Справа № 676/4849/20
Номер провадження 2/676/477/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

14 квітня 2021 року Кам`янець-Подільський міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі: головуючої судді - Швець О.Д.

з участю секретаря - Чекашкіної О.Л.

розглянувши в спрощеному провадженні в м. Кам`янець-Подільському цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк») звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначив, що 15 вересня 2015 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, відповідно до якої ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 8841,87 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом в сумі 18% річних на суму залишку заборгованості по кредиту, та зобов`язалася погашати заборгованість починаючи з «1» по «25» число кожного місяця. Відповідачка підтвердила, що дана Генеральна угода разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», складає між нею та АТ КБ «Приватбанк» кредитний договір. Посилаючись на те, що ОСОБА_1 неналежним чином виконує свої зобов`язання, АТ КБ «Приватбанк» просило стягнути заборгованість, яка відповідно до наданого ним розрахунку станом на 20 липня 2020 року становить 24102,39 грн., з яких: 6439,20 грн. - заборгованість за кредитом, 4334,37 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 10817,47 грн. - заборгованість за пенею, 2511,35 грн. штраф відповідно п.2.2 Генеральної угоди, яку просить стягнути з відповідача на свою користь.

Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 02 жовтня 2020 року розгляд справи призначений в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує, просить задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, причини неявки не повідомила, про час і місце розгляду справи повідомлена своєчасно належним чином у відповідності до п. 1 ч. 8 ст. 128 ЦПК України. Відзив на позов не подала.

За відсутності відзиву та заперечень проти розгляду позову в порядку спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за наявними в матеріалах справи доказами у відповідності до ст. 279 ЦПК України.

Дослідивши матеріали цивільної справи в повному обсязі суд встановив наступне.

Судом встановлено, що 15 вересня 2015 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт.

Відповідно до генеральної угоди сторони домовились про реструктуризацію заборгованості по кредитному договору від 20.02.2010 року, тобто: зменшити розмір заборгованості, яка виникла за період з дати надання кредиту, а саме відсотки на 627, 98 грн., комісію на 200,02 грн., штраф на 1683,35 грн; заборгованість з дати підписання генеральної угоди становить 9441,88 грн. (п.1.1.1,1.1.2 Генеральної угоди).

Дата остаточного погашення заборгованості за договором 30.09.2017 р.

Відповідно до пункту 2.1 генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості банк надав позичальнику ОСОБА_1 строковий кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 8841,87 грн. на строк 24 місяці з 15.09.2015 року по 30.09.2017 року зі сплатою процентів за користування кредитом в сумі 1,5 % в місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, та зобов`язалася погашати заборгованість починаючи з «1» по «25» число кожного місяця щомісячними платежами в розмірі 442,45 грн. на погашення заборгованості по кредиту, яка складається з заборгованості по кредиту, процентів, а також інших витрат у відповідності з Умовами та правилами. Дата останнього погашення боргу має бути не пізніше 30 вересня 2017 року.

Пунктом 2.2 генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості встановлено, що відповідно до статей 212, 611, 651 Цивільного кодексу України при порушенні позичальником строків погашення заборгованості вказаної у цій Генеральній угоді, Умовах та правилах, більше ніж на 31 день, по обов`язкам, строк яких не настав, сторони погодили, що строк повернення кредиту рахується 32-ий день з моменту виникнення порушення. Заборгованість по кредиту, починаючи з 32-ого дня порушення, вважається простроченою. Позичальник сплачує банку штраф в сумі 2511,35 грн.

Відповідно до наданого АТ КБ «Приватбанк» розрахунку заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором станом 20 липня 2020 року становить 24102,39 грн., з яких: 6439,20 грн. - заборгованість за кредитом, 4334,37 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 10817,47 грн. - заборгованість за пенею, 2511,35 грн штраф відповідно п.2.2 Генеральної угоди.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно зі статтями 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, то вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином

Згідно зі статтею 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

З огляду на вказане сторони, укладаючи генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості, погодили суму наданого кредиту, розмір відсотків за користування кредитом та штраф за порушення умов договору.

Оскільки Генеральна угода є самостійним зобов`язанням між сторонами, обов`язок виконання якого передбачений статтями 526, 1049 ЦК України, то права кредитора за генеральною угодою порушені невиконанням позичальником її умов, а тому порушені права ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають судовому захисту.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією, яку Верховний Суд виклав у постанові від 27 травня 2020 року у справі № 199/4115/16-ц.

Банк свої зобов`язання за генеральною угодою від 15 вересня 2015 року виконав та надав ОСОБА_1 кредитній кошти. ОСОБА_1 частково виконувала взяті на себе зобов`язання по вказаній генеральній угоді, сплативши у жовтні 2015 року 66,31 грн., у листопаді 2015 року 131,48грн., у грудні 2015 року 130,30 грн., у січні 2016 року 125,21 грн., у лютому 2016 р. 119,26 грн., у березні 2016 р. 108,30 грн., у травні 2016 р. 166,46 грн., після чого припинила вносити платежі в рахунок погашення заборгованості.

Згідно із статтями 525 та 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Оскільки відповідач належним чином не виконувала свої зобов`язання за укладеною з банком генеральною угодою від 15 вересня 2015 року, то суд приходить до висновку про існування у відповідача перед банком боргу за тілом кредиту, процентами нарахованими до закінчення строку кредитування та штрафом передбаченим пунктом 2.2 генеральної угоди.

Відповідно ч. 2 ст. 1050 право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги..

В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою частини другої статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Зазначене узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними зокрема у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 та від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц.

У пункті 2.1. генеральної угоді від 15 вересня 2015 року сторони погодили, що кредит в сумі 8841,88 грн видається на строк по 30.09.2017 р.

За користування кредитом передбачена сплата процентів 1,5% на місяць. Повернення кредиту та сплата процентів здійснюються шляхом внесення у період з 01 по 25 число кожного місяця, щомісячного платежу в сумі 442,45 грн.

Крім того пунктом 2.2 генеральної угоди передбачено, що згідно статей 212, 611, 651 ЦК України при порушення позичальником строків повернення заборгованості зазначених у цій генеральній угоді більш ніж на 31 день, по зобов`язанням строк яких не настав, строком повернення кредиту вважається 32 день з моменту виникнення порушення. Заборгованість за кредитом починаючи із 32-го дня порушення вважається простроченою. Позичальник сплачує банку штраф в сумі 2511,35 грн.

Отже, сторони кредитних правовідносин врегулювали в договорі питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобов`язання, та визначили умови (обставини) за яких строк повернення кредиту змінюється.

Умовами укладеного між сторонами кредитного договору не передбачено нарахування процентів за користування кредитом та інших платежів після закінчення строку дії договору.

Отже, припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України щодо щомісячної виплати процентів до дня повернення позики в разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Банк після спливу строку кредитування позбавлений права як кредитор нараховувати відсотки та інші платежі, передбачені кредитним договором, що відповідає правовому висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12.

Згідно умов Генеральної угоди від 15 вересня 2015 року банк надав позичальнику ОСОБА_1 строковий кредит на 24 місяці - до 30 вересня 2017 року.

Отже, після спливу строку кредитування, а саме з 01 жовтня 2017 року, банк не мав права нараховувати проценти та інші платежі за кредитним договором, отже вимоги щодо їх стягнення є необґрунтованими.

Із наданого Банком розрахунку вбачається, що станом на 30.09.2017 року заборгованість по відсоткам склала 1813 грн. 43 коп., що підлягає стягненню із відповідача.

Суд приходить до висновку про відмову в стягненні з відповідача заборгованості за пенею в розмірі 10817,47 грн з наступних підстав.

Генеральною угодою від 15 вересня 2015 року про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт № б/н, яка підписана сторонами, не визначено розміру та порядку нарахування та сплати пені.

АТ КБ «ПриватБанк» посилалося на те, що нарахування таких платежів визначено Умовами та правилами надання банківських послуг в ПриватБанку.

Разом з тим, відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку не містить підпису ОСОБА_1 .

У постанові Великої Палати ВС у справі № 342/180/17від 03 липня 2019 року суд дійшов висновку про те, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які не містять підпису позичальника, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Заява-анкета позичальника не містить положень щодо розміру процентів, неустойки. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Відтак, у суду відсутні підстави вважати, що сторонами були погоджені умови щодо сплати пені.

Розрахунок заборгованості також не є документом, який може підтверджувати умови кредитування.

У відповідності до п.3.ч.2, ч.13 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно обсягу задоволених вимог (44,66%) в розмірі 938,75 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 263-265, 279, 141, 280, 282 ЦПК України, ст. 526, 549, 550, 554, 610, 612, 625, 1050, 1054 ЦК України, -

УХВАЛИВ:

Позов Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» 10763,98 грн., з яких: 6439,20 грн - заборгованість за кредитом, 1813,43 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 2511,35 грн. штраф відповідно п.2.2 Генеральної угодита 938,75 грн. у відшкодування судових витрат.

Відмовити Акціонерному товариству «Приватбанк» в стягненні з ОСОБА_1 заборгованості за пенею.

Позивач: АТ КБ «ПриватБанк» ідентифікаційний код 14360570, юридична адреса: вул. Грушевського, 1Д, м. Київ.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданною протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Швець О.Д.