Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.07.2021 Справа №607/6308/21

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі головуючого судді Грицай К.М.,

за участю секретаря с/з Стус К.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно, а саме житловий будинок АДРЕСА_2 .

В обґрунтування своїх позовних вимог вказують на наступні обставини. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_2 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача ОСОБА_3 . Позивачне може оформити право власності на спадкове майно у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа про належність цього майна спадкодавцям. З врахуванням наведеного, просить суд позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою від 14 квітня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Семененко С.М. в судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області в судове засідання не з`явився, однак подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 у с. Смолянка Великоборківського району Тернопільської області, його батьки - ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_2 , про що Скоморохівською сільською радою Тернопільського р-в ЗАГСу 29 червня 1998 року видане свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 .

Батько позивача ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Смолянка Тернопільського району Тернопільської області, про що Скоморохівською сільською радою Тернопільського р-в ЗАГСу 17 серпня 2000 року видане свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 .

За життя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заповіту не складали.

05 квітня 2021 року державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії відповідно до якої вирішено відмовити ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_2 , після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу та державної реєстрації права власності на вказаний житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами.

Як вбачається з свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, яке видано 30 листопада 1990 року, 1/2 частина житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_2 дійсно належить колгоспному двору, що складається з 2-х членів, головою якого ОСОБА_3 , на праві особистої власності.

Згідно інформаційної довідки № 270 від 12.03.2021 року, за матеріалами бюро станом на 01.01.2013 року житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_2 зареєстровано: 1/2 частина за головою колгоспного двору ОСОБА_3 на підставі Свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого Тернопільською районною радою 30.11.1990 року та зареєстровано в реєстрову книгу № 1 за реєстровим № 94; 1/2 частина за головою колгоспного двору ОСОБА_4 на підставі Свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого Тернопільською районною радою 30.11.1990 року та зареєстровано в реєстрову книгу № 1 за реєстровим № 94. Державна реєстрація права власності за ОСОБА_2 в бюро не проведена.

З технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_2 , виданого ОСОБА_1 10.03.2021 року, вбачається, що житловий будинок споруджений до 1939 року, площею 72,3 кв м, прибудова - 2002 року, 41,3 кв м, літня кухня - 1977 року, 23,4 кв м, тамбур - 1993 року,6,8 кв м, підвал - 1977 року, 16,8 кв м, хлів - 1978 року, 54,6 кв м, навіс - 2010 року, 11,9 кв м, ворота, 6,3 кв м, хвіртка 1,1 кв м , огорожа 20,0 кв м.

Згідно довідки № 265, яка видана Великогаївською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області 08 квітня 2021 року, ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . На день її смерті з нею був зареєстрований чоловік - ОСОБА_3 .

Крім того, 19 лютого 2021 року Великогаївською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області видано довідки № 147 та № 145 про те, що згідно даних книги № 3 за 1991-1995 роки погосподарського обліку АДРЕСА_2 , дійсно станом на 15.04.1991 року 1/2 будинковолодіння належало - ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . У колгоспному дворі за даною адресою станом на 15.04.1991 року були зареєстровані ОСОБА_3 - голова двору та ОСОБА_2 - дружина. На день смерті ОСОБА_3 з ним ніхто не був зареєстрований.

Відповідно до прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року (пункти 4, 5), Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до ст. 563 ЦК УРСР 1963 року, у випадку смерті члена колгоспного двору спадкування в майні двора не відкривається, а спадкується лише особисте майно членів колгоспного двору. Якщо після смерті члена колгоспного двору інших членів двору не залишилося, майно двору спадкується на загальних підставах.

Згідно з п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Відповідно до ст. 120, 123 ЦК України 1963 року, чинного на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті г) пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила ст. 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів.

Зважаючи на те, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , правовідносини щодо спадкування після його смерті регулюються нормами ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 534 ЦК УРСР 1963 року, кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Відповідно до ч. 2 ст. 524ЦК УРСР 1963 року, спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

За нормами ст. 529 ЦК УРСР 1963 року, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Згідно із ст. 548-549 ЦК УРСР 1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 553 ЦК УРСР 1963 року, спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов`язана довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

В судовому засіданні встановлено та підтверджено наявними у справі доказами, що ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 є батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Крім того, із досліджених письмових доказів суд встановив, що розбіжності в написанні імені батька позивача « ОСОБА_5 » і « ОСОБА_6 » у свідоцтві про народження позивача, правовстановлюючому документі та свідоцтві про смерть носять лише формальний характер, враховуючи збіг інших даних, що стосуються даної особи.

Жодних заперечень щодо доводів позивача та належних та допустимих доказів на спростування здобутих судом відповідач не надав.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 заповіту щодо належного йому, як члену колгоспного двору, майна - 1/2 частини житлового будинкупо АДРЕСА_2 , не складав, спадщину після його смерті прийняв син ОСОБА_1 , який був спадкоємцем першої черги за законом, а тому останній успадкував 1/2 частки житлового будинку.

Щодо вимог позивача про визнання права власності на господарські будівлі та споруди, суд зазначає наступне. Згідно технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_2 , виданого ОСОБА_1 10.03.2021 року, прибудова під літерою «а» площею 41,3 кв.м. споруджена у 2002 році, тобто після смерті спадкодавця, а тому право на вказану прибудову не входить до складу спадщини після смерті ОСОБА_3 .

Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, та те, що через відсутність державної реєстрації права власності на житловий будинок, позивач не може реалізувати своїх спадкових прав, а тому його право підлягає судовому захисту, а позов до часткового задоволення шляхом визнання за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку житлового будинку АДРЕСА_2 з господарськими будівлями і спорудами, який складається з житлового будинку, площею 72,3 кв м, житловою площею 41,6 кв м, літньої кухні площею 23,4 кв м, тамбура площею 6,8 кв м, підвалу площею 16,8 кв м, хліва площею 54,6 кв м, воріт площею 6,3 кв м, хвіртки площею 1,1 кв м, огорожі площею 20,0 кв м., у порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 , відмовивши у задоволенні решти позовних вимог.

Керуючись ст. 120, 123, 524, 529, 534, 548, 549, 553 ЦК України 1963 року, ст. 16, 392, ЦК України 2003 року, ст. 10, 12, 13, 81, 82, 259, 263, 265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку житлового будинку АДРЕСА_2 з господарськими будівлями і спорудами, який складається з житлового будинку, площею 72,3 кв м, житловою площею 41,6 кв м, літньої кухні площею 23,4 кв м, тамбура площею 6,8 кв м, підвалу площею 16,8 кв м, хліва площею 54,6 кв м, воріт площею 6,3 кв м, хвіртки площею 1,1 кв м, огорожі площею 20,0 кв м., у порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 .

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 .

Відповідач: Великогаївська сільська рада Тернопільського району Тернопільської області, місцезнаходження: вул. Галицька, 47, с. Великі Гаї, Тернопільський район, Тернопільська область, .

Головуючий суддяК. М. Грицай