загальною площею приміщень житлового будинку літ. «А» 34,4 кв.м та господарських споруд гараж літ. «В», літ. «З» - погріб (а.с.14-16).

Право власності за позивачкою на 39/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 , зареєстроване в Державному реєстрі речових права на нерухому майно, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 10, про що свідчить витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.17).

11.07.2013 року КП «БТІ» Одеської міської ради виготовлено технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 , що складається з житлового будинку під літ. «А» житловою площею 30,8 кв.м, загальною площею 50 кв.м; літ. «Б», «Г» котельня; літ. «В» житловий будинок житловою площею 36,2 кв.м, загальною площею 56,2 кв.м; літ. «Д» вбиральня; літ. «Ж» погріб; літ. «К», «Н», «О» сарай; літ. «Л» душова; літ. «М» гараж; літ. «І» цистерна; №1-4 огорожа (а.с.45-47).

05.09.2013 року рішенням Біляївського районного суду Одеської області визнано за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , який складається: з житлового будинку (під літ «А» - жиле, загальною житловою площею 30,80 кв.м та надвірних споруд: прибудови (літ. «Б»).; літньої кухні (літ. «В»); котельної (літ «Г»); вбиральні ( літ. «Д»), сараю ( літ. «Е»); сараю ( літ «К»); сараю (літ. «З»); льоху (літ. «Ж»); душу (літ. «Л») гаражу (літ. «М») №1,4 огорожі, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.22).

26.09.2013 року КП «БТІ» Одеської міської ради було виготовлено технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 , що складається з житлового будинку під літ. «А» житловою площею 36,2 кв.м, загальною площею 56,2 кв.м; літ. «Б» котельня; літ. «В» гараж, літ. «Г» вбиральня; літ. «Е» «Ж» сарай; літ. «З» погріб, літ. «К», сарай (а.с.19-21).

Згідно листа КП «БТІ» Одеської міської ради №74 від 26.09.2013 року при виготовленні вказаного технічного паспорту встановлено, що даний житловий будинок літ. «А» з надвірними спорудами: літ. «Б» котельня, «В» гараж, «Г» вбиральня, «Е» сарай, «Ж» сарай, «З» сарай, «К» сарай, внесено на підставі рішення Біляївського районного суду Одеської області від 05.09.2013 року по справі №496/4115/13-ц до технічного паспорта на домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , без урахування часток, визначених заочним рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 23.11.2012 року по справі №2-2/11 (а.с.44, зв.б).

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 04.12.2013 року змінено рішення Біляївського районного суду Одеської області від 05.09.2013 року в частині визнання права власності на спадщину після смерті ОСОБА_6 на приміщення літ. «В» - літньої кухні; літ. «Г» - котельної; літ. «Е» - сараю; літ. «К» - сараю.; літ. «З» - сараю; літ. «Ж» - льоху; літ. «Л» - душу; літ. «М» - гаражу; № 1,4 огорожі. В цій частині у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. В решті рішення залишено без змін.

Відповідач ОСОБА_1 звернувся до Реєстраційної служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області з заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень для проведення державної реєстрації права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від (щодо права власності) заявником було надано рішення Біляївського районного суду Одеської області від 05.09.2013 року по справі №496/4115/13-ц.

Рішенням державного реєстратора Реєстраційної служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області Рогачко П.О. 20.10.2014 року №16599422 проведено державну реєстрацію за ОСОБА_1 права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Відкрито розділ у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстраційну справу на об`єкт нерухомого майна. Підстава виникнення права власності рішення Біляївського районного суду Одеської області від 05.09.2013 року по справі №496/4115/13-ц (а.с.26).

Тобто, ОСОБА_1 під час звернення до Реєстраційної служби Біляївського району Одеської області з заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень надав рішення суду від 05.09.2013 року, яке рішенням апеляційного суду скасоване в частині визнання права власності на окремі складові об`єкта нерухомого майна.

24.02.2014 року ОСОБА_1 звернувся до Усатівської сільської ради Біляївського району Одеської області з заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 0,06 га, яка розташована по АДРЕСА_1 , для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (а.с.37).

Рішенням Усатівської сільської ради Біляївського району Одеської області №1077-VI від 31.03.2014 року ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення якої: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (а.с.38).

Виробничо-комерційною фірмою « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (приватне підприємство) було виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 на території Усатівської сільської ради Біляївського району Одеської області (а.с.35).

Рішенням Усатівської сільської ради Біляївського району Одеської області №1448-VII від 06.05.2015 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0600 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер: :02:001:0614, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; передано у власність ОСОБА_1 вказану земельну ділянку та внесено відповідні зміни до земельно-кадастрових документів (а.с.41).

14.05.2015 року ОСОБА_1 звернувся до Реєстраційної служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області з заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, для проведення державної реєстрації права власності на зазначену земельну ділянку.

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Цибульник Л.Г. Реєстраційної служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області від 25.05.2015 року за №21559757 проведено державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на земельну ділянку, що розташований АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки :02:001:0614. Відкрито розділ у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстраційну справу на об`єкт нерухомого майна.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 22.06.2016 року визнано протиправним та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 16599422 від 20.10.2014 року 14:22:25, державного реєстратора Реєстраційної служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області Рогачко П.О., щодо державної реєстрації за ОСОБА_1 права власності на об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 10 на житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами, об`єкт житлової нерухомості, житловою площею 30.8 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , який зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності:7392389, в частині державної реєстрації права власності за ОСОБА_1 на господарські будівлі та споруди літ. «В» - літня кухня; літ «Г» - котельня; літ. «Е»- сарай, літ. «К»- сарай, літ. «З» - сарай; літ . «Ж» - льох; літ. «Л» душ, літ. «М»- гараж, № 1, 4 огорожі за адресою АДРЕСА_1 (а.с.28-37).

Не погоджуючись з рішенням Усатівської сільської ради Біляївського району Одеської області №1448-VII від 06.05.2015 року, позивачка звернулася до Усатівської сільради з заявою про його скасування, але рішенням №216-VII від 12.07.2016 року Усатівська сільська рада Біляївського району Одеської області відмовила їй у скасуванні вищевказаного рішення №1448-VII від 06.05.2015 року, у зв`язку з тим, що згідно ч. 2 ст. 158 Земельного кодексу України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян.

Задовольняючи позов ОСОБА_2 про скасування рішення органу місцевого самоврядування, визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, суд першої інстанції виходив з наступного.

У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно положень ч. 1 ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Згідно ст. 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується

Колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що оскільки рішення сесії Усатівської сільської ради Біляївського району Одеської області №1448-VI від 06.05.2015 року про передачу у власність ОСОБА_1 земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , приймалося з урахуванням рішення Біляївського районного суду Одеської області від 05.09.2013 року по справі №496/4115/13-ц, яке в подальшому було частково скасовано рішенням апеляційного суду Одеської області від 04.12.2013 року, та технічного паспорту від 26.09.2013 року, відомості в який внесено на підставі рішення Біляївського районного суду Одеської області від 05.09.2013 року по справі №496/4115/13-ц, без урахування часток, визначених заочним рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 23.11.2012 року по справі №2-2/11, тому вказане рішення сесії на законних підставах підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог про визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, судом вірно зазначено наступне.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Згідно ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

На підставі п. 41 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою КМУ від 26.10.2011 року №1141, державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду, рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду державної реєстрації прав, проведеної до 01.01.2013 року відповідно до законодавства, що діяло на момент такої реєстрації, записів про державну реєстрацію прав, що містяться в інформаційних системах, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 01.01.2013 року, за відсутності державної реєстрації таких прав у Державному реєстрі прав державний реєстратор переносить до Державного реєстру прав записи про державну реєстрацію прав, що містяться в інформаційних системах, та вносить запис про скасування державної реєстрації прав.

Враховуючи те, що рішення сесії Усатівської сільської ради Біляївського району Одеської області №1448-VI від 06.05.2015 року про передачу у власність відповідачу ОСОБА_1 земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , скасоване, суд також на законних підставах прийшов до обґрунтованого висновку про те, що свідоцтво про право власності, видане державним реєстратором Реєстраційної служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, слід визнати недійним, скасувати рішення вказаного державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень і скасувати державну реєстрацію за ОСОБА_1 в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

На підставі вищевикладеного, суд оцінивши докази у справі, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному їх дослідженні прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позову, скасувавши рішення Усатівської сільської ради Біляївського району Одеської області №1448-VI від 06.05.2015 року, визнавши недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане 25.05.2015 року державним реєстратором Реєстраційної служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області Цибульник Л.Г., скасувавши рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області Цибульник Л.Г. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що судом першої інстанції не було встановлено, яке саме право позивача було порушено, що майно позивача знаходиться на спірній ділянці є безпідставними, оскільки у судовому рішенні всім зазначеним в апеляційній скарзі доводам надана обґрунтована правова оцінка, з якою погоджується колегія суддів.

Доводи про невірне застосування судом положення ст. 215 ЦК України та визначено свідоцтво про право власності як правочин спростовуються обставинами справи та вимогами закону.

Доводи про те, що судом було порушено ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» також є безпідставними, оскільки судом у відповідності до чинного законодавства при прийнятті рішення були застосовані вимоги чинного законодавства, відповідно до заявлених правовідносин.

При цьому зазначені доводи не вказують на порушення судом норм матеріального та процесуального права та на незаконність судового рішення, і не є визначальними при ухваленні рішення, за ненаданням до суду доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги.

Вказані доводи спростовуються матеріалами справи та зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта із висновками суду першої інстанції щодо встановлених обставин справи, проте повноваження суду апеляційної інстанції стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду (пункт 42 рішення у справі «Пономарьов проти України» (Заява № 3236/03).

Інші доводи апеляційної скарги також не є суттєвими, та такими, що не підлягають задоволенню.

Нових доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції надано не було.

Судом при прийнятті рішення були взяті до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності.

Згідно з ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.2 ст.43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Одночасно, апеляційний суд звертає увагу на те, що за положеннями ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За правилами ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).

Належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню, як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму та означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32).

Пункт 1ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги на момент винесення судових рішень, вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги є безпідставними, всі доводи були розглянути судом першої інстанції при розгляді справи, та їм була надана відповідна правові оцінка, а тому суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для ухвалення нового рішення - не має.

Судова колегія, розглянувши справу прийшла до висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, в зв`язку з чим апеляційний суд залишає без задоволення апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Біляївського районного суду Одеської області від 07 жовтня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 19 липня 2021 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ С.М. Сегеда

______________________________________ Т.В. Цюра