КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2021року місто Київ

справа № 760/12310/20

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Левенця Б.Б.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на рішення Солом`янського районного суду міста Києвавід 12 квітня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Калініченко О.Б., у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

В червні 2020 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором б/н від 25 жовтня 2016 року у розмірі 82504,36 грн., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту - 54914,66 грн.; заборгованості за простроченими відсотками - 23184,73 грн.; штрафу (фіксована частина) - 500,00 грн.; штрафу (процентна складова) - 3904,97 грн.

В обґрунтування вимог посилався на те, що 25 жовтня 2016 року ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг АТ КБ «ПРИВАТБАНК» підписав заяву б/н.

Вказував, що відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з Умовами та Правилами, Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Позивач вказував, що банк свої зобов`язання виконав належним чином, надавши відповідачу кредит у повному обсязі, однак остання умови кредитного договору не виконує, грошові кошти не повертає, а тому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором.

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 12 квітня 2021 року в задоволенні позову АТ КБ «ПРИВАТБАНК» відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування вимог посилався на те, що 25 жовтня 2016 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг.

Вказував, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що відповідач, підписуючи анкету-заяву, користуючись кредитними коштами та здійснюючи погашення заборгованості, висловила свою згоду з формою договору та його умовами.

Зазначав, що розрахунок заборгованості відповідачем не оскаржувався, доказів належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту відповідачем надано не було, а тому вважає, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивача заборгованість зі сплати тіла кредиту у повному обсязі.

Посилався на те, що розрахунок заборгованості, наданий до позовної заяви у цілковитій відповідності відображає рух коштів за карткою та підтверджує розмір заборгованості.

Зазначав, що встановивши, що банк надав відповідачу кредит, а відповідач його не повернув, суд першої інстанції не мав жодних підстав відмовляти у стягненні фактично отриманих коштів, тобто заборгованості за простроченим тілом кредиту.

Відзиву на апеляційну скаргу позивача до Київського апеляційного суду не надійшло.

У порядку ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Тому, розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.

З`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст.367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь банку заборгованості за тілом кредиту, відсотками та штрафами, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав доказів, які б підтвердили, що відповідачу видавалася картка та якого саме виду, що йому відкривався картковий рахунок, а відтак, і встановлений розмір наданого кредиту. А тому перевірити розмір нарахованих суми боргу, процентів та штрафних санкцій відповідачу не є можливим.

Також суд першої інстанції вказував на те, що в даній справі жодних доказів на підтвердження ознайомлення відповідача з Умовами та Правилами, які були б підписані відповідачем на сторінках Умов не надано. А лише те, що відповідач почав користуватися грошовими коштами само по собі не свідчить про обізнаність з умовами договору щодо сплати відсотків та пені, їх розміру та порядку сплати.

Проте, колегія суддів не в повному обсязі погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказував на те, що 25 жовтня 2016року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву б/н,відповідно до якої відповідач отрималакредит.

Позивач зазначав, що відповідач, підписавши анкету-заяву підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.uaскладає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

На підтвердження своїх вимог позивач до матеріалів позовної заяви надав витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», розрахунки заборгованості за договором №б/н від 25 жовтня 2016 року станом на 30 вересня 2019 року та станом на 20 квітня 2020 року, виписку по рахунку станом на 22 квітня 2020 року, копію анкети - заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку для індивідуальних клієнтів, приватних підприємців та керівників корпоративних клієнтів, довідку про зміну умов кредитування, довідку про видачу кредитних карт та копію паспорту відповідача.

Разом з тим, як вбачається з долученої до матеріалів справи анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПРИВАТБАНКУ (для індивідуальних клієнтів, приватних підприємців та керівників корпоративних клієнтів) вона містить лише анкетні дані відповідача, її контактну інформацію.

У вказаній анкеті-заяві не зазначено, яку саме картку відповідач бажає оформити, не зазначено даних про умови кредитування, а саме: кредитний ліміт,які проценти встановлено за користування кредитом, строк договору, які штрафні санкції передбачені за несвоєчасне погашення кредиту.

Довідки про умови кредитування чи Тарифів обслуговування кредитних карт, які б містили підпис відповідача про ознайомлення з ними, матеріали справи також не містять.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.3 ЦК України однією із засад цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша статті 8 Конституції України). Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України, забезпечуючи при цьому верховенство права. Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Одним з елементів верховенства права є дотримання прав людини, зокрема права сторони спору на представлення її позиції та права на справедливий судовий розгляд.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Ідея справедливого судового розгляду передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності сторін.

Згідно з статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється засадах змагальності. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненнями чи невчиненням нею процесуальних дій.

Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови оппонента

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У заяві позичальника, яка долучена позивачем до позовної заявипроцентна ставка не зазначена.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за простроченими відсотками, заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 та штрафи.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на витяг з Умов та Правил надання банківських послуг та витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» як невід`ємні частини спірного договору.

Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та витягом з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці витяг з Тарифів та витяг з Умов та Правил розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПРИВАТБАНКУ, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком витяг з Тарифів та витяг з Умов та Правил не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Вказаний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що відсутні підстави вважати, що при укладенні договору АТ КБ «ПРИВАТБАНК» дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону №1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк.

Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відсутні правові підстави для задоволення позову щодо вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за простроченими відсотками та штрафами.

Звертаючись до суду з даним позовом, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» також просив стягнути з відповідача заборгованість за тілом кредиту.

Обґрунтовуючи позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 54914,66 грн., яка утворилася станом на 20 квітня 2020 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» зазначав, що банк свої зобов`язання виконав належним чином, надавши відповідачу кредит у повному обсязі, однак остання умови кредитного договору не виконує, грошові кошти не повертає.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги щодо правильності нарахування заборгованості за тілом кредиту, колегія суддів виходить з наступного.

На підтвердження вказаних позовних вимог позивачем було надано до суду розрахункизаборгованості за договором б/н від 25 жовтня 2016 року станом на 30 вересня 2019 року та 20 квітня 2020 року, та виписку за договором б/н станом на 22 квітня 2020 року.

Як вбачається з розрахунків заборгованості та виписки за договором б/н по рахунку, відповідач здійснювала витрати кредитних коштів та періодично вносила кошти на погашення кредиту.

Також, як вбачається з зазначених розрахунків та виписки по рахунку позивач вказував на те, що загальна заборгованість за наданим кредитом становить 78099,39 грн.

При цьому, у розмір заборгованості - 78099,39 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» було включено, у тому числі: суми відсотків за використування кредитного ліміту за ставкою 3,5%, пеня за прострочку за кредитом та комісія за обслуговування (членський внесок).

Як вбачається з виписки по рахунку, виходячи із наявної заборгованості за кредитом в сумі 78099,39 грн. станом на 20 квітня 2020 року банком у її розмір були включені:

відсотки за використування кредитного ліміту за ставкою 3,5%, що загалом становить 74184,87 грн., а саме:

01 лютого 2018 року - 1201,91 грн., 01 березня 2018 року - 1048,21 грн., 01 квітня 2018 року - 2061, 34 грн., 01 травня 2018 року - 2533,03 грн., 01 червня 2018 року - 2243 грн., 01 липня 2018 року - 3180,13 грн., 01 серпня 2018 року - 3578,76 грн., 01 вересня 2018 року - 1985,97 грн., 01 жовтня 2018 року - 3889,67 грн., 01 листопада 2018 року - 4425,40 грн., 01 грудня 2018 року - 2600,74 грн.., 01 січня 2019 року - 2477,77 грн., 01 лютого 2019 року - 2113,21 грн., 01 березня 2019 року - 2921,75 грн., 01 квітня 2019 року - 2533,71 грн., 01 травня 2019 року - 2011,14 грн., 01 червня 2019 року - 2564,14 грн., 01 липня 2019 року - 2197,35 грн., 01 серпня 2019 року - 2692,46 грн., 01 вересня 2019 року - 2740,45 грн., 01 жовтня 2019 року - 1950,60 грн., 01 листопада 2019 року - 4009,53 грн., 01 грудня 2019 року - 3791,40 грн., 01 січня 2020 року - 3917,78 грн., 01 лютогт 2020 року - 3906,93 грн., 01 березня 2020 року - 3654,87 грн., 01 квітня 2020 року - 1953,62 грн.;

пеня за прострочку за кредитом, що загалом становить 1000 грн.;

комісія за обслуговування (членський внесок), що загалом становить 420 грн.

Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч.5, 6 ст.81 ЦПК України).

Разом з тим, оскільки матеріали справи не містятьдоказів про погодження з відповідачем умов стягнення відсотків за використування кредитного ліміту за ставкою 3,5%, пені за прострочку за кредитом та комісії за обслуговування (членський внесок) колегія суддів вважає, що позивач безпідставно нарахував та включав у розмір заборгованості вказані складові.

А відтак, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки відповідач фактично отримала кредит та користувалася ним, отже з останньої підлягає стягненню сума за тілом кредиту за вирахуванням відсотків за використування кредитного ліміту за ставкою 3,5%, пені за прострочку за кредитом та комісії за обслуговування (членський внесок) у розмірі 2494,52 грн. (78099,39 грн. - 74184,87 грн. - 1000 грн. - 420 грн.).

Таким чином, рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволені позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованості за тілом кредиту підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового про часткове задоволення позову АТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Згідно з частинами 1, 13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Виходячи з положень ст.141 ЦПК України колегія суддів вважає необхідним стягнути з відповідача та користь позивача судові витрати у розмірі 158,70 грн. пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги банку.

Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 376, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» - задовольнити частково.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 12 квітня 2021 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» заборгованості за тілом кредиту скасувати та ухвалити в цій частині нове.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», місцезнаходження: місто Київ, вул. Грушевського, 1-д, заборгованість по тілу кредиту у розмірі 2494 грн. 52 коп. та судові витрати у розмірі 158 грн. 70 коп.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в пункті 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: