Справа № 736/1432/20
Номер провадження 2/749/109/21
"16" липня 2021 р. м. Сновськ
Щорський районний суд Чернігівської області в складі:
головуючого судді Шаповал З.О.
за участі секретаря Мирошниченко А.М.
позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача ОСОБА_2
третьої особи ОСОБА_3
представника третьої особи Загальця О.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сновськ цивільну справу №736/1432/20 за позовом ОСОБА_1 до Холминської селищної ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 , про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,-
21.12.2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Холминської селищної ради, про визначення додаткового строку для подання заяви на прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла тітка позивача ОСОБА_4 , яка склала заповіт на ім`я позивача. Після її смерті відкрилася спадщина, однак позивач у встановлений законом шестимісячний строк не звернулась до нотаріуса у зв`язку з тим, що не знала про наявність заповіту на її ім`я. Про заповіт дізналась в кінці листопада 2020 року та лише 08.12.2020 року отримала його дублікат. Позивач проживає в с. Уріччя Корюківського району Чернігівської області яке значно відділене від села Холми в якому проживала та померла спадкодавець.
Розпорядженням голови Корюківського районного суду Чернігівської області Кутового Ю.С. позовну заяву ОСОБА_1 до Холминської селищної ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини передано до Щорського районного суду Чернігівської області.
Ухвалою суду від 31.03.2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, залучено до участі у справі ОСОБА_3 (мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 ), в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.
Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав викладених у позові.
У підготовчому судовому засіданні представник відповідача відсутній, до суду надав заяву про проведення судового засідання без участі Холминської селищної ради. 19.04.2021 року відповідач, отримавши пояснення третьої особи змінив думку, щодо визнання позову та при вирішенні спору покладається на розсуд суду (а.с.70, 23).
Свідок ОСОБА_7 , пояснила, що позивачка є її рідною сестрою, а третя особа ОСОБА_3 є їхнім двоюрідним братом. Про наявність заповіту свідку та позивачці стало відомо після того, як сестра отримала копію позовної заяви до суду ОСОБА_3 про визнання права власності на майно, з якого вбачалось, що їхня тітка ОСОБА_4 на ім`я позивачки склала заповіт. Позивачка у сільській раді у грудні 2020 року отримала дублікат заповіту з якого вбачалось, що тітка все своє майно заповідала сестрі ОСОБА_1 . У 2007 році сестра на грунті психічного розладу підпалила будинок та залишилась без житла. Проходила курс лікування у Павлівській психіатричній лікарні. У 2007 році повернулась у смт. Холми Корюківського району, але житло було знищене, тому хотіла проживати у 1/2 частині будинку де мешкає ОСОБА_3 , оскільки будинок має два відокремнені входи, але ОСОБА_3 виставив її та про заповіт промовчав. У ОСОБА_3 залишаються всі правовстановлюючі документи на будинок. Позивачка зверталась до сільської ради і для тимчасового проживання їй виділяли старий шкільний будинок. Власного житла сестра не має, проживає у будинку знайомих далеко від с. Холми на хуторі в лісі де всього є дві жилі хати.
Свідок ОСОБА_8 пояснив, що сторони по справі є його племінниками. В с. Холми Корюківського району стоїть спадковий будинок, який облаштований на два відокремлені входи. Одна половина будинку належить шістьом спадкоємцям. У якій зараз проживає племінник ОСОБА_3 , він же обслуговує будинок, доглядає, обробляє присадибну ділянку. Інша 1/2 частина будинку була зареєстрована за спадкодавцем ОСОБА_4 , яка зробила заповіт на ім`я позивачки. Тітка проживала в одному будинку з племінником ОСОБА_3 він її доглядав, а у 2004 році вони з племінником організували похорони і взяли на себе всі витрати. Про наявність заповіту позивачка була обізнана. Вона приводила з сільської ради секретаря для його складання. Позивачка весь час говорила, що вона не буде оформляти спадкове майно, пояснюючи це тим, що там живе ОСОБА_3 .
Свідок ОСОБА_9 пояснив, що орієнтовно у 2020 році до нього на консультацію звернувся ОСОБА_3 , щоб оформити право власності на будинок в с.Холми Корюківського району де він зараз мешкає. З`ясувалось, що на 1/2 частину будинку є шість спадкоємців і в кожного з них є право на 1/12 частину майна. Інша 1/2 частина будинку належала ОСОБА_4 , яка зробила заповіт на ім`я позивачки, але остання не оформила спадщину, проживає в іншому місці. Десь у травні 2020 року свідок зустрівся з позивачкою і вона пояснила, що не буде оформляти спадкове майно, нехай цим займається ОСОБА_3 . На його прохання позивачка передала йому оригінал заповіту з якого він зробив копію для подачі позову про визнання права власності за третью особою на спадкове майно.
Свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 пояснили, що вони добре знали спадкодавця ОСОБА_4 , оскільки ОСОБА_10 працювала з 2002 по 2010 рік секретарем сільської ради, а ОСОБА_11 соціальним працівником, яка обслуговувала ОСОБА_4 . Осінню 2008 року в сільську раду після лікування в психіатричному закладі зверталась позивачка про виділення їй житла, оскільки її будинок згорів і вона жила у подруги в хуторі звідки взимку до села важко було добратися. ОСОБА_1 пояснила, що на неї складено заповіт ОСОБА_4 , але вона не буде оформляти спадщину. Позивачці дали ключі від квартири для вчителів для тимчасового проживання, але вона там не проживала. Свідоцтво про смерть у сільській раді на спадкодавця оформляв дядько ОСОБА_12 з племінником ОСОБА_13 . В присутності соціального працівника ОСОБА_11 . ОСОБА_4 розповідала про те, що майно заповіла позивачці. При цьому була присутня позивачка, яка була вже обізнана з даною інформацією.
Суд, вислухавши позивача, його представника, третю особу та її представника, заслухавши свідків, дослідивши письмові докази, приходить до наступного.
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 25.05.2004 року (а.с.8).
Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно в тому числі і 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_3 (а.с.73-77).
За життя померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 склала 05.05.1997 року заповіт, який засвідчений секретарем виконавчого комітету Холминської селищної ради народних депутатів Корюківського району Чернігівської області Редревою Ольгою Миколаївною за змістом якого все своє майно заповіла, де б воно не було і з чого б не складалось заповіла позивачці ОСОБА_1 . Заповіт зареєстровано в реєстрі за №43 (а.с.9).
Станом на день смерті ОСОБА_4 тобто станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 , остання проживала та була зареєстрована в будинку АДРЕСА_3 . На день смерті за вказаною адресою була зареєстрована одна (а.с.10).
До матеріалів справи не додано жодного письмового доказу на підтвердження родинних зв`язків між спадкодавцем та позивачем ОСОБА_1 в тому числі і між третьою особою ОСОБА_3 , однак факт родинних зв`язків не заперечується учасниками справи.
Відповідно до Витягів зі Спадкового реєстру встановлено, що в Спадковому реєстрі відсутня спадкова справа на ім"я ОСОБА_4 померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с. 20, 106).
Відповідно до вимог п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК ( 435-15 ). Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК) ( 435-15 ), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.
Таким чином вірним відповідачем у дані справі є саме Холминська селищна рада.
За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).
Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.
Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року (справа 6-1486цс15) і від 14 вересня 2016 року (справам № 6-1215цс16).
З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.
Разом з тим Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови
від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
А як указав Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.
У справі №671/308/20 на яку посилається представник третьої особи, правовідносини виникли у зв`язку із спадкуванням позивачем, яка є спадкоємцем першої черги після смерті батька.
Отже правовідносини у справі №671/308/20 не є подібними, тому суд не може застосувати до спірних правовідносин висновки Верховного Суду, викладені у справі №671/308/20.
Відповідно до положень статті 63 Закону України «Про нотаріат» в редакції, яка діяла на момент відкриття спадщини, державний нотаріус, який одержав від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язаний повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме.Державний нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі.
Згідно з пунктами 7, 209, 188, 214 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року № 20/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 283/8882 (чинних на час виникнення спірних правовідносин), Довідки про заповіти (про наявність заповіту, його зміст та ін.) видаються особам, щодо яких було складено заповіт, а також органам, переліченим в абзаці третьому цього пункту, та спадкоємцям за законом тільки після смерті заповідача за умови подання свідоцтва про його смерть. При підготовці до видачі свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом нотаріус за даними Єдиного реєстру заповітів, спадкових договорів та спадкових справ перевіряє наявність та чинність спадкової справи, спадкового договору, заповіту. Нотаріус, який одержав від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язаний повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме. Нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі. Нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом шляхом витребування відповідних доказів перевіряє: факт смерті спадкодавця, наявність заповіту, наявність та чинність спадкового договору, час і місце відкриття спадщини, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво; перевіряє коло осіб, які мають право на обов`язкову частку в спадщині. Перевірка наявності заповіту (секретного заповіту), спадкового договору, а також їх чинності здійснюється за допомогою Єдиного реєстру заповітів, спадкових договорів та спадкових справ у порядку, передбаченому Положенням про Єдиний реєстр заповітів, спадкових договорів та спадкових справ ( z0714-00 ).
Оскільки відповідно до Витягів зі Спадкового реєстру встановлено спадкова справа до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 не заводилась не було здійснено повідомлення та виклик спадкоємця за заповітом після її смерті, що також вбачається з листа селищного голови від 12.05.2021 року №04-03/583 (а.с.102-104).
Як вбачається із заповіту від 05.05.1997 року, що зареєстрований в реєстрі за №43 (а.с.9) позивачка ОСОБА_1 отримала дублікат заповіту 08.12.2020 року.
Жодних письмових доказів протилежного та доказів обізнаності позивача зі змістом та наявністю заповіту на її ім`я до матеріалів справи не додано.
Щодо показань свідків, суд зазначає наступне.
Суд критично відноситься до показів свідків ОСОБА_7 , та ОСОБА_8 оскільки останні є родичами третьої особи та позивача, що в судовому засіданні не заперечувалось учасниками процесу.
Також суд критично відноситься до показів свідка ОСОБА_11 , оскільки остання є кумою третьої особи, що в судовому засіданні не заперечував ОСОБА_3 .
Для підтвердження обізнаності позивача про наявність заповіту, суд не може взяти за основу лише показання свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 з огляду на положення частини другою статті 78 ЦПК України, яка передбачає, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Крім того, ОСОБА_3 до матеріалів справи не додано жодного доказу на підтвердження порушення його прав та інтересів, оскільки не додано доказів, що ОСОБА_3 вступив у спадщину після смерті спадкодавця шляхом подання заяви до нотаріуса або в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України.
За таких обставин та оскільки позивач проживає в іншому населеному пункті, суд вважає, що позивач пропустив строк з поважних причин так як не був обізнаним про наявність заповіту.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до принципу диспозитивності цивільного процесу сторони справи на власний розсуд розпоряджаються наданими їм законом правами та обов`язками щодо предмета спору (стаття 13 ЦПК України ), а суд на засадах змагальності сторін може лише сприяти учасникам процесу в реалізації таких прав та виконанню обов`язків, ураховуючи при цьому принципи справедливості та рівності учасників процесу перед законом та судом.
Відповідно до частин першої та другої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Вимогами частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частини першої статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Оскільки позивач є спадкоємцем майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 як спадкоємець за заповітом та пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, звертаючи увагу на те, що відповідач не заперечує проти задоволення позову, а ОСОБА_3 до матеріалів справи не додано жодного доказу на підтвердження порушення його прав та інтересів, суд вважає за необхідне позов задовольнити та визначити позивачу додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, після смерті спадкодавця строком на 3 місяців.
Відповідно до ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 9, 12, 13, 81, 89, 211, 141, 223, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до Холминської селищної ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 , про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - задовольнити.
Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 строком на три місяці з дня набрання чинності рішенням суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його (проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду через Щорський районний суд Чернігівської області.

Повний текст рішення виготовлений 19.07.2021 року.

Суддя З.О.Шаповал