ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6858/21 Справа № 175/4190/20 Суддя у 1-й інстанції - Бойко О. М. Суддя у 2-й інстанції - Деркач Н. М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Деркач Н.М.

суддів - Пищиди М.М., Ткаченко І.Ю.,

при секретарі - Усик А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 квітня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу та поділ майна, що є спільною сумісною власністю, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2020 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу та поділ майна, що є спільною сумісною власністю.

Просила суд встановити факт проживання її з відповідачем однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 2012 року. Поділити майно що є сумісною власністю подружжя, виділивши у приватну власність ОСОБА_2 1/2 частину будинку що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , земельну ділянку з кадастровим номером: :01:035:0018, 1/2 частину квартири що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 квітня 2021 року, з урахування ухвали суду про виправлення описки, позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу та поділ майна, що є спільною сумісною власністю, задоволено частково.

Встановлено факт проживання ОСОБА_2 з ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу у період з січня 2012 року по листопад 2020 року включно. У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_2 , відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 420,40 грн.

02 червня 2021 року ОСОБА_1 , особа, яка не брала участі у справі, посилаючись на те, що суд вирішив питання про його права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційної скаргою, в якій просив скасувати рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 квітня 2021 року та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували факт спільного проживання сторін однією сім`єю без реєстрації шлюбу, звернення з даним позовом є зловживанням процесуальними правами, позов не підлягав задоволенню. Вважає, що його права порушуються тим, що в іншій справі, за позовом третьої особи ОСОБА_2 предметом її позову є визнання недійсним договору дарування нерухомого майна (будівлі кафе), розташованого за адресою: АДРЕСА_3 . В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 зазначає, що рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15.04.2021 року по справі № 175/4190/20 встановлено факт її проживання з ОСОБА_3 з 2012 року однією сім`єю без реєстрації шлюбу, а тому нерухоме майно (будівля кафе), розташоване за адресою: АДРЕСА_3 є спільною сумісною власністю подружжя та просить визнати договір дарування зазначеного нерухомого майна недійсним. Оскільки, відповідно до зазначеного договору дарування будівлі кафе, укладеного між апелянтом та ОСОБА_3 24.10.2017 року та посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Ричка К.Ю. за реєстровим № 5916, він, ОСОБА_1 , є власником нерухомого майна (будівля кафе), розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , то вважає, що Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області, ухвалюючи рішення від 15.04.2021 року про встановлення факту проживання ОСОБА_2 з ОСОБА_3 з 2012 року однією сім`єю без реєстрації шлюбу від 15.04.2021 року .порушуються його права.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , колегія суддів вважає, що апеляційне провадження у справі слід закрити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Конституційний Суд України у Рішенні від 11 грудня 2007 року №11-рп/2007 зазначив, що реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).

Конституційні гарантії захисту прав і свобод людини і громадянина в апеляційній та касаційній інстанціях конкретизовано в главах 1, 2 розділу V ЦПК України, де врегульовано порядок і підстави для апеляційного та касаційного оскарження рішень і ухвал суду в цивільному судочинстві.

Відповідно до ч. 1 ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Правом на апеляційне оскарження судових рішень з перевірки законності і обґрунтованості рішень та ухвал суду першої інстанції, наділені, зокрема: особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов`язки. Зазначені особи можуть подати апеляційну скаргу, якщо рішенням суду безпосередньо вирішено питання про їх права або про їх обов`язки. Отже, за загальним правилом, у цих осіб відсутні правові підстави для апеляційного оскарження ухвал суду (оскільки ухвалами не вирішуються питання про спірні права та обов`язки). Однак разом з цим, особи, які не брали участь у справі, можуть оскаржити ухвалу суду лише у випадках, якщо відповідно до неї їх зобов`язано вчинити певні дії або утриматися від них, і це порушує права або інтереси цієї особи. Тобто, особи, які не брали участі у справі мають право оскаржити в апеляційному порядку лише ті судові рішення, які безпосередньо встановлюють, змінюють або припиняють права або обов`язки цих осіб.

Вказані норми процесуального закону встановлюють порядок та спосіб апеляційного оскарження судового рішення, який можливий у тому разі, коли суд вирішив питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, які не брали участі у справі.

Суд апеляційної інстанції може захистити право особи, яка не брала участі у справі, лише у разі якщо суд першої інстанції вирішив питання про її права та обов`язки. Відсутність хоча б однієї з умов надання судового захисту суб`єктивного права виключає можливість задоволення матеріально-правових вимог особи. Інше б суперечило основному завданню цивільного судочинства, - захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

На стадії апеляційного провадження, під час якої вирішується питання про можливість прийняття апеляційної скарги особи, що не брала участі у справі, та яка вважає, що ухваленим рішенням порушені її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, суд апеляційної інстанції установлює, чи дійсно мало місце порушення таких прав, свобод, інтересів та обов`язків у зв`язку із ухваленим рішенням, та в залежності від установленого вчиняє відповідні процесуальні дії.

Після прийняття апеляційної скарги особи, яка не брала участі у справі, суд апеляційної інстанції з`ясовує, чи прийнято оскаржуване судове рішення безпосередньо про права, інтереси та (або) обов`язки скаржника і які конкретно.

Системний аналіз наведених процесуальних норм свідчить про те, що суд апеляційної інстанції лише в межах відкритого апеляційного провадження має процесуальну можливість зробити висновок щодо вирішення чи не вирішення судом першої інстанції питань про права та інтереси особи, яка не брала участі в розгляді справи судом першої інстанції.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу та поділ майна, що є спільною сумісною власністю.

Відповідач ОСОБА_3 надав суду відзив на позов, в якому визнав факт проживання однією з позивачкою сім`єю. Позов в цій частині визнав та не заперечував проти його задоволення.

Тобто предметом судового розгляду була позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу та поділ майна, що є спільною сумісною власністю, проте позовні вимоги не стосувалися апелянта ОСОБА_1 чи його майна.

Відповідно до частини 4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

В силу ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апелянтом не доведено порушення його прав та законних інтересів судовим рішенням у даній справі.

Таким чином, рішенням в оскаржуваній частині не вирішувалися права, свободи, інтереси та обов`язки ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 стосовно того, що він є власником нерухомого майна (будівля кафе), розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , договір купівлі-продажу якого в іншій справі оспорює ОСОБА_2 , не можуть слугувати підставою для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення в частині встановлення факту проживання однією сім`єю.

Доводи апеляційної скарги в частині того, що використовуючи рішення у даній справі сторони намагаються визнати недійсним договір купівлі-продажу вижевказаної будівлі кафе, також не можуть бути підставою для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 362 ЦПК України, суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 квітня 2021 року слід закрити.

Закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 не може вважатись порушенням принципу доступу до правосуддя та права на судовий захист, що передбачено, поряд з процесуальними нормами, статтею 129 Конституції України та статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки ОСОБА_1 не позбавлений права на судовий захист шляхом заперечення проти заявленого до нього позову у іншій справі.

Вирішуючи спір у іншій справі, на яку посилається апелянт, суд надасть оцінку кожній обставині та доказу у справі, у відповідності до вимог ст. 264 ЦПК України.

Скасування судового рішення в частині встановлення факту проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 однією сім`єю, на чому наполягає апелянт, яким права та обов`язки апелянта не вирішувались, не є ефективним способом захисту його прав.

Керуючись ст.ст. 362, 368 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 квітня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу та поділ майна, що є спільною сумісною власністю - закрити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Судді: Н.М. Деркач

М.М. Пищида

І.Ю. Ткаченко