Справа № 507/191/20
Провадження № 2/507/8/2021
Номер рядка звіту 63
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"18" березня 2021 р. смт. Любашівка
Любашівський районний суд Одеської області у складі:
головуючого - судді Вужиловського О.В.
за участю секретаря судового засідання - Вододюка В.В.
представника позивача - адвоката Остапишеної Л.С.
відповідача - ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Любашівка Одеської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Любашівська селищна рада Одеської області про виселення з приватного житлового будинку та стягнення судових витрат,
Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
Позивач 18.02.2020 року звернулась до Любашівського районного суду Одеської області з позовною заявою до відповідача про виселення його та позбавлення права користування її житловим будинком. В обгрунтування своїх вимог вона вказує, що являється власником будинку АДРЕСА_1 , який придбала в 2010 році. Разом в нею в будинку зареєстрвоані її діти: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а також її співмешканець ОСОБА_1 . Відповідач зловживає алкогольними напоями, вчиняє сварки, псує меблі, які вона придбала. Вона неодноразово викликала поліції аби себе захистити, однак відповідач продовжує неправомірні дії. Відповідач працює, однак додому грошей не приносить. Відповідач заважає їй користуватись її власністю, а саме житловим будинком. Тому просила виселити позивача без надання іншого житлового приміщення, а також позбавити його права користування її житловим будинком.
В судовому засіданні представник позивача підтримала позов та надала аналогічні пояснення. Просила позов задовольнити в повному обсязі.
Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що з 1999 року він проживав разом з позивачкою. В 2014 році він звільнився з місць позбавлення волі, продав свій будинок та переїхав проживати до позивачки в будинок АДРЕСА_1 . За час спільного проживання в них народилось двоє дітей, які проживають з ними. Дійсно, його було притягнуто до адмінінстративної відповідальності за ст. 173-2 КпАП за насильство в сім`ї, а саме через сварку з позивачкою Сварка з позивачкою виникла через ревнощі з його боку. Він не перешкоджає користуванню будинком позивачці. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог.
Процесуальні дії у справі.
24 лютого 2020 року ухвалою судді провадження по даній справі було відкрито і постановлено провести розгляд справи за правила спрощеного позовного провадження.
06 січня 2021 року цивільна справа прийнята до провадження суддею Вужиловським О.В. в зв`язку із звільненням судді ОСОБА_5 та призначена до судового розгляду.
Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.
З договору купівлі-продажу від 10 жовтня 2009 року видно, що позивач є власником будинку АДРЕСА_1 (а.с. 9-10).
З домової книги для прописки громадян, що проживають в будинку АДРЕСА_2 видно, що ОСОБА_1 зареєстрований у вказаному будинку з 31 січня 2014 року (а.с. 14-20).
З довідки Любашівського ВП Балтського ВП ГУНП в Одеській області № 41/3/415 від 22.01.2020 року видно, що ОСОБА_2 дійсно зверталась до поліції з приводу погроз фізичною розправою з боку співмешканця ОСОБА_1 02 січня 2020 року та 18.01.2020 року (а.с. 13)
З виписки стаціонарного хворого видно, що відповідач знаходився в Любашівській ЦРл на лікуванні з 03 березня 2020 року по 05 березня 2020 року з діагнозом: розлади психіки внаслідок вживання алкоголя (а.с. 31).
З постанов від 10.01.2020 року, 23.01.2020 року та 03.02.2021 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КпАП України через психологічне насильство в сім`ї, вчинене відносно ОСОБА_2 (а.с. 46, 47)Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.
Відповідно до ст. 81 КПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти.
Згідно ст. 157 ЖК УРСР членів сім`ї власника житлового будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених ч. 1 ст. 116 ЖК УРСР. Виселення провадиться в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.
Виселення згідно із частиною першою статті 116 ЖК України може мати місце, якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу власника або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.
Як роз"яснив Пленум Верховного Суду України в п.17 Постанови №2 від 12 квітня 1985 року "Про деякі питання,що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України " при вирішенні справ про виселення на підставі ст. 116 ЖК осіб,які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того,що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжитті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача (незалежно від прямих вказівок з приводу можливого виселення).
Згідно зі ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше як з підстав і в порядку, передбачених законодавством.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КпАП України за психологічне насильство в сім`ї ОСОБА_1 виражався на адресу позивачки нецензурною лайкою, одного разу на робочому місці позивачки, два рази за місцем проживання. Вказані правопорушення він вчинив з ревнощів, а не з приводу обмеження прав користування житловим приміщенням чи перешкоджання в користуванні ним.
Безспірних доказів, які б свідчили про те, що відповідач ОСОБА_1 систематично порушує правила ч.1 ст. 116 ЖК УРСР та порушує чи обмежує права позивача на володіння та користування її майном суду не надано.
Суд вважає, що у діях відповідача відсутній причинний зв`язок з можливим порушенням прав та законних інтересів позивача, про що зазначено вище, в зв`язку з чим вимога про виселення ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.
Зміст ст. 405 ЦК України передбачає, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право користування цим житлом. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
ОСОБА_1 проживає у вказаному будинку з 31.01.2014 року до сьогоднішнього дня, тому підстав для ухвалення рішення про позбавлення ОСОБА_1 права користування житловим будинком по АДРЕСА_1 не має.
Розподіл судових витрат між сторонами.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю, а відповідач не заявляв про відшкодування судових витрат, суд вважає, що судові витрати необхідно залишити за сторонами, відмовивши позивачу з стягненні судових витрат з відповідача.
На підставі викладеного, керуючись ст. 116 ЖК УРСР, ст. 405 ЦК України, ст.ст. 12, 81, 263-268 ЦПК України, суд,
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 третя особа: Любашівська селищна рада Одеської області про виселення ОСОБА_1 з приватного житлового будинку, позбавлення ОСОБА_1 права користування житловим будинком по АДРЕСА_1 та стягнення судових витрат відмовити повністю.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду через Любашівський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя Любашівського
районного суду
Одеської області: О.В. Вужиловський

Повний текст рішення виготовлено о 16 годині 18 березня 2021 року.