Справа № 369/8936/21
Провадження №2/369/4669/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.07.2021 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді: Волчко А.Я.

при секретарі: Миголь А.А.

розглянувши матеріали заяви представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ "ВЕЛЛФІН", треті особи: Державний виконавець Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Власюк Леонід Сергійович, Приватний нотаріус Грисюк Олена Василівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до ТОВ "ВЕЛЛФІН", треті особи: Державний виконавець Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Власюк Леонід Сергійович, Приватний нотаріус Грисюк Олена Василівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Одночасно з позовом було подано заяву про забезпечення позову, в якій представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 просив забезпечити позов, шляхом зупинення стягнення за виконавчим провадженням №65871526, відкритим постановою Державного виконавець Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Власюком Леонідом Сергійовичем від 25.06.2021 року на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Грисюк Олени Василівни, вчиненого 24.05.2021 року та зареєстрованого в реєстрі за №50544, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ВЕЛЛФІН» суми боргу за договором позики №1084569 від 08.12.2019 в сумі 16 245 грн. 00 коп.

В обґрунтування заяви, зазначили, що у зазначеному позові позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис приватного нотаріуса Грисюк Олени Василівни, вчинений 24.05.2021 року, зареєстрованого за номером 50544, про стягнення з Позивача на користь відповідача суми боргу за договором позики №1084569 від 08.12.2019 в сумі 16 245 грн. 00 коп.

У позові позивачем наведені обґрунтовані підстави того, що зазначений виконавчий напис не підлягає виконанню з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувана, з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису, а також відсутності безспірності правовідносин між позивачем та відповідачем.

Крім цього, позивачем надані докази того, що оскаржуваний виконавчий напис перебуває на примусовому виконанні в Києво-Святошинській ВДВС (ВП №65871526 від 25.06.2021 року).

Отже, за умови, що на час розгляду цієї справи буде продовжено примусове виконання виконавчого напису, який за своєю суттю є виконавчим документом, що оскаржується, є значний ризик безпідставного стягнення з позивача коштів на користь відповідача та відчуження належного позивачу майна згідно із вимогами Закону України «Про виконавче провадження».

Крім цього, в порядку примусового виконання оскаржуваного виконавчого напису можлива реалізація в примусовому порядку належного позивачу майна, що може привести до його безповоротної втрати.

Наведені обставини можуть у наступному утруднити виконання рішення суду по цій справі.

Враховуючи вищевикладене просили заяву про забезпечення позову задовольнити.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

У відповідності до ч. 5 ст .268ЦПКУкраїни датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

За правилом частини першої статті 149ЦПКУкраїни суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150цьогоКодексу заходів забезпечення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться чи буде знаходитися справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

На підставі частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

При цьому заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частиною третя статті 150 ЦПК України).

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Так, мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16 серпня 2018 року у справі № 910/1040/18 колегія суддів дійшла висновку, що застосування заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом, яким звернено стягнення на майно, та встановлення заборони на здійснення будь-яких дій відносно виконання такого виконавчого напису є адекватним та ефективним способом забезпечення позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до п. 6 ч. 1ст. 150 ЦПК України позов забезпечується шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Підстави зупинення вчинення виконавчих дій регламентовані ст.34 ЗУ «Про виконавче провадження». Вказаною нормою визначений виключний перелік підстав зупинення вчинення виконавчих дії, які вчиняються державним виконавцем шляхом винесення відповідної постанови. Тобто, законодавством чітко визначені обставини, які можуть бути підставою для зупинення виконавчого провадження, та порядок вирішення питання про зупинення виконавчого провадження, а саме зупинення виконавчого провадження вирішується безпосередньо державним виконавцем, на примусовому виконанні якого знаходиться виконавче провадження.

Водночас ч. 3 ст. 432 ЦПК України передбачено, що до розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання.

Виходячи із специфіки вказаного виду забезпечення позову підставою для його застосування є оскарження боржником виконавчого документа.

Законодавець визначив, що саме по собі оскарження виконавчого документа свідчить про існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення про задоволення позову, а тому передбачив можливість зупинення стягнення за таким виконавчим документом як вид забезпечення позову.

Отже, оскільки невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса може ускладнити ефективний захист позивачем своїх прав у випадку фактичного виконання виконавчого напису, до вирішення справи по суті стягнення на підставі оспорюваного виконавчого напису слід зупинити.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вимоги щодо зупинення стягнення за виконавчим написом, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає обов`язковому зупиненню у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Отже, оскільки невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса може ускладнити ефективний захист позивачем своїх прав у випадку фактичного виконання виконавчого напису, до вирішення справи по суті стягнення на підставі оспорюваного виконавчого напису слід зупинити.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вимоги щодо зупинення стягнення за виконавчим написом, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 149,150 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ "ВЕЛЛФІН", треті особи: Державний виконавець Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Власюк Леонід Сергійович, Приватний нотаріус Грисюк Олена Василівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Зупинити стягнення за виконавчим провадженням №65871526, відкритим Постановою Державного виконавець Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Власюком Леонідом Сергійовичем від 25.06.2021 року на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Грисюк Олени Василівни, вчиненого 24.05.2021 року та зареєстрованого в реєстрі за №50544, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ВЕЛЛФІН» суми боргу за договором позики №1084569 від 08.12.2019 в сумі 16 245 грн. 00 коп.

Інформація про позивача (стягувача): ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ;

Інформація про відповідача: TOB «ВЕЛЛФІН», 03061, м. Київ, вул. Героїв Севастополя, 48 ;

Інформація про третю особу: Державний виконавець Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Власюк Леонід Сергійович, 08132, Київська область, м. Вишневе, вул. Л. Українки, 86;

Інформація про третю особу: Приватний нотаріус Грисюк Олена Василівна, АДРЕСА_2 .

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення, до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області або безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не було вручено у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційну скаргу подано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: А.Я. Волчко