Провадження № 2/638/1274/21
15 березня 2021 року м. Харків
Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Латки І.П.,
за участю секретаря судового засідання Котельнікової А.Г.,
учасники справи:
позивач - Харківська міська фінансово-кредитна спілка «Криниця»,
відповідач - ОСОБА_1 ,
розглянувши в спрощеному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Харкова цивільну справу за позовом Харківської міської фінансово-кредитної спілки «Криниця» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
У липні 2020 року позивач звернувся до суду із позовом до Харківської міської фінансово-кредитної спілки «Криниця» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в обґрунтування якого вказав, що 11 лютого 2016 року між Харківською міською фінансово-кредитною спілкою «Криниця» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 08-16 строком до 11 серпня 2016 року із сплатою 5 % відсотків від суми наданого кредиту щомісячно.
05 січня 2017 року між Харківською міською фінансово-кредитною спілкою «Криниця» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду № 2 до кредитного договору № 08-16 від 11 лютого 2016 року, якою було змінено строк виконання зобов`язання по кредитному договору до 11 січня 2018 року.
Позивач свій обов`язок по кредитному договору щодо надання відповідачу кредиту виконав у повному обсязі, однак відповідачка, отримавши суму кредиту свої зобов`язання за кредитним договором виконала частково, повернувши частину кредиту в розмірі 4430 грн.
Відповідно до п. 6.2. у випадку порушення Позичальником зобов`язання в частині своєчасного повернення суми кредиту, Кредитодавець стягує суму кредиту з урахуванням штрафних санкцій - 2% від суми непогашеного кредиту за кожен день прострочення платежу.
Таким чином, зважаючи на невиконання відповідачкою умов кредитного договору, остання має заборгованість по кредитному договору № 08-16 від 11 лютого 2016 року, що станом на 31 липня 2020 року становить 142120 грн, із яких:
-109820 грн - пеня за несвоєчасне повернення кредиту по кредитному договору № 08-16 від 11 лютого 2016 року.
Позивач просив суд стягнути зОСОБА_1 на користь Харківської міської фінансово-кредитної спілки «Криниця» (код ЕДРПОУ 06716780) заборгованість по кредитному договору № 08-16 від 11 лютого 2016 року станом на 31 липня 2020 року у сумі 142120 грн та судові витрати.
Копію ухвали про прийняття до розгляду позовної заяви та відкриття провадження та позовну заяву з доданими матеріалами ОСОБА_1 отримала 23 грудня 2019 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, проте від відповідачки не надійшло відзиву на позовну заяву.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без участі представника позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена відповідно до п. 4 ч 8 ст. 128 ЦПК України, відзив на позовну заяву не подала.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У зв`язку з наведеним, суд вважав за можливе розглядати справу за відсутністю відповідачки.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
05 січня 2017 року між Харківською міською фінансово-кредитною спілкою «Криниця» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду № 2 до кредитного договору № 08-16 від 11 лютого 2016 року, якою було змінено строк виконання зобов`язання по кредитному договору до 11 січня 2018 року, що підтверджується копією додаткової угоди № 2 від 05 січня 2017 року про внесення змін до кредитного договору № 08-16 від 11 лютого 2016 року (а.с. 6).
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).
Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частини перша та друга статті 14 ЦК України).
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно зі статтею 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, вибору контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже, свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості, наданій сторонам визначити умови такого договору.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Судом встановлено та вбачається із матеріалів справи, що 11 лютого 2016 року між Харківською міською фінансово-кредитною спілкою «Криниця» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 08-16.
Пунктом 1.2 зазначеного договору передбачено режим сплати: відсотки - щомісячно, не пізніше _ числа поточного місяці - за наступний місяць користування кредитом; тіло кредиту - наприкінці строку дії договору/відсотки - щомісячно, не пізніше 11 числа поточного місяця за наступний місяць користування кредитом; тіло кредиту - наприкінці строку дії цього договору. Сума відсотків за користування кредитом складає 5 % від суми наданого кредиту щомісячно/кредит з періодичною сплатою процентів і періодичною сплатою рівних часток основної суми.
05 січня 2017 року між Харківською міською фінансово-кредитною спілкою «Криниця» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду № 2 до кредитного договору № 08-16 від 11 лютого 2016 року, відповідно до п. 1 якої сторони домовились про зміну строку виконання кредитного договору № 08-16 від 11 лютого 2016 року з 11 січня 2017 року до 11 січня 2018 року.
Згідно п. 2 вказаної додаткової угоди № 2 до кредитного договору № 08-16 від 11 лютого 2016 року сторони домовились викласти пп. 1.1, 1.5, 5.3 кредитного договору № 08-16 від 11 лютого 2016 року у наступній редакції:
Отже, сторони погодили як щомісячне виконання зобов`язання, так і строк кредитування до 11 січня 2018 року.
Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованість за пенею за несвоєчасне повернення кредиту складає 109820 грн.
Підставою, яка породжує обов`язок сплатити неустойку, є порушення боржником зобов`язання (ст. ст. 610,611 ЦК України)
За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Із наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що позивачем заборгованість за пенею за несвоєчасне повернення кредиту розрахована за період з вересня 2019 року по лютий 2020 року в сумі 109820 грн.
Як зазначалося вище строк кредитування за договором № 08-16 від 11 лютого 2016 року сплив 11 січня 2018 року, тому право кредитодавця нараховувати передбачену договором пеню припинилося з цієї дати.
Відповідно до 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
За таких обставин суд вважає, оскільки зі спливом строку кредитування припинилося право позивача нараховувати пеню за кредитом, то після 11 січня 2018 року позивач не мав права нараховувати відповідачу пеню за кредитним договором № 08-16 від 11 лютого 2016 року, тому вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_1 пені за період з вересня 2019 року по лютий 2020 року в сумі 109820 грн не підлягають задоволенню за необґрунтованістю.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 зазначено, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, Велика Палата Верховного Суду погоджується із висновком судів попередніх інстанцій, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
В ч. 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Як вбачається із матеріалів справи, позивачем при поданні позовної заяви сплачений судовий збір в сумі 2132 грн, що підтверджується платіжним дорученням (а.с. 1). При цьому, відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» за подання даного позову підлягав сплаті судовий збір в сумі 2102 грн.
Оскільки позовні вимоги Харківської міської фінансово-кредитної спілки «Криниця» підлягають частковому задоволенню, то понесені судові витрати за подання позовної заяви відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 477,73 грн.
Керуючись ст. 10, 12, 13, 76, 81, 141, 258, 259, 263-265, 273-274, 279, 354 ЦПК України, суд
Позовні вимоги Харківської міської фінансово-кредитної спілки «Криниця» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованостізадовольнити частково.
У задоволенні решти позовних вимог Харківської міської фінансово-кредитної спілки «Криниця» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованостівідмовити за необґрунтованістю.
Із урахуванням пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції, яка набрала чинності 15.12.2017) рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 15 березня 2021 року.

Суддя І.П. Латка