Справа № 357/2701/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2021 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі головуючого судді - Цуранова А. Ю. ,

при секретарі - Севериненко Д. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Білоцерківський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України,

В С Т А Н О В И В :

11.03.2021 року заявник ОСОБА_1 звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із заявою про встановлення факту народження дитини.

Заява обґрунтована тим, що ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Євпаторія АРК. Заявник позбавлена можливості отримати свідоцтво про народження у відділі державної реєстрації актів цивільного стану, оскільки дитина народилась на тимчасово окупованій території України.

Посилаючись на вказані обставини, заявник просить суд встановити факт народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Євпаторія Автономної Республіки Крим від батьків: мати - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українка, громадянин України; батько - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , українець, громадянин України. Допустити негайне виконання рішення.

11.03.2021 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю.

11.03.2021 року ухвалою судді заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду в порядку окремого позовного провадження у відкритому судовому засіданні.

Заявник в судове засідання не з`явилась, 11.03.2020 року звернулась до суду із заявою, в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності. Заяву підтримала в повному обсязі та просила задовольнити.

Представник Білоцерківського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явився.

Згідно вимог ч. 2 ст. 317 ЦПК України справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Заявник вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Євпаторія Автономної Республіки Крим народився ОСОБА_2 від батьків: мати - ОСОБА_1 , батько - ОСОБА_3 .

09.02.2021 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 зареєстровано шлюб, що вбачається з копії свідоцтва про шлюб, місце державної реєстрації - Дніпровський районний у м. Херсоні відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 31.

З метою державної реєстрації народження сина, ОСОБА_1 звернулась до Білоцерківського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

У проведенні державної реєстрації народження заявнику було відмовлено, що вбачається з письмової відмови № 21.2-47/794 від 10.03.2021 року у видачі свідоцтва про народження дитини, оскільки документ про народження, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року № 1207-VII, державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Відповідно до п. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території» територія Автономної Республіки Крим визначається тимчасово окупованою територією.

Згідно ст. 7 Закону України «Про громадянство України» особа, батьки якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження.

Відповідно до ч. 1 ст. 144 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є громадянами України.

Встановлення даного факту, що має юридичне значення необхідно заявнику для державної реєстрації народження її сина.

Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р. ратифікованою постановою ВР України від 27.02.1991 р. № 789-ХІІ, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов`язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства.

З огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини (зокрема,"Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey"), а також Молдови та Росії (зокрема,"Mozer v. the Republic of Moldova and Russia", "Ilascu and Others v. Moldova and Russia"), де ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений випадок полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території.

Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Разом із тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, необхідно брати до уваги практику ЄСПЛ, яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права.

Крім того, ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території.

Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

На підтвердження факту народження дитини заявником також надані до заяви копія свідоцтва про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в якому батьками вказані ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , а також виписка епікриз (із акушерського стаціонара) відносно ОСОБА_1 про народження хлопчика ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» за відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Згідно з ч. 3 та ч. 4 ст. 317 ЦПК України у рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Враховуючи зібрані у справі докази та їх оцінка у сукупності, суд вважає доведеним факт народження ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Євпаторія Автономної Республіки Крим, Україна.

Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність задоволення заяви про встановлення факту народження дитини, що врегульовано статтею 317 ЦПК України.

Керуючись ст. 4, 13, 265, 315, 317, 319, 430 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт народження ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Євпаторія, Автономна Республіка Крим, Україна. Батько дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин України. Мати дитини - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянка України.

Допустити негайне виконання рішення суду.

Заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_1 , ідн № НОМЕР_1 .

Заінтересована особа Білоцерківський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), адреса: 09100, Київська область, м. Біла Церква, вул. Ярослава Мудрого, 22.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 317 ЦПК України оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

СуддяА. Ю. Цуранов