ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6226/21 Справа № 179/1957/20 Суддя у 1-й інстанції - Ковальчук Т. А. Суддя у 2-й інстанції - Деркач Н. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді - Деркач Н.М.,

суддів: Пищиди М.М., Ткаченко І.Ю.,

за участю секретаря - Усик А.Д.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 11 березня 2021 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2020 року АТ «ТАСКОМБАНК» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с.1-36) .

В обґрунтування заявлених позовних вимог посилалося на те, що 30 листопада 2015 року з метою отримання банківських послуг ОСОБА_1 підписала заяву-договір № 205/2104616-СК на відкриття поточного рахунку з використанням електронних платіжних засобів та оформлення платіжної картки, разом з заявою про відкриття поточного рахунку та Умовами надання та обслуговування Кредитної лінії, які розміщені на офіційному сайті банку.

У зв`язку з невиконанням умов кредиту, у ОСОБА_1 перед АТ «ТАСКОМБАНК» виникла заборгованість, яка станом на 27 грудня 2019 року становить 91 697 грн. 99 коп., з них: заборгованість за тілом кредиту (в т.ч. прострочена) - 29 697 грн. 34 коп.; заборгованість за відсотками (в т. ч. прострочена) - 60 334 грн. 65 коп.; сума нарахованого штрафу - 1 200 грн. 00 коп.

З огляду на вказане, АТ «ТАСКОМБАНК» просило суд стягнути на його користь з ОСОБА_1 вказану заборгованість, а також понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 102, 00 грн.

Рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 11 березня 2021 року позов задоволено (а.с. 50-52).

Не погодившись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила його скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову (а.с.57-69).

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що задовольняючи в повному обсязі заявлені позовні вимоги, суд першої інстанції не надав належну оцінку правовідносинам, які виникли між сторонами, не перевірив наявні в матеріалах справи докази та не дослідив дійсні обставини справи.

АТ КБ «ТАСКОМБАНК» не скористалося своїм правом подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу у цій справі станом на час її розгляду апеляційним судом, але в силу вимог ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України).

Оскільки апеляційним судом у складі колегії суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень, то справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 272 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту, пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Судом встановлено, що 30 листопада 2015 року між ОСОБА_1 та АТ «ТАСКОМБАНК» було укладено кредитний договір, згідно з умовами якого відповідачка отримала кредит, шляхом підписання заяви-договору №205/2104616-СК на відкриття поточного рахунку з використанням електронних платіжних засобів та оформлення платіжної картки (з встановленням Кредитного ліміту) Кредитна карта «Класична» (а.с.7).

Відповідно до умов заяви-договору №205/2104616-СК, ОСОБА_1 , як позичальнику, зокрема, було оформлено кредитну картку «Класична» із встановленим кредитним лімітом.

За змістом вказаної заяви-договору від 30 листопада 2015 року, відповідачка акцептувала публічну пропозицію AT «ТАСКОМБАНК», яка розміщена на веб-сайті банку, на укладання договору про комплексне банківськеобслуговування фізичних осіб, і беззастережно приєдналася до умов договору (з усіма змінами та доповненнями, що відбулися протягом дії цієї Заяви-договору).

Позивач, на підтвердження заявлених ним вимог, додатково суду надав: додаток №1 до заяви-договору №205/2104616-СК від 30 листопада 2015 року «Умови надання та обслуговування Кредитної лінії» (а.с.8-9), заяву позичальника (апелянта) про відкриття поточного рахунку, операції за якими можуть здійснюватись із використанням електронних платіжних засобів від 30 листопада 2015 року (а.с 10), Витяг з публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (а.с. 11-17) та додаток №4 до протоколу Тарифного комітету №49-3 від 08 листопада 2018 року (а.с.18-19).

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором, станом на 27 грудня 2019 року, становить 91 231, 99 грн. та складається із заборгованості по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) - 29 697, 34 грн., заборгованості по відсоткам (в т.ч. прострочені) - 60 334, 65 грн., та штрафу за період з 27 грудня 2018 року по 27 грудня 2019 року у розмірі 1 200,00 грн. (а.с.20-21).

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що фактично отримані та використані позичальником кошти не повернуті, правовими наслідками чого є стягнення з нього заборгованості за тілом кредиту, відсотків за користування кредитом та штрафів за несвоєчасну сплату кредиту.

Встановивши зазначені обставини справи, колегія суддів, керуючись положенням ст.ст. 526, 530, 610, 611, 1050, 1054 ЦК України, погоджується з висновком суду першої інстанції, що, оскільки, відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, суму отриманих від Банку грошових коштів не повернув, а тому можливим є стягнути з нього на користь позивача заборгованість за кредитним договором, а саме: по тілу кредиту.

Однак, колегія суддів не може погодитися з висновками суду першої інстанції в частині задоволенні решти позовних вимог Банку, адже, без наданих підтверджень про конкретно запропоновані відповідачу «Умови надання та обслуговування Кредитної лінії», у тому числі, відсутність у заяві позичальника про відкриття поточного рахунку від 30 листопада 2015 року домовленості сторін про розмір відсотків за користування кредитом та сплату штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком додаток №4 до протоколу Тарифного комітету №49-3 від 08 листопада 2018 року та Витяг з публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

При цьому, в своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про застосування до виниклих спірних правовідносин наслідків пропущення строків позовної давності (а.с.63-65).

Як вбачається з матеріалів справи, під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідач не мав змоги подати заяву про застосування до вимог банку наслідків пропуску строку позовної давності, оскільки не був повідомлений про розгляд справи належним чином, тому не приймав участі у суді першої інстанції та не мав рівних з позивачем можливостей подання доказів, їх дослідження та доведення перед цим судом їх переконливості, а також не міг нарівні з позивачем довести у суді першої інстанції ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх заперечень.

Отже, порушене право відповідача підлягає захисту судом апеляційної інстанції шляхом застосування строку позовної давності, оскільки апеляційна скарга відповідача містить посилання на необхідність застосування строку позовної давності, з наступних підстав.

Так, згідно ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до положень ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.ч.1, 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої особи права на позов, тобто, можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Оскільки, умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлено окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а тому й початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Згідно ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Згідно з положеннями ч.3, ч.4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

У відповідності до роз`яснень, викладених у п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», установивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 також посилається на те, що висновок суду першої інстанції щодо стягнення з неї заборгованості, є помилковим, оскільки, позивачем пропущено строк позовної давності.

Колегія суддів погоджується з такими доводами апелянта з огляду на таке.

Як вбачається з наданого банком розрахунку заборгованості, останнє самостійне внесення ОСОБА_1 коштів на погашення кредиту, за вказаним кредитним договором, було здійснено 07 серпня 2017 року у сумі 100 грн. (а.с. 20). Після цього, будь-яких платежів на погашення заборгованості за кредитним договором ОСОБА_1 не вносила.

Крім того, з вказаного розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість за тілом кредиту у розмірі 29 697, 34 грн. виникла і її розмір не змінювався станом на 30 квітня 2016 року (а.с.20), проте з вимогою про стягнення вказаної заборгованості банк звернувся до суду лише 10 грудня 2020 року (а.с.36), тобто, після спливу строку позовної давності.

Оскільки, сплив строк позовної давності за тілом кредиту, то він вважається таким, що сплив, і на всі додаткові вимоги, похідні від нього, у зв`язку з тим, що відсотки та штрафи нараховуються саме на тіло кредиту.

Представник Банку не скористався своїм правом на подачу відзиву (пояснень або заперечень) на апеляційну скаргу, у тому числі, і стосовно пропуску строку позовної давності.

За таких обставин та з підстав, передбачених вищевказаними нормами матеріального права, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову внаслідок пропуску строку позовної давності, про застосування якої було заявлено відповідачем.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає до задоволення, а рішення суду - скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову внаслідок пропуску строку позовної давності.

Водночас, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судові витрати покладаються на АТ КБ «ТАСКОМБАНК», оскільки у задоволенні позову йому відмовлено, тобто, з позивача також підлягає до стягнення судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3 153 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 11 березня 2021 року - скасувати.

В задоволенні позову Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 3 153 грн. 00 коп..

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення лише у випадках, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: Н.М. Деркач

Судді: І.Ю. Ткаченко

М.М. Пищида