Справа № 703/3868/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2021 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Ігнатенко Т.В.

секретар судових засідань Бондаренко А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла Черкаської області, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів

встановив:

23 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить: зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на підставі рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 31 жовтня 2018 року у справі №703/2890/18, 2/703/1759/20, на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частини мого заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до 1/6 частини мого заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття; відкликати виконавчий лист по справі №703/2890/18, виданий Смілянським міськрайонним судом Черкаської області 26 лютого 2019 року про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову до суду 22 серпня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття, як такий, що втратив юридичну силу.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 13 вересня 2008 року позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 31 жовтня 2018 року, що набрало законної сили 30 листопада 2020 року. У вказаному шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народився ОСОБА_4 .

Крім того, рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 31 жовтня 2018 року, що набрало законної сили 30 листопада 2020 року, у справі №703/2890/18, вирішено стягнути з позивача на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову до суду 22 серпня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

На підставі вказаного рішення, 26 лютого 2019 року судом видано виконавчий лист №703/2890/18, 2/703/1759/18, про стягнення з позивача на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та в цей же день державним виконавцем, на підставі даного виконавчого листа, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №58490038.

Таким чином, з 22 серпня 2018 року до даного часу з позивача на користь ОСОБА_2 , на підставі вищевказаного рішення суду примусово стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Позивач не заперечує необхідність утримання ним спільного з відповідачем сина ОСОБА_5 , однак, на даний час, у нього склалися обставини, які унеможливлюють сплату ним аліментів у визначеному судом розмірі, оскільки в нього, після винесення рішення суду про стягнення аліментів, погіршилося здоров`я, внаслідок чого змінився його матеріальний стан, а також наявні інші чинники.

Так, він приймав безпосередню участь в проведенні Антитерористичної операції на Сході України та був безпосереднім учасником бойових дій. 19 грудня 2018 року, тобто після постановлення рішення суду про стягнення з нього аліментів, йому встановлена ІІІ група інвалідності безтерміново, в зв`язку із захворюванням, яке пов`язане з захистом Батьківщини. 10 січня 2019 року Черкаським обласним МСЕК №2 проведено його огляд, в ході якого встановлено ступінь втрати його професійної працездатності у відсотках, який становить 45 відсотків.

До березня 2020 року позивач перебував у трудових відносинах з ФГ «ВЕКТОР-АГРО ПЛЮС» та отримував заробітну, однак у зв`язку з погіршенням стану свого здоров`я, що є безпосереднім наслідком захворювання, на підставі якого йому встановлена ІІІ групу інвалідності, що є перешкодою для виконання покладених на нього трудових обов`язків, передбачених договором з ФГ «ВЕКТОР-АГРО ПЛЮС», він був вимушений звільнитися з даного підприємства.

Крім того, позивач є пенсіонером, у зв`язку з чим перебуває на обліку Головному управлінні ПФУ в Черкаській області та отримує пенсію по інвалідності, розмір якої в середньому складає 8600 гривень в місяць, з якої, на підставі постанови державного виконавця від 12 серпня 2020 року ВП №58490038 стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_5 . Внаслідок стану свого здоров`я позивач залишається не працевлаштованим, інших джерел доходу, окрім отримання пенсії, не має.

В свою чергу 1/4 частина всіх видів заробітку позивач, яка стягується на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_5 за рішенням суду, складає 2150 гривень, в зв`язку з чим забезпечення прожиткового мінімуму для сина ОСОБА_5 фактично покладено на нього одного

Також, до 24 березня 2006 року позивач перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 . Від даного шлюбу має неповнолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . На підставі виконавчого листа №2-2811, виданого Смілянським міськрайонним судом Черкаської області від 24 жовтня 2005 року, з нього на користь ОСОБА_6 стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_8 .

Мати позивача є інвалідом ІІІ групи безтерміново та з врахуванням стану її здоров`я, фінансового положення, необхідності придбання ліків, позивач надає їй матеріальну допомогу.

Крім того, колишня дружина позивача, ОСОБА_2 та їх спільна дитина зареєстровані за місцем проживання та реєстрації позивача, він вимушений нести додаткові витрати по сплаті житлово-комунальних послуг.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що позивач є інвалідом ІІІ групи, пенсіонером, інших доходів, окрім пенсії, не має, на його утриманні, крім сина ОСОБА_5 , перебуває син ОСОБА_8 , на утримання якого він також сплачує аліменти, а також його мати ОСОБА_9 , яка є пенсіонером та інвалідом ІІІ групи, у зв`язку з чим він надає їй матеріальну допомогу, вважає, що його майновий стан, після винесення рішення про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_5 , змінився та погіршилося здоров`я, в зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою судді від 02 грудня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі, призначено судове засідання, роз`яснено відповідачу право на надіслання до суду відзиву на позовну заяву, а позивачу - заперечення на відзив на позовну заяву.

У визначений вищевказаною ухвалою судді строк відповідач ОСОБА_2 надала до суду відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , відповідно до якого, вона позовні вимоги не визнає у повному обсязі та вважає, що вони не підлягають задоволенню. Так, з позивачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, під час якого в них народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спільне проживання з позивачем вона припинила з листопада 2017 року по причині, що мають різні погляди на подружнє життя. Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 31 жовтня 2018 року у цивільній справі №703/2890/18, 2/703/1759/18 вирішено розірвати її шлюб з ОСОБА_1 та стягувати з нього на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи від дня пред`явлення позову до суду 22 серпня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Вважає, що позивач не надав жодного належних та допустимих доказів про те, що змінився його матеріальний стан з моменту винесення рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 31 жовтня 2018 року, про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_3 . Посилання позивача на те, що 19 грудня 2018 року, тобто після постановлення вказаного рішення суду, йому встановлена ІІІ група інвалідності, в зв`язку з захворюванням, яке пов`язано із захистом Батьківщини, само по собі не є підтвердженнями зміни матеріального стану у сторону його погіршення. При цьому, права громадян, у тому числі людей з інвалідністю, на працю закріплені у ст.43 Конституції України, а обов`язок роботодавців надавати інвалідам роботу, передбачено ст.172 КЗпП України. На думку відповідача, наявність у позивача інвалідності ІІІ групи, в зв`язку з чим не має змоги сплачувати аліменти на утримання дітей, не може слугувати підставою зменшення розміру стягуваних аліментів та не свідчить про зміну матеріального стану позивача. Останній є працездатним та зобов`язаний утримувати своїх неповнолітніх дітей. Погіршення стану здоров`я позивача, а саме встановлення йому ІІІ групи інвалідності, не є причиною повної втрати працездатності, а інших причин, які перешкоджають тому, щоб він працевлаштувався, не має. Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду 21 листопада 2018 року у справі №465/5399/16-ц.

Також, на думку відповідача, не знаходить свого підтвердження те, що позивач припинив свої трудові правовідносини з ФГ «ВЕКТОР-АГРО ПЛЮС» у зв`язку з погіршення стану здоров`я, оскільки трудові відносини припинені значно пізніше ніж встановлена група інвалідності.

Доводи позивача в частині того, що в нього на утриманні знаходиться інша неповнолітня дитина від попереднього шлюбу, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів та не підтверджує погіршення його майнового стану. Аналогічна правова позиція міститься у постанову Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі №565/2071/19.

Також, стягнення аліментів з позивача на користь колишньої дружини ОСОБА_6 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7 відбувається на підставі виконавчого листа №2-2811, виданого Смілянським міськрайонним судом Черкаської області від 24 жовтня 2005 року, тобто на момент винесення рішення суду про стягнення аліментів на утримання їхнього сина ОСОБА_5 , вже відбувалося стягнення з позивача за вищевказаним виконавчим документом, а тому у свою чергу, також не може слугувати підтвердженням зміни матеріального стану чи зміни сімейного стану позивача, як підстави для зменшення розміру аліментів у даній справі.

При цьому, позов про зменшення розміру аліментів пред`явлено лише до неї та не подано позову до ОСОБА_6 про зменшення розміру аліментів на утримання іншого сина позивача ОСОБА_7 , що у свою чергу ставить їхніх дітей у нерівне становище.

Факт наявності матері, яка є інвалідом ІІІ групи загального захворювання не може слугувати самостійною підставою для зменшення розміру аліментів. Посилання на фінансове положення матері, необхідність придбання ліків та надання позивачем їй матеріальної допомоги, чи будь-яких інших обставин, які б надавали підстави на зменшення розміру аліментів, позивач не підтверджує належними та допустимими доказами. Також не зрозуміло, які саме додаткові витрати несе позивач по сплаті комунальних послуг у зв`язку з її реєстрацією місця проживання та їхнього сина та яке це має відношення до зменшення розміру аліментів.

З врахуванням вищевикладеного відповідач просила відмовити у позові ОСОБА_1 до неї про зменшення розміру аліментів у повному обсязі.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою, в якій просить розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, наполягає на їх задоволенні.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляд справи була повідомлена належним чином.

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Саража Д.О. в судове засідання не з?явився, звернувся із письмовою заявою, в якій просив розгляд справи провести без його участі та без участі відповідача, проти задоволення позовних вимог заперечив та просив у їх задоволенні відмовити з викладених у відзиві на позов підстав.

Враховуючи, що розгляд справи відбувався за відсутності учасників судового процесу, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України.

Суд, врахувавши позицію сторін, яка викладена письмово, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Судом встановлено, що 13 вересня 2008 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів 13 вересня 2008 року зроблено відповідний актовий запис за №371, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану по місті Смілі Смілянського міськрайонного управління юстиції Черкаської області 13 вересня 2008 року. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_2 змінила своє прізвище на « ОСОБА_2 » (а.с.10).

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого Ротмістрівською сільською радою Смілянського району Черкаської області 18 жовтня 2010 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 10 жовтня 2010 року в Книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис за №18 (а.с.11).

Статтею 51 Конституції України передбачені права дітей на матеріальне утримання з боку батька та права на їх повноцінне життя та всебічний розвиток.

Відповідно до ч.7 ст.7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, встановлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтями 18, 27 «Конвенції про права дитини» (ратифікованої постановою ВР України №789-XII від 27 лютого 1991 року) встановлено, що батьки несуть загальну та однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 31 жовтня 2018 року, яке набрало законної сили 30 листопада 2018 року, за результатами розгляду цивільної справи №703/2890/18, 2/703/1759/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_12 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини, вирішено, зокрема: розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ; стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову до суду 22 серпня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.12-13).

Враховуючи, що номер справи та провадження, в якому постановлено вищевказане рішення суду, сторони у вказаній справі та вимоги, які задоволені вищевказаним рішення суду, є аналогічними з номером справи та провадження, сторонам у справі та вимогам, які задоволені рішенням суду, яке зазначено у позовній заяві, та на підставі якого з ОСОБА_1 стягуються аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частини мого заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд приходить до висновку, що аліменти з позивача ОСОБА_1 на користь відповідача ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у зазначеному розмірі, стягуються саме на підставі рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 31 жовтня 2018 року, а в описовій та прохальній частині позовної заяви позивачем допущено помилку у написанні дати даного рішення, а саме 30 листопада 2018 року, що враховується судом при прийнятті рішення по суті заявлених вимог у даній справі.

При цьому, суд вважає, що допущена позивачем ОСОБА_1 у позовній заяві помилка не впливає на суть спору, не ставить сторони у нерівне становище, а також відповідач достовірно розуміє суть спору та позовні вимоги, які ставляться на вирішення суду.

На підставі вищевказаного рішення суду, 26 лютого 2019 року Смілянським міськрайонним судом Черкаської області видано виконавчий лист №703/2890/18, 2/703/1759/18, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22 серпня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.14-15).

Зазначений виконавчий лист пред`явлено ОСОБА_2 до примусового виконання, в зв`язку з чим 26 лютого 2019 року державним виконавцем Смілянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Бабіченком І.Л., винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №58490038 (а.с.16-17).

Доказів скасування вказаної постанови державного виконавця, відкликання виконавчого листа, його повернення стягувачу, а також припинення стягнення за вказаним виконавчим листом, матеріали справи не містять.

З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що з 22 серпня 2018 року по даний час з позивача ОСОБА_1 , на підставі рішення суду, та виконавчого листа, примусово стягуються на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Враховуючи зміст ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища та погіршення здоров`я батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів слід з`ясовувати, чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.

Особа, яка сплачує аліменти, - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі №6-143 цс 13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Як вбачається з позовної заяви, позивач ОСОБА_1 обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що він є пенсіонером, інвалідом ІІІ групи, інших доходів, окрім пенсії, не має, на його утриманні, крім сина ОСОБА_5 , перебуває син ОСОБА_8 , а також мати ОСОБА_9 , яка також є пенсіонером, інвалідом ІІІ групи, у зв`язку з чим він надає їй матеріальну допомогу, вважає, що його майновий стан, після винесення рішення про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_5 , суттєво змінився.

Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Так, як вбачається з копії довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААБ №130188, виданої Черкаською обласною МСЕК №2, 19 грудня 2018 року ОСОБА_1 встановлено ІІІ (третю) групу інвалідності, безтерміново, в зв`язку з захворюванням, пов`язаним із захистом Батьківщини. Ступінь втрати професійної працездатності становить 45 відсотків (а.с.19-20).

16 січня 2019 року Управління соціального захисту населення Смілянської РДА ОСОБА_1 видано посвідчення серії НОМЕР_3 , відповідно до якого, пред`явник цього посвідчення є інвалідом ІІІ групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни. Посвідчення безтермінове і дійсне на всій території України (а.с.18).

З врахуванням викладеного, судом достовірно встановлено, що після постановлення рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 31 жовтня 2018 року, за результатами розгляду цивільної справи №703/2890/18, 2/703/1759/18, про стягнення з ОСОБА_1 аліментів, здоровця останнього погіршилося, оскільки йому безтеміново встановлено ІІІ (третю) групу інвалідності, при цьому ступінь втрати професійної працездатності становить 45 відсотків.

Як стверджує сторона відповідача, посилаючись на висновок, який міститься у постанові Верховного Суду 21 листопада 2018 року у справі №465/5399/16-ц, погіршення стану здоров`я позивача, а саме встановлення йому ІІІ групи інвалідності, не є причиною повної втрати працездатності, а інших причин, які перешкоджають тому, щоб він працевлаштувався, не має.

У постанові Верховного Суду 21 листопада 2018 року у справі №465/5399/16-ц зазначено, що погіршення стану здоров`я відповідача, а саме встановлення йому третьої групи інвалідності, не є перешкодою у працевлаштуванні.

Однак, як вбачається з вищевказаної постанови, суд дійшов зазначено висновку на підставі дослідження конкретного доказу, який долучений до матеріалів справи, а саме - довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією, відповідно до якої позивачу первинно встановлена 3 група інвалідності на певний строк та надано рекомендації щодо характеру працевлаштування, зокрема, слюсарем складальником.

Разом з тим, викладені у вищевказаній постанові обставини справи не є аналогічними з обставинами даної справи, оскільки з доданої позивачем ОСОБА_1 до позовної заяви довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААБ №130188 вбачається, що ОСОБА_1 встановлена безтерміново ІІІ (третя) група інвалідності із ступенем втрати професійної працездатності у розмірі 45 відсотків та жодних рекомендацій щодо характеру працевлаштування, в тому числі щодо можливості ним виконувати певну роботу, не надано.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе відхилитись від висновку, який міститься у постанові Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі №465/5399/16-ц, та приймає факт встановленої ОСОБА_1 19 грудня 2018 року безтерміново ІІІ (третьої) групи інвалідності з ступенем втрати професійної працездатності у розмірі 45 відсотків, як доказ суттєвого погіршення стану його здоров`я.

Також, як вбачається з копії довідки №1483, виданої Смілянською держаною податковою інспекцією Головного управління ДПС у Черкаській області, ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з ФГ «ВЕКТОР-АГРО ПЛЮС», отримав у січні 2020 року заробітну плату у загальній сумі 8953 гривні 13 копійок, а вже у лютому 2020 року отримав від Управління праці та соціального захисту населення Смілянської РДП соціальні виплати у розмірі 3160 гривень.

Позивач ОСОБА_1 у позовній заяві стверджує, а сторона відповідача не заперечує, що трудові відносини з між ним та ФГ «ВЕКТОР-АГРО ПЛЮС» припинені, при цьому визнаючи вимоги у частині стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_5 , він виходив з можливості, на той час, сплачувати аліменти, у розмірі, який був заявлений ОСОБА_2 , оскільки був працевлаштований, мав достатній заробіток та задовільний стан здоров`я, при цьому не мав жодних підстав вважати, що зазначені обставини можуть змінитися у найближчому майбутньому.

Згідно копії довідки про доходи пенсіонера №4554 7152 9215 4510, виданою Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області 09 вересня 2020 року, ОСОБА_1 є пенсіонером, перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в Черкаській області і отримує пенсію по інвалідності: у квітні, травні та червні 2020 року - у розмірі 8579 гривень 39 копійок у кожному з місяців; у липні, серпні та вересні 2020 року - 8601 гривня 94 копійки у кожному з місяців. У вересні 2020 року на підставі постанови державного виконавця від 12 серпня 2020 року ВП №58490038 з ОСОБА_1 з пенсії відраховано аліменти у розмірі 3399 гривень 02 копійки (а.с.22).

Як стверджується позивачем у своїй позовній заяві та не заперечується стороною відповідача, ОСОБА_1 інших джерел доходу, окрім отримання пенсії, не має.

Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_4 , виданого повторно Відділом реєстрації актів цивільного стану по Смілянському району Смілянського міськрайонного управління юстиції Черкаської області 08 липня 2008 року, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 розірвано, про що в Книзі розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №37 від 24 березня 2006 року (а.с.23).

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 , виданого Ротмістрівською сільською радою Смілянського району Черкаської області 24 грудня 2003 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_6 є батьками ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що в Книзі записів актів громадянського стану про народження 24 грудня 2003 року зроблено відповідний запис за №10 (а.с.25).

Відповідно до копії постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №15976775, винесеної старшим державним виконавцем Смілянського районного відділу державної виконавчої служби Смілянського міськрайонного управління юстиції Черкаської області Мандрикою О.А 16 листопада 2009 року, на підставі виконавчого листа №2-2811, виданого Смілянським міськрайонним судом Черкаської області від 24 жовтня 2005 року, з позивача ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_8 (а.с.26).

Таким чином, станом на день прийняття Смілянським міськрайонним судом Черкаської області рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_5 , з позивача ОСОБА_1 стягувалися аліменти на користь ОСОБА_6 на утримання сина ОСОБА_8 .

Разом з тим, як вбачається з рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 31 жовтня 2018 року, за результатами розгляду цивільної справи №703/2890/18, 2/703/1759/18, вищевказані обставини суду не повідомлялися, в зв`язку з чим не були предметом дослідження при прийнятті рішення та визначенні розміру аліментів, які необхідно стягувати на утримання сина ОСОБА_5 .

У вказаному рішенні зазначено, що відповідач інших аліментів нікому не платить, стягнень за виконавчими документами не має, при цьому будь-які докази, на підставі яких суд дійшов такого висновку, не наводяться, а відповідач ОСОБА_1 вказаних відомостей суду не надавав, оскільки звернувся із заявою, в якій лише визнав позовні вимоги та просив розгляд справи провести без його участі.

Таким чином, суд не приймає до уваги обставини, які зазначені у вищевказаному рішенні суду, щодо відсутності у ОСОБА_1 інших зобов`язань по сплаті аліментів, оскільки вони повністю спростовуються письмовими доказами, дослідженими під час розгляду даної справи.

Даючи оцінку твердженню відповідача із посиланням на правову позицію, яка міститься у постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі №565/2071/19, щодо відсутності безумовної підстави для зміни розміру аліментів в силу наявності у позивача на утриманні іншої неповнолітньої дитини, суд враховує, що, з вищевказаної постанови Верховного Суду, позивач, як на підставу для зменшення розміру аліментів, посилався виключно на народження дитини від іншого шлюбу, при цьому будь-яких інших підстав для зменшення розміру аліментів не наводив.

При цьому, суд звертає увагу, що Верховний Суд у вказаній постанові не висловився щодо категоричної відсутності підстав для зміни розміру аліментів внаслідок зміни сімейного стану позивача, а саме народження дитини, та що такі обставини не підтверджують погіршення його майнового стану, а наголосив, що такі підстави не є безумовними, тобто можуть мати місце у сукупності з іншими підставами.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.3 СК України, сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Згідно копії довідки про реєстрацію місця проживання особи №81, виданої Ротмістрівською сільською радою 03 березня 2020 року, ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.6).

Відповідно до копрії довідки №657, виданої Ротмістрівською сільською радою 02 листопада 2020 року, ОСОБА_12 проживає за адресою: АДРЕСА_1 . За даною адресою зареєстровані, зокрема: ОСОБА_9 , 1961 року народження. Крім того, за даною адресою зареєстровані, але не проживають: ОСОБА_2 , 1986 року народження, та ОСОБА_4 , 2010 року народження (а.с.27).

Позивач ОСОБА_1 у позовній заяві стверджує, а сторона відповідача не заперечує, що ОСОБА_9 є матір`ю позивача та проживає спільно з ним.

Як вбачається з копії довідки серії 12ААА №188597, яка видана Черкаським міжрайонним МСЕК №2, ОСОБА_9 01 вересня 2015 року встановлена ІІІ (третя) група безтерміново, внаслідок загального захворювання (а.с.29).

Згідно копії пенсійного посвідчення серії НОМЕР_6 , яке видано Пенсійним фондом України 08 вересня 2015 року, ОСОБА_9 є пенсіонером по інвалідності ІІІ групи загального захворювання. Термін дії - довічно (а.с.28).

У позовні заяві ОСОБА_1 стверджує, що з врахуванням стану здоров`я матері, її фінансового положення, необхідності придбання ліків, він надає їй матеріальну допомогу.

Сторона відповідача вказує, що факт наявності матері, яка є інвалідом ІІІ групи загального захворювання не може слугувати самостійною підставою для зменшення розміру аліментів. Посилання на фінансове положення матері, необхідність придбання ліків та надання позивачем їй матеріальної допомоги, чи будь-яких інших обставин, які б надавали підстави на зменшення розміру аліментів, позивач не підтверджує належними та допустимими доказами.

Разом з тим, суд не приймає до уваги вищевказані доводи сторони відповідача з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч.1 ст.202 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Згідно ст.203 СК України, дочка, син крім сплати аліментів зобов`язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю.

Таким чином, враховуючи, що мати позивача є пенсіонером та інвалідом ІІІ групи, в зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, останній зобов`язаний утримувати її та приймати участь у додаткових її витратах, при цьому здійснення такий дій у добровільному порядку не заборонено чинним законодавством України.

При цьому, утримання позивачем матері, яка є інвалідом ІІІ групи, не є самостійною підставою, на яку посилається ОСОБА_1 у позовній заяві, як на обставини, що свідчать про необхідність зменшення розміру аліментів.

Крім того, суд вважає безпідставними доводи сторони відповідача про те, позов про зменшення розміру аліментів пред`явлено лише до відповідача та не подано позову до ОСОБА_6 про зменшення розміру аліментів на утримання іншого сина позивача ОСОБА_7 , що у свою чергу ставить їхніх дітей у нерівне становище.

Так, чинне законодавство України не зобов`язує позивача ОСОБА_1 звертатися до суду з однією позовною заявою про зменшення розміру аліментів відразу до обох отримувачів аліментів на утримання дітей, в зв`язку з чим не позбавлений можливості звернутися з окремими позовними заявами до кожного з них.

Будь-яких доказів, які свідчать про те, що ОСОБА_1 не звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6 про зменшення розміру аліментів на утримання сина ОСОБА_8 , чи то вирішення питання про таке зменшення в позасудовому порядку, та підтверджують доводи сторони відповідача у цій частині, останньою не надано та матеріали справи не містять.

Також, у матеріалах справи відсутні відомості про розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 на утримання сина ОСОБА_8 , в зв`язку з чим твердження сторони відповідач про те, що стягнення з позивача на користь відповідача аліментів на утримання сина ОСОБА_5 у розмірі, який просить позивач у позовній заяві, ставить дітей ОСОБА_12 у нерівне становище, є припущеннями.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.6 ст.82 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.2 та ч.3 ст.182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2020 рік», прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років з 01 січня 2020 року по 30 червень 2020 рік становить 2218 гривень, з 01 липня 2020 року по 30 листопада 2020 рік становить 2318 гривень, з 01 грудня 2020 року по 31 грудня 2020 рік - 2395 гривень.

Згідно Закону України «Про Державний бюджет на 2021 рік», прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень.

Враховуючи, що середньомісячний розмір пенсії, яку отримував ОСОБА_1 внаслідок інвалідності, становить приблизно 8600 гривень, та приймаючи до уваги, що інших доходів він не має, 1/4 частина всіх видів його заробітку, яка стягується на користь ОСОБА_2 на утриманні сина ОСОБА_5 за рішенням суду, складає 2150 гривень.

Таким чином, суд приходить до висновку, що забезпечення прожиткового мінімуму для сина ОСОБА_5 в повній мірі виконується позивачем ОСОБА_1 , при цьому розмір його заробітку (доходу), з врахуванням встановлених вище судом обставин, є недостатнім для сплати ним аліментів у розмірі, що фактично дорівнює прожитковому мінімуму для дитини відповідного віку.

Разом з тим, з врахуванням середньомісячного розміру пенсії, яку отримує ОСОБА_1 , 1/6 частина від всіх видів його заробітку (доходу), становить 1433 гривні, що є більшим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму, який встановлений Законом України «Про Державний бюджет на 2021 рік», для дитини віком від 10 до 18 років, якою є син позивача та відповідача - ОСОБА_5 .

Відповідно до ч.1-3 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно ч.1-4 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Таким чином, суд оцінює кожний доказ не лише окремо один від одного, але їх у сукупності, що не враховано стороною відповідача при обґрунтуванні кожної позиції щодо обставини, на яку посилається позивач у позові, як самостійну підставу для відмови у задоволенні позову, та не враховує їх у сукупності.

Враховуючи вищевикладене суд приймає до уваги, що після постановлення рішення суду про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_5 , позивач в результаті виконання свого обов`язку по захисту Батьківщини зазнав значного погіршення здоров`я, в наслідок чого йому встановлено ІІІ (третю) групу інвалідності безтерміново із ступенем втрати професійної працездатності у розмірі 45 відсотків; отримав статус пенсіонера; був звільнений з останнього місця роботи; інших доходів, окрім пенсії, яка є меншою в порівнянні із заробітною платою, що отримував за останнім місцем роботи, - не має; на його утриманні, крім сина ОСОБА_5 , перебуває неповнолітній син ОСОБА_8 , та мати ОСОБА_9 , яка є пенсіонером та інвалідом ІІІ групи. Отже, суд приходить до висновку, що майновий стан ОСОБА_1 , після винесення рішення про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_5 , змінився в гірший бік та погіршилося його здоров`я, в зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Враховуючи, що позивач при зверненні до суду з позовною заявою, відповідно до вимог п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», був звільнений від сплати судового збору, та приймаючи до уваги, що його позовні вимоги підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне, з урахуванням вимог ч.1, ч.6 ст.141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 840 гривень 80 копійок.

На підставі викладеного, відповідно до ст.51 Конституції України, ст.3, 7, 141, 180, 181, 182, 192, 202, 203 СК України, та керуючись ст.4, 12, 13, 28, 76-82, 89, 141, 258-259, 263-265, 268, 272-273, 352, 354-355 ЦПК України,

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, - задовольнити.

Зменшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_7 , на підставі рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 31 жовтня 2018 року у справі №703/2890/18, 2/703/1759/20, на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_8 , на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частини мого заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до 1/6 частини мого заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

Відкликати виконавчий лист по справі №703/2890/18, виданий Смілянським міськрайонним судом Черкаської області 26 лютого 2019 року про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_7 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_8 , аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову до суду 22 серпня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття, як такий, що втратив юридичну силу.

Аліменти у зменшеному розмірі сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Стягнути ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_8 , на користь держави судовий збір в сумі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 (вісімдесят) копійок.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі:

Позивач - ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_7 .

Відповідач - ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_8 .

Головуючий Т.В. Ігнатенко