Справа № 649/1076/20
Провадження №2/649/30/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2021 року Великолепетиський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого Соловйова В.В.

секретаря судового засідання Погорілої О.С.

за участю: позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт. Велика Лепетиха цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Великолепетиської селищної ради про визнання права власності за набувальною давністю

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності за набувальною давністю, мотивуючи свої вимоги тим, що він з 09.12.1998 року володіє 45% від 100% та проживаю разом з дружиною ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується реєстраційним посвідченням Великолепетиського БТІ від 09.12.1998 року. Позивач зазначив, що вказана частина будинку складається з житлових кімнат 13.0 кв.м і 11.9 кв.м кухні розміром 13.0 кв.м та санвузла 3.3 кв.м. Зазначена частина будинку була подарована йому ОСОБА_4 , цивільною дружиною його тестя ОСОБА_5 , що підтверджується договором дарування, який зареєстровано в реєстрі за номером 777. Таким чином, з 09.12.1998 року він став власником 45% від 100% домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 . Позивач вказує, що у 1999 році ОСОБА_4 - власниця 55% домоволодіння - померла і з того часу він користується всім домоволодінням. В той же час, проживаючи в даному будинку, він з першого дня вселення до 55% домоволодіння сплачує комунальні та всі інші витрати, пов`язані з його утриманням. Так враховуючи, що на зазначених 55/100 після смерті ОСОБА_4 продовжував проживати її цивільний чоловік ОСОБА_5 то він постійно робив поточні та капітальні ремонти за власні кошти та утримуючи взагалі весь будинок в порядку враховуючи, що залишення без догляду 55/100 частину домоволодіння призвело б до руйнування усього домоволодіння. Отже він був вимушений взяти турботу про 55/100 на себе і за час більше ніж 10 років облаштував кімнати новими дверима та вікнами, ремонтує дах, тобто продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном. Крім цього, підтвердження постійного та безперервного користування всім домоволодінням є: довідка сількомунхоза про відсутність заборгованості та довідка за Ф-3 про зареєстрованих осіб, а тому просить суд визнати за ним - ОСОБА_1 , 1949 року народження, РНОКПП НОМЕР_1 право власності на частку 55% домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , за набувальною давністю.

У підготовче судове засідання позивач не з"явився, але надав до суду заяву у якій зазначив, що позов підтримує, просить суд його задовольнити, а справу розглянути у його відсутність.

Представник відповідача Великолепетиської селищної ради - Мошенець І.Є. у судове засідання не зявилася, але надала до суду заяву у якій зазначила, що позов визнає, не заперечує проти його задоволення, просить суд розглянути справу у її відсутність, та вирішити справу на розсуд суду.

Прийнявши відповідно до ст. 206 ЦПК України визнання позову відповідачем та вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб`єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади (п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду кримінальних та цивільних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" №5 від 07.02.2014 року).

Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК України, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У Конституції України закріплені основні правові принципи регулювання відносин власності, головними з яких є принцип рівного визнання й захисту рівним чином усіх форм власності (статті 13, 14, 41).

Конституційні положення про право власності відображені в нормах діючого законодавства, зокрема в статті 344 ЦК України, якою встановлені правила застосування набувальної давності як одного зі способів набуття права власності. Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб`єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях.

Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває права власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Виходячи із змісту вказаної статті, обставинами, які мають значення для справи і які повинен довести позивач, є такі: добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність, відсутність інших осіб, які претендують на це майно, відсутність титулу (підстави) у позивача для володіння майном та набуття права власності.

Згідно із ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.

Судом встановлено, що право власності позивача на 45/100 частин житлового будинку з відповідною частиною господарчих та побутових будівель та споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1 , підтверджується: договором дарування від 09.12.1998 року, згідно якого ОСОБА_4 подарувала ОСОБА_1 45/100 частин вказаного житлового будинку; довідкою КП "Каховське БТІ" за № 69 від 19.08.2020 року у якій зазначено, що домоволодіння по АДРЕСА_1 значиться за ОСОБА_4 - 55/100 частина та ОСОБА_1 - 45/100 частин, а також реєстраційним посвідченням від 09.12.1998 року.

Довідкою про реєстрацію місця проживання особи від 13.07.2020 року за № 06-07-696 підтверджується, що позивач ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований по АДРЕСА_1 .

Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №7 від 18.12.2020 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Листом приватного нотаріуса Великолепетиського районного нотаріального округу №866/01-16 від 28.12.2020 року підтверджується, що спадкова справа щодо майна померлої ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 не заводилася.

У зв"язку зі смертю ОСОБА_4 позивач ОСОБА_1 звертався до Великолепетиської селищної ради з заявою про взяття на баланс селищної ради 55/100 частин вищевказаного житлового будинку, та отримав відповідь від 20.08.2020 року за № 02-39/464 у якій зазначено, що Великолепетиська селищна рада взяти на баланс 55% будинку за адресою АДРЕСА_1 не має можливості, у зв"язку з відсутністю коштів у місцевому бюджеті на виготовлення правовстановлюючих документів.

Позивач у позові зазначив, що з часу смерті ОСОБА_4 він разом з дружиною користується всім домоволодінням, сплачує комунальні та всі інші витрати пов`язані з його утриманням, постійно робить поточні та капітальні ремонти за власні кошти і за час більше ніж 10 років облаштував кімнати новими дверима та вікнами, відремонтував дах, а тому за вказаних обставин суд вважає, що позивач та члени його сім`ї починаючи з 1999 року добросовісно, відкрито безперервно користуються, нерухомим майном у виді 55% житлового будинку.

Згідно п.п. 9, 11, 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, що володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Положеннями статей 335 і 344 ЦК України визначено, що право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ.

Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду.

Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Тому, в даному випадку можна вважати володіння нерухомим майном, на яке позивач просить визнати право власності є добросовісним.

Зі змісту ст. 3 ЦК України випливає неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та іншими законами, а відповідно до ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Вказані у позові обставини можуть бути прийняті судом в якості належних доказів доведеності підстав для набуття права власності.

Таким чином, позивачем доведено обставини, необхідні для набуття права власності, які перелічені положеннями ст. 344 ЦК України, а тому суд відповідно до ст.ст. 328, 344 ЦК України вважає за необхідне визнати за ОСОБА_1 , 1949 року народження, РНОКПП НОМЕР_1 право власності на частку 55% домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , за набувальною давністю, крім того представник відповідача позов визнала, а тому позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

На підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 328, 344, 397 ЦК України, керуючись ст.ст. 12, 81, 200, 206, 265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 про визнання права власності за набувальною давністю задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , 1949 року народження, РНОКПП НОМЕР_1 право власності на частку 55% домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , за набувальною давністю.

Повне найменування сторін:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 .

Відповідач - Великолепетиська селищна рада , місце реєстрації юридичної особи вул. Соборна 2, смт. Велика Лепетиха Великолепетиського району Херсонської області.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Херсонського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий підпис