Справа № 569/1893/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2021 року

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі головуючої судді Панас О.В.

при секретарі судового засідання Корнійчук А.В.

з участю :

позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката Мороз Л.С.

представника відповідача адвоката Добродій О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації за частку у праві спільної сумісної власності на автомобіль, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Рівненського міського суду з позовом, вимоги за яким зменшив згідно заяви від 02.02.2021р., до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації за частку у праві спільної сумісної власності на автомобіль.

Просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь 68 582,91 грн. в якості компенсації за відчужений автомобіль.

Свої вимоги обґрунтував наступними доводами.

Зазначив, що з відповідачкою перебував у зареєстрованому шлюбі з 11.02.2005р. В період шлюбу ними було придбано за спільні кошти сімї транспортний засіб марки „FІАТ DОВLО, 2008 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , на підставі чого на його ім`я 10.01.2012 ВРЕР ДАІ м.Рівне ВДАІ УМВС України в Рівненській області було видано Свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу.

Ураховуючи те, що даний транспортний засіб був спільно нажитим майном, згідно довіреності від 20.08.2012, посвідченої приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Матвійчук В.К., право Відповідачці керувати вказаним транспортним засобом, представляти його інтереси в органах ДАІ, нотаріату, та інших підприємствах, установах, організаціях, страхових компаніях з питань експлуатації, страхування та розпорядження належним йому транспортним засобом, і т.д

Вказана довіреність була видана на строк до 20.08.2017.

Однак, у подальшому, сімейне життя між ними поступово стало погіршуватись, що призвело до припинення між ними шлюбних відносин. У звязку з цим, згідно рішення Рівненського міського суду від 29.10.2012 р. шлюб між ними було розірвано.

Звернувшись в Територіальний Сервісний центр 5641 РЦС МВС в Рівненській області 05.09.2018 отримав інформацію про те, що вказаний транспортний засіб 07.08.2015 р.був перереєстрований на нового власника згідно довідки - рахунок Серії ААЕ №416204 від 07.08.2015, виданої МПП „ЮВМЕКС -АВТО. Вважає, що автомобіль, як спільна подружня власність був відсуджений без його згоди, коштів від продажу автомобюіля він не отримував, відтаквідповідачка має відшкодувати йому половину вартості автомобіля.

У судовому засіджанні позивач ОСОБА_1 підтримав позов у межах його доводів, просив задовольнити.

Будучи допитаним у якості свідка позивач ОСОБА_1 надав аналогічні показання. Пояснив, що кошти на придбання автомобіля вони збирали з колишньою дружиною декілька років відразу після одруження, і автомобіль був придбаний 10.01.2012 за 11500 доларів США, тобто на момент написання боргової розписки сім"я володіла коштами і підстав для отримання коштів у борг не було.

Подання до суду Відповідачем такого доказу, як боргова розписка, стороною Позивача розцінюється ним як ухилення Відповідача від сплати компенсації за відчужений за автомобіль без згоди чоловіка, оскільки будь - яких доказів, що Позивач був обізнаний із фактом укладення даної боргової розписки матеріали справи не містять.

Крім того, незрозумілим та нелогічним є той факт, що спірний автомобіль, який коштував 11500 тис.доларів, був відчужений Відповідачкою в якості повернення боргу на суму 4000 доларів США, тобто втричі менше. Згоди на відчуження автомобіля він не давав.

Довіреність своїй тітці на розпорядження автомобілем Відповідач надала, коли вони перебували в шлюбі (довіреність надана 06.10.2012, а шлюб розірвано 29.10.2012).

Підтвердив, що він був присутній при придбанні Позивачем спірного автомобіля, що автомобіль купувався за 11500 доларів США, а також, що він купувався в інтересах сім`ї за спільні кошти подружжя. Також повідомив, що ніяких боргів у них було.

Відповідно до висновку експерта, який знаходиться в матеріалах справи, середня ринкова ціна вказаного автомобіля складає 137165, 82 грн.

А тому, заявою від 02.02.2021 зменшив позовні вимоги. Підтримав позов та просив задовольнити повністю.

Відповідачка ОСОБА_2 позов не визнала. Будучи допитаною у якості свідка суду показала, що дійсно в період шлюбу у 2012р. ними був придбаний автомобіль „FІАТ DОВLО, 2008 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 . Щоб продати автомобіль позивач дав їй довіреність, так як у 2012 р. вони мали віддати борг, віддала ОСОБА_3 автомобіль у якої брали кошти в борг у 2011 році. Показала, що брали в борг 4000 дол.США для ремонту будинку баби позивача. Позивач при позичці не був присутнім. Оригінал розписки знаходиться у неї, так як її дала їй тітка.

Відповідачку у судовому засіданняі представляла її адвокат Добродій О.М. Позов не визнала, просила відмовити у його задоволенні.

Свою правову позицію підтримала наступними доводами.

Вважає доводи позивача, щодо стягнення з відповідача на його користь 68582,91 грн., які становлять 1/2 вартості спірного майна на час видачі довідки-рахунку, безпідставними, оскільки вартість майна, яке підлягає поділу слід визначати, станом на час розгляду справи судом, а не на час видачі довідок чи відчуження, а отже суд не може прийняти до уваги , при визначенні вартості спірного майна, висновок судової товарознавчої експертизи оскільки даним експертним дослідженням встановлено вартість спірного транспортного засобу станом на 07.08.2015 року, а не на час розгляду справи судом.

Єдиним доказом дійсної вартості ТЗ на момент його поділу судом є наявний у матеріалах справи звіт з незалежної оцінки майна відповідно до якого ринкова варість ТЗ Fiat Doblo реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2008 року випуску з об`ємом двигуна 1.9 станом на час поділу майна судом (16.12.2020 року) становить 54000,00 грн., тобто вартість 1/2 спірного майна становить 27000,00 грн.

Просила суд відмовити ОСОБА_4 у задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_2 коштів у суму 68582,91 грн. в якості компенсації за відчужений автомобіль.

Окрім того ,стороною відповідача подано заяву згідно якої просила відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову у зв`язку зі спливом строків позовної давності.

Зазначила, що 20.08.2012р. ОСОБА_5 оформив на ім`я ОСОБА_2 довіреність, якою уповноважив її представляти його інтереси в будь яких органах з питань пов`язаних з експлуатацією та розпорядженням (продажем, здачею в найм, позичку, міною) належним йому на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ, автомобіль Fiat Doblo реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2008 року випуску з об`ємом двигуна 1.9 л., тобто в період шлюбу, проте в процесі розлучення, оскільки 10.07.2012 року звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу.

Позивач зазначає, що про порушення свого права власності він дізнався 05.09.2018 року, коли отримав інформацію з ТСЦ 5641 щодо відчуження належного йому ТЗ, проте таке твердження позивача спростовуються наступним.

Так, згідно реєстраційних документів на спірний ТЗ ОСОБА_5 є власником автомобіль Fiat Doblo реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2008 року випуску з об`ємом двигуна 1.9 л, тобто відповідно до Закону, має обов`язок щороку здійснювати страхування своєї цивільно-правової відповідальності. Страхування ОСОБА_5 не здійснював з моменту оформлення на її ім`я довіреності, оскільки знав, що даний транспортний засіб нею відчужено.

Крім того, 20.08.2012 року ОСОБА_5 оформив на її ім`я довіреність, саме для продажу спільного автомобіля, що є підтвердженням того, що ще з 2012 року позивач знав про продаж автомобіля і такий продаж був вчинений нею в інтересах сім`ї.

При поділі спільного майна подружжя строк позовної давності відраховується не з дати розірвання шлюбу, а з моменту, коли позивач дізнався або міг дізнатися про порушення свого права на таке майно.

Неподання позову про поділ майна, у тому числі до спливу трьох років з дня розірвання шлюбу, за відсутності доказів, які б підтверджували заперечення права одного з подружжя на набуте у період шлюбу майно, зареєстроване за іншим подружжям, не може свідчити про порушення права і вказувати на початок перебігу позовної давності (постанова Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-258цс15).

Просила відмовити у задоволенні позову у зв"язку зі спливом строку позовної давності.

Ухвалою суду від 15.02.2019р. головуючою суддею Смолій Л.Д. відкрито провадження у справі, прийнято позов до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, призначено судовий розгляд з повідомленням сторін.

03.09.2019р. ухвалою суду було витребувано з ТСЦ № 5641 РСЦ МВС в Рівненській області МВС України докази. На виконання ухвали суду 16.10.2019р. до суду надійшла відповідь.

Ухвалою суду від 12.08.2020р. у справі було призначено судову товарознавчу експертизу.

27.11.2020р. до суду надійшов висновок експерта по виконанню ухвали суду.

У зв"язку з відставкою судді ОСОБА_6 справу передано для розгляду під головуванням судді Панас О.В.

Ухвалою суду від 04.01.2021р. поновлене провадження у справі, призначене судове засідання з викликом сторін.

Судом задоволене клопотання позивача ОСОБА_1 про допит його у якості свідка та свідка ОСОБА_7 .

Судом задоволено клопотання відповідачки ОСОБА_2 про допит її у якості свідка.

Заслухавши пояснення позивача, відповідача, показання сторін, які були дані ними як свідками, показання свідка, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази у їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків.

Згідно зі ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарств догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Пунктом 30 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21 грудня 2007 року роз`яснено, що у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.(п.30 Постанови).

Відповідно до роз`яснень п.п. 22, 23, 24 Постанови Пленуму Верхового Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України.

У пунктах 22, 30 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості па час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду розглянув справу № 537/78/19 підкреслив, що вказаною постановою роз`яснено, що сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначенням кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Поділу підлягає усе майно, що є у спільній сумісній власності подружжя.

При цьому висновок суду у повній мірі узгоджуються з правовими висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 3 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц (провадження № 61 -9018сво 18), відповідно до яких, у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі з 11.02.2005р., який за рішенням Рівненського міського суду від 29.10.2012р. було розірвано.

Також судом встановлено, що за ОСОБА_1 був зареєстрований автомобіль "FІАТ DОВLО" 2008 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 10.01.2012р. Тобто автомобіль придбаний в період шлюбу та був спільною власністю подружжя.

Згідно ухвали суду від 03.09.2019 у даній справі, за клопотанням Позивача, із Територіального сервісного центру №5641 РСЦ МВС в Рівненській області МВС України витребовувались докази, а саме - належним чином завірена копія договору купівлі-продажу від 07.08.2015 року автомобіля марки «FІАТ DОВLО», 2008 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , в результаті чого МПП «Ювмекс-авто» було видано довідку-рахунок від 07.08.2015 року.

Відповідно до інформації Територіального сервісного центру №5641 РСЦ МВС в Рівненській області МВС України від 12.10.2019 завірену належним чином копію довідки рахунку серії ААЕ №416204 від 07.08.2015 не було надано, оскільки документи, що стали підставою для реєстрації, перереєстрації транспортних засобів в період з 01.01.2015 по 31.12.2015 було знищено згідно акту списання, як такі, що закінчився термін зберігання.

Крім того, сервісним центром надано інформацію про те, 07.08.2015 вказаний транспортний засіб дійсно був перереєстрований на нового власника на підставі довідки рахунку Серії ААЕ №416204 від 07.08.2015 , виданої торговельною організацією МП «Ювмекс Авто» на нового власника ОСОБА_3 . Вартість транспортного засобу не вказали, оскільки вартість в базі даних не вказана.

В інформації також зазначається, що станом на 10.10.2019 згідно баз даних НААІС, наявних в Територіальному сервісному центрі №5641 РСЦ МВС в Рівненській області МВС України, транспортний засіб перереєстровано на нового власника згідно договору купівлі - продажу, укладеного в ТСЦ №4641 за номером 4641/2016/154329 27.10.2016 на нового власника ОСОБА_8 .

З матеріалів, які Відповідач в якості доказів, надіслала 02.09.2019 до суду, вбачається, що ОСОБА_2 06.10.2012 року надала довіреність ОСОБА_3 , відповідно до якої вона дозволила розпоряджатися ( експлуатувати, продати, здавати в оренду, зняти з обліку з органах реєстрації, обміняти) належний ОСОБА_1 , автомобіль марки «FІАТ DОВLО», 2008 року випуску.

Крім того, Відповідач надала до суду копію боргової розписки, відповідно до якої 08.03.2011 вона отримала в борг у своєї тітки ОСОБА_3 кошти в сумі 4000 (чотири тисячі) доларів США на ремонт будинку у с.Бродів Острозького району Рівненської області та зобов`язалась їх віддати до 01.01.2012 року.

В ході судового розгляду Відповідач підтвердила вказані обставини та пояснила суду, що вона надала довіреність своїй тітці ОСОБА_3 на розпорядження спірним автомобілем з можливістю його продажу, як засіб повернення вищевказаного боргу в сумі 4000 доларів США.

Також суд оцінює критично доводи відповідачки,що автомобіль продала зі згоди позивача, оскільки він уповноважив її на це видавши нотаріально посвідчену довіреність 12.08.2012р..

Проте, позивач заперечив факт позики колишньою дружиною коштів у своєї тітки, а судом не встановлено достовірних та належних доказів на підтвердження доводів відповідачки щодо позики, яка була використана в інтересах сім"ї.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду показав, що спірний автомобіль було придбано за 11,5 тис. дол. США за власні кошти сторін, які самі їх заробили, на придбання автомобіля кошти не позичали. Автомобіль був у хорошому стані. У с.Бродів Острозького району є будинок їхньої бабусі, брат з родиною у ньому не проживав, це за 60 км. від Рівного. Після розлучення ОСОБА_1 ще рік користувався автомобілем. Особисто він бачив цей автомобіль ще рік після розлучення сторін. Десь років три тому брат сказав, що відповідачка продала автомобіль.

З оглянутого судом висновку судової автотоварознавчої експертизи № 149 СЕ від 11.10.2020р., проведеної на виконання ухвали суду від 12.08.2020р. вбачається, що середня ринкова вартість автомобіля марки «FІАТ DОВLО»2008 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 становить 137165,82 грн.

Вищевикладені обставини та докази по справі свідчать про те, що колишня дружина Позивача, без погодження з ним, відчужила вказаний автомобіль, який належав їм на праві спільної сумісної власності подружжя

Таким чином, у випадку, коли один із співвласників погодився отримати грошову компенсацію замість своєї частки в спільному майні, а інша сторона не погодилася її добровільно виплачувати з будь-якої причини, зацікавлений в одержанні замість своєї частки у майні грошової компенсації співвласник звертається до суду із позовом. Таким чином, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, врахувавши останню практику Верховного Суду, факт згоди ОСОБА_1 на одержання грошової компенсації, а також те, що він особисто не користувався транспортним засобом, суд приходить до висновку, що спірний транспортний засіб набутий сторонами в період шлюбу, є об`єктом їх права спільної сумісної власності, а тому позивач має право на грошову компенсацію вартості своєї частки у праві спільної сумісної власності у сумі 68 582 (шістдесят вісім тисяч п`ятсот вісімдесят дві) грн. 91 коп. Надані суду відповідачкою письмові документи - довіреність від 06.10.2012р., ксерокопію розписки , суд до уваги не приймає з тих пістав що вони є неналежними доказами оскільки не містять інформації щодо предмета доказування. Відповідно до ст. 141 ЦПК підлягає до стягнення з відповідачки на користь позивача понесені судові витрати в сумі 4668,40 грн., які складаються : судовий збір в сумі 768,40 грн. та 3900,00 грн. оплата за проведену експетизу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 263-268, 273,354, 355 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 , задовольнити . Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію від вартості 1/2 частини спільного майна подружжя в сумі 68 582 (шістдесят вісім тисяч п`ятсот вісімдесят дві) грн. 91 коп. та понесені судові витрати в сумі 4 668 (чотири тисячі шістсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 . Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Повне рішення виготовлене - 20.07.2021 року.

Суддя О.В.Панас