Єдиний унікальний номер 234/9265/19
Номер провадження 22-ц/804/511/21
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2021 року

м. Бахмут

справа № 234/9265/19

провадження № 22-ц/804/511/21

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого Хейло Я.В.

суддів Мірути О.А., Тимченко О.О.

за участю секретаря Цимбал Д.А.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Акціонерне товариство «Місто Банк»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Донецького апеляційного суду в місті Бахмут цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 04 листопада 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Місто Банк» про стягнення заборгованості (суддя Демидова В.К.), ухваленого в приміщенні суду в місті Краматорськ Донецької області,

ВСТАНОВИВ:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до публічного акціонерного товариства «Місто Банк» (далі - ПАТ «Місто Банк») про стягнення заборгованості.

У обґрунтування позову зазначила, що у 2014 році між нею та банком укладено два договори банківського вкладу (депозиту): сумою вкладу 12 112 дол. США під 13% річних до 20 березня 2015 року та сумою вкладу 160 000 грн під 23% річних до 23 березня 2015 року. Після спливу дії договорів, у телефонному режимі вона погодилась з робітником банку на продовження дії договорів. 10 січня 2019 року вона звернулась до банку з вимогою про отримання вкладів та процентів по ним, але їй було відмовлено.

Просила суд стягнути з банку на її користь заборгованість за договором банківського вкладу (депозиту) DO/1782/UAH від 18 грудня 2014 року у сумі 1 274 066 грн, з яких: 160 000 грн - сума вкладу (тіло), 130 804 грн - нараховані відсотки, 983 262 грн - пеня, а також заборгованість за договором банківського вкладу (депозиту) № DO/1781/USD від 17 грудня 2014 року у сумі 77 003,70 дол. США, з яких: 12 112 дол. США - сума вкладу (тіло), 5 464,74 дол. США - нараховані відсотки, 59 426,96 дол. США - пеня.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВИХ РІШЕНЬ У СПРАВІ

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області у складі судді Демидової В. К. від 04 листопада 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що спірні депозитні договори припинили свою дію у березні 2015 року, оскільки позивач не довела укладення з банком нових договорів банківського вкладу в письмовій формі строком до 10 січня 2019 року. Наданими банком виписками про повернення суми вкладу з депозитного рахунку на рахунок на вимогу підтверджено повернення банком вкладнику суми банківських вкладів за спірними договорами на рахунок до запитання із припиненням строку дії цих договорів.

Постановою Донецького апеляційного суду від 29 січня 2020 року рішення Краматорського міського суду Донецької області від 04 листопада 2019 року скасовано та ухвалено нове, яким позов задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Місто Банк» на користь ОСОБА_1 вклад за договором банківського вкладу (депозиту) № DO/1781/USD від 17 грудня 2014 року у розмірі 12 514,10 дол. США, що складаються із суми вкладу у розмірі 12 112 дол. США та процентів у розмірі 402,10 дол. США та вклад за договором банківського вкладу (депозиту) № DO/1782/UAH від 18 грудня 2014 року у розмірі 169 595,70 грн, що складаються із суми вкладу у розмірі 160 000 грн та процентів у розмірі 9 595,70 грн.

Постановою Верховного Суду від 02 грудня 2020 року постанову Донецького апеляційного суду від 29 січня 2020 року скасовано в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 про нарахування процентів після закінчення строку дії договорів банківських вкладів та пені, справу в цій частині направлено на новий розгляд до апеляційного суду. В іншій частині постанову Донецького апеляційного суду від 29 січня 2020 року залишено без змін.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Позивач просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити повністю її позовні вимоги.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Зазначає, що банком надана квитанція від 10.04.2015 року по якій вона ніби то отримала гроші, а про заяву вказано, що вона від 07.04.2015 року. Таким чином документів мало бути два. Крім того, по повідомленню Державної прикордонної служби вона не могла бути у Краматорську 10.04.2015 року. Крім того, виписка з особистого рахунку номер рахунку не співпадає з депозитним договором, а сама виписка не є документом на видачу грошей.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Від ПАТ «Місто Банк» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а оскаржуване рішення залишити без змін.

ОСОБА_1 в судовому засіданні апеляційного суду доводи апеляційної скарги підтримала, просила її задовольнити.

Представник АТ «Місто Банк» в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

17 грудня 2014 року між ОСОБА_1 та банком укладено договір банківського вкладу (депозиту) з сумою вкладу 12 112 дол. США під 13 % річних до 20 березня 2015 року.

18 грудня 2014 року сторони уклали договір банківського вкладу (депозиту) з сумою вкладу 160 000 грн під 23% річних до 23 березня 2015 року.

10 січня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до банку з вимогою про отримання вкладів та процентів по ним, але їй було відмовлено.

Відповідно до наданих позивачем розрахунків заборгованість за договором банківського вкладу (депозиту) № DO/1781/USD від 17 грудня 2014 року складає 77 003,70 дол. США, з яких: 12 112 дол. США - сума вкладу (тіло), 5 464,74 дол. США - нараховані відсотки, 59 426,96 дол. США - пеня.

Заборгованість за договором банківського вкладу (депозиту) DO/1782/UAH від 18 грудня 2014 року складає 1 274 066 грн, з яких: 160 000 грн - сума вкладу (тіло), 130 804 грн - нараховані відсотки, 983 262 грн - пеня.

Відповідно до положень підпунктів 3.1.1., 3.1.2., 3.4.2, 3.4.3. спірних депозитних договорів вкладник має право одержати суму вкладу після закінчення строку його зберігання та нараховані відсотки за вкладом відповідно до умов цих договорів, а банк зобов`язаний повернути суму вкладу після закінчення строку зберігання вкладу, на умовах, визначених у пункті 1.3. вказаних договорів та сплатити вкладнику суму нарахованих відсотків за вкладом в порядку та на умовах визначених договорами.

Згідно із підпунктом 4.2. договорів у випадку затримки виконання банком своїх зобов`язань щодо повернення вкладів та сплати відсотків за вкладами, банк сплачує вкладнику пеню за кожний день прострочення від суми вкладу до повернення, в розмірі облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який нараховується пеня.

Пунктом 5.4. договорів передбачено, що у випадку, якщо вкладник не вимагає повернення суми строкового вкладу після закінчення строку, установленого цим договором, договір вважається продовженим на умовах вкладу на вимогу «Особливий». У такому випадку вклад та нараховані на нього відсотки переносяться банком на рахунок вкладу на вимогу «Особливий» і знаходяться на ньому до дня повернення коштів вкладнику.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з`явились в судове засідання, оскільки, відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи зміст постанови Верховного Суду від 02 грудня 2020 року, оскаржуване рішення переглядається в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 про нарахування процентів після закінчення строку дії договорів банківських вкладів та пені.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічного з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи, що 10 січня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до банку з вимогою про отримання вкладів та процентів по ним, але їй було відмовлено.

Відповідно до статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Пунктом 5.4. договорів передбачено, що у випадку, якщо вкладник не вимагає повернення суми строкового вкладу після закінчення строку, установленого цим договором, договір вважається продовженим на умовах вкладу на вимогу «Особливий». У такому випадку вклад та нараховані на нього відсотки переносяться банком на рахунок вкладу на вимогу «Особливий» і знаходяться на ньому до дня повернення коштів вкладнику.

Отже, вклад та нараховані на нього відсотки переносяться банком на рахунок вкладу на вимогу «Особливий» і знаходяться на ньому до дня повернення коштів вкладнику.

Вирішуючи питання щодо стягнення заборгованості по відсоткам після закінчення дії строкових договорів банківського вкладу №DO/1781/USD від 17 грудня 2014 року та №DO/1782/UAH від 18 грудня 2014 року апеляційний суд виходить з наступного.

Верховний Суд у постанові від 02 грудня 2020 року, скасовуючи частково постанову Донецького апеляційного суду від 29 січня 2020 року, зазначив, що судом апеляційної інстанції не враховано положення пунктів 5.4 спірних договорів, якими передбачено, що у випадку, якщо вкладник не вимагає повернення суми строкового вкладу після закінчення строку, установленого цим договором, договір вважається продовженим на умовах вкладу на вимогу «Особливий». При цьому матеріали справи не містять умов вкладу на вимогу «Особливий».

Відповідно до частини 1 статті 417 ЦПК України вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції,є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанції під час нового розгляду справи.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 10 лютого 2021 року з ПАТ «Місто Банк» було витребувано посвідчену належним чином копію договору банківського вкладу «Особливий» станом на 23 березня 2015 року. (а.с. 156-158)

На виконання зазначеної ухвали апеляційного суду, відповідачем надано умови вкладу на вимогу «Особливий», за якими процентна ставка за договорами на вимогу «Особливий» у національній валюті, доларах США та євро становить 0%. При цьому зазначено, що типова форма договору вкладу на вимогу «Особливий» в установі банку не затверджувалась, а його умови визначені протоколом Комітету з питань управління активами та пасивами АТ «Місто Банк» за №45 від 23.09.2009 року.

Отже, виходячи з цього протоколу Банк вважає, що позивач не має права на нарахування відсотків за користування її коштами після закінчення строку дії договорів банківського вкладу.

Проте, апеляційний суд не може прийняти у якості доказу цей протокол виходячи з наступного.

Відповідно до положень статей 526, 530, 598, 599 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, установлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За змістом положень статей 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Особливості правовідносин за договором банківського вкладу визначено параграфом третім глави 71 ЦК України, у якому визначено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу (стаття 1058 ЦК України).

Договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського строкового вкладу банк зобов`язаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом із спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу (стаття 1060 ЦК України).

Банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав (стаття 1061 ЦК України).

Таким чином строковий договір банківського вкладу покладає на банк обов`язок прийняти від вкладника суму коштів, нарахувати на неї проценти та повернути ці кошти з процентами зі спливом встановленого договором строку.

Закінчення строку дії договору банківського вкладу не звільняє банк від обов`язку повернути (видати) кошти вкладникові.

Сторони за домовленістю можуть визначити порядок здійснення повернення коштів за строковим вкладом - шляхом перерахування на поточний рахунок вкладника, шляхом видачі готівкою через касу банку, або іншим шляхом. Зазначені вище норми не містять обмежень при виборі сторонами такого договору способу виконання зобов`язання з повернення коштів банку перед вкладником.

У разі, якщо договором банківського вкладу передбачено повернення вкладу коштів шляхом їх перерахування на поточний рахунок вкладника, із чим погодились обидві сторони, укладаючи такий договір, то після здійснення зазначеної операції правовідносини сторін трансформуються у правовідносини банківського рахунку відповідно до положень частини третьої статті 1058 ЦК України.

Така трансформація означає, що вкладник має право отримати готівкою повернуті банком на поточний рахунок кошти за вкладом, але до правовідносин між ними вже не можуть застосовуватись положення договору строкового банківського вкладу у зв`язку з тим, що строк його дії закінчився.

В даному випадку сторони визначили у договорі, що у випадку, якщо вкладник не вимагає повернення суми строкового вкладу після закінчення строку, установленого цим договором, договір вважається продовженим на умовах вкладу на вимогу «Особливий». У такому випадку вклад та нараховані на нього відсотки переносяться банком на рахунок вкладу на вимогу «Особливий» і знаходяться на ньому до дня повернення коштів вкладнику.

Отже, після закінчення строку дії депозитних договорів, правовідносини між сторонами також регулюються ст.1058 ЦК України, виникають з договору банківського вкладу,але на інших умовах, а саме на умовах вкладу на вимогу «Особливий», а тому позивач має права на нарахування відсотків по депозитним договорам за період з 24.03.2015 року по 10.01.2019 року та з 21.03.2015 року по 10.01.2019 року відповідно на умовах передбачених для вкладу «на вимогу».

Протокол від 23.09.2009 року наданий Банком про встановлення нульової ставки за таким видом вкладу не є належним доказом, що підтверджує умови вкладу «на вимогу» оскільки не містить інформації про встановлену за таким видом вкладу процентної ставки станом на 23 березня 2015 року та суперечить характеру спірних правовідносин, які виникають із договору банківського вкладу та мають відплатний характер.

З офіційної інформації, яка розміщена у відкритому доступі на офіційному сайті ПАТ «Місто Банк» за вкладом на вимогу (зараз він має назву «гнучкий»), який передбачає можливість поповнення та зняття вкладу без обмежень Банком встановлена процентну ставку за таким видом депозиту в національній валюті у розмірі 7% річних, у доларах США 1,5 відсотків річних.

Апеляційний суд вважає, що розрахунок відсотків має бути проведений виходячи з цих умов, оскільки це відповідає як вимогам закону так і умовам укладених між сторонами депозитних договорів.

Постановою Донецького апеляційного суду від 29 січня 2020 року у даній справі визначено, що позивач має право на стягнення з ПАТ «Місто Банк» за договором банківського вкладу №DO/1781/USD заборгованості у розмірі 12514, 10 доларів США (сума вкладу 12112 доларів США та проценти у розмірі 402, 10 доларів США) та за договором банківського вкладу №DO/1782/UAH сум у розмірі 169595, 70 грн. (сума вкладу 160000 грн. та проценти у розмірі 9595,70 грн).

В зазначеній частині постановою Верховного Суду від 02 грудня 2020 року постанову Донецького апеляційного суду від 29 січня 2020 року залишено без змін.

Отже, після закінчення строку дії договору банківського вкладу №DO/1782/UAH від 18 грудня 2014 року, для нарахування відсотків, слід рахувати період з 24 березня 2015 року по 10 січня 2019 року (день пред`явлення вимоги банку про повернення сум вкладу), що загалом становить 1388 днів чи 3 роки 9 місяців 17 днів.

Виходячи з розміру відсоткової ставки 7 % річних, з ПАТ «Місто Банк» на користь ОСОБА_1 слід стягнути проценти після закінчення строку дії договору у розмірі 44993,55 гривень.

За договором банківського вкладу №DO/1781/USD, строк якого встановлено пунктом 1.1. до 20 березня 2015 року, для визначення розміру відсотків після закінчення строку дії договору, слід враховувати період з 21 березня 2015 року по 10 січня 2019 року (1391 день).

Таким чином, застосовуючи процентну ставку 1,5% річних, за період після закінчення строку дії договору банківського вкладу 1391 день чи 3 роки 9 місяців 20 день, розмір процентів становить 711,42 доларів США.

Також, ОСОБА_1 в обґрунтування позовних вимог надано розрахунок заборгованості пені за порушення банківських зобов`язань у розмірі 59 426,96 доларів США і 983 262 грн. (том 1, а.с. 15-16, 17-18).

Апеляційний суд не може повністю погодитись з розрахунком пені позивача та зазначає наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що 10 січня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до банку з вимогою про отримання вкладів та процентів по ним, але їй було відмовлено.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (стаття 612 ЦК України).

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.

Оскільки пеня є неустойкою і має штрафний, а не компенсаційний характер, вона не входить до складу зобов`язання, її сплата та розмір визначені Законом України «Про захист прав споживачів» за неналежне надання виконавцем банківських послуг споживачеві, то нарахування та стягнення такої пені має бути здійснено у національній валюті України.

Відповідно до договорів банківського вкладу (депозиту) №DO/1781/USD від 17 грудня 2014 року та №DO/1782/UAH від 18 грудня 2014 року, розмір вкладів складає 160000 гривень та 12112 доларів США відповідно. (а.с. 6-7, 8-9)

28 травня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до Краматорського міського суду Донецької області з даним позовом, тобто ініціювала вирішення спору в судовому порядку.

Враховуючи зазначене, на думку апеляційного суду, період пред`явлення вимоги про стягнення пені за договорами депозитів становить з моменту пред`явлення вимоги про отримання вкладів 10 січня 2019 року, по день звернення до суду 28 травня 2019 року, що загалом складає 138 днів.

Отже, розмір пені за порушення зобов`язань ПАТ «Місто Банк» за договором депозиту №DO/1782/UAH від 18 грудня 2014 року складає 662400 гривень. (138 днів х (160000 грн х 3%);

розмір пені за порушення зобов`язань за договором депозиту №DO/1781/USD від 17 грудня 2014 року складає 1386472,75 гривень. 50143, 68 доларів США. (138 днів х (12112 $х 27,65 х 3%).

Відповідно до пункту 6 частини 3 статті 2 ЦПК України однією з головних засад (принципів) цивільного судочинства є пропорційність.

Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою. Цій меті, насамперед, слугує стягнення збитків. Розмір збитків в момент правопорушення, зазвичай, ще не є відомим, а дійсний розмір збитків у більшості випадків довести або складно, або неможливо взагалі.

З метою захисту інтересів постраждалої сторони законодавець може встановлювати правила, спрямовані на те, щоб така сторона не була позбавлена компенсації своїх майнових втрат. Такі правила мають на меті компенсацію постраждалій стороні за рахунок правопорушника у певному заздалегідь визначеному розмірі (встановленому законом або договором) майнових втрат у спрощеному порівняно зі стягненням збитків порядку. Така спрощеність полягає в тому, що кредитор (постраждала сторона) не повинен доводити розмір його втрат, на відміну від доведення розміру збитків.

Зокрема, такими правилами є правила про неустойку (статті 549 - 552 ЦК України). Аби неустойка не набула ознак каральної санкції, діє правило частини 3 статті 551 ЦК України про те, що суд вправі зменшити розмір неустойки, якщо він є завеликим порівняно зі збитками, які розумно можна було б передбачити. Якщо неустойка стягується понад збитки (частина 1 статті 624 ЦК України), то вона також не є каральною санкцією, а носить саме компенсаційний характер. По-перше, вона стягується не понад дійсні збитки, а лише понад збитки у доведеному розмірі, які, як правило, є меншими за дійсні збитки. По-друге, для запобігання перетворенню неустойки на каральну санкцію суд має застосовувати право на її зменшення. Право суду на зменшення неустойки є проявом принципу пропорційності у цивільному праві.

Отже, з урахуванням принципу пропорційності та співмірності, апеляційний суд вважає доцільним зменшити розмір пені за договорами вкладів у національній валюті та у доларах США, та встановити:

- розмір пені за порушення зобов`язань ПАТ «Місто Банк» за договором депозиту №DO/1782/UAH від 18 грудня 2014 року (вклад у розмірі 160 000 гривень) у розмірі 100000 гривень;

-

- розмір пені за порушення зобов`язань за договором депозиту №DO/1781/USD від 17 грудня 2014 року (вклад у сумі 12112 доларів США)у розмірі 150 000 гривень.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункті 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, оскаржуване рішення в частині вирішення позовних вимог про стягнення процентів після закінчення строку дії договорів банківського вкладу та пені скасувати, та ухвалити в цій частині нове рішення про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з ПАТ «Місто Банк» на користь ОСОБА_1 пені за порушення зобов`язань ПАТ «Місто Банк» за договором депозиту №DO/1782/UAH від 18 грудня 2014 року у розмірі 100000 гривень; пені за порушення зобов`язань за договором депозиту №DO/1781/USD від 17 грудня 2014 року у розмірі 150 000 гривень.

Крім того, задовольнити частково позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення процентів після закінчення строку дії договорів банківського вкладу, та визначити їх у розмірі 44993,55 гривень та 711,42 доларів США відповідно.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 04 листопада 2019 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ «Місто Банк» про нарахування процентів після закінчення строку дії договорів банківських вкладів та пені скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Місто Банк» про нарахування процентів після закінчення строку дії договорів банківських вкладів та пені задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Місто Банк» () на користь ОСОБА_1 проценти після закінчення строку дії договору банківського вкладу №DO/1782/UAH від 18 грудня 2014 року у розмірі 44993,55 гривень, проценти після закінчення строку дії договору банківського вкладу №DO/1781/USD від 17 грудня 2014 року у розмірі 711,42 доларів США.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Місто Банк» () на користь ОСОБА_1 пеню за договором депозиту №DO/1782/UAH від 18 грудня 2014 року у розмірі 100000 (сто тисяч) гривень; пеню за договором депозиту №DO/1781/USD від 17 грудня 2014 року у розмірі 150 000 (сто п`ятдесят тисяч) гривень, що загалом становить 250 000 (двісті п`ятдесят тисяч) гривень .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий Я.В. Хейло

Судді: О.А. Мірута

О.О. Тимченко

Повне судове рішення виготовлено 17.03.2021 року Я.В. Хейло