Справа № 685/1149/20
Провадження № 2/685/23/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2021 року смт Теофіполь

Теофіпольський районний суд Хмельницької області

в складі головуючої судді Бурлак Г.І.

з участю секретаря Ковальчука О.С., Радчишиної К.О.

представника позивачів ОСОБА_1

позивача ОСОБА_2

представника відповідача Оніщука Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Теофіполі

справу за позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 до Селянського фермерського господарства «Кузьминці», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_5 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_90 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 , ОСОБА_57 , ОСОБА_58 , ОСОБА_59 , ОСОБА_60 , ОСОБА_61 , ОСОБА_62 , ОСОБА_63 , ОСОБА_12 , ОСОБА_64 , ОСОБА_65 , ОСОБА_66 , ОСОБА_67 , ОСОБА_68 , ОСОБА_69 , ОСОБА_70 , ОСОБА_71 , ОСОБА_72 , ОСОБА_73 , ОСОБА_74 , ОСОБА_75 , ОСОБА_76 , ОСОБА_77 , ОСОБА_78 , ОСОБА_79 , ОСОБА_80 , ОСОБА_81 , ОСОБА_82 , ОСОБА_83 , ОСОБА_84 , ОСОБА_85 , ОСОБА_86 , ОСОБА_87 , ОСОБА_88 про витребування майна з чужого незаконного володіння

встановив:

позивачі звернулися в суд із позовом до відповідача про витребування майна з чужого незаконного володіння, мотивуючи його тим, що вони набули право власності на майновий май ліквідованого агропідприємства «50-ти річчя Перемоги» і їм було видано Поляхівською сільрадою Теофіпольського району Хмельницької області свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства. Право на майновий пай при ліквідації агропідприємства «50-ти річчя Перемоги» на момент розпаювання отримали 185 його колишніх членів. На даний час співвласниками майна, яке перебуває у спільній частковій власності є громадяни, які зазначені в позовній заяві третіми особами. Позивачі, як співвласники майнового паю, навесні 2020 року дізналися про те, що все розпайоване майно, яке належало агропідприємству « 50-ти річчя Перемоги » перебуває в користуванні СФГ «Кузьминці» за відсутності правових підстав. Зазначили, що факт перебування майна співвласників у відповідача підтверджується:листом голови СФГ «Кузьминці» ОСОБА_91 №08 від 31.01.1998р. до бухгалтерського річного звіту за 1997 рік по СФГ «Кузьминці» на адресу Теофіпольського районного відділу статистики про те, що в користуванні СФГ «Кузьминці» перебуває майно пайовиків; актом Теофіпольського відділення Красилівської МРДПІ Хмельницької області «Про результати проведення перевірки з питання правомірності створення фермерського господарства «Кузьминці» від 19 січня 199 року, згідно якого майно пайовиків використовується без договорів оренди; переліком активів, які належать власникам майнових паїв- колишнім членам агропідприємства «50-ти річчя Перемоги», які були надані в користування СФГ «Кузьминці» відповідно до протоколу №2 1997 року з урахуванням збільшень пайового фонду за рахунок невиплачених дивідендів за період 1997-2011 рр. станом на 01.12.2011 за підписом голови СФГ «Кузьминці» ОСОБА_45; листом від 23.05.2014 Управління агропромислового розвитку Теофіпольської РДА на ім`я голови ГО «Захист прав жителів села Кузьминці Теофіпольського району» ОСОБА_87 , в якому зазначено, що за результатами перевірки встановлено, що майно, яке використовувалось СФГ «Кузьминці» є власністю пайовиків с.Кузьминці; листом № 72/Ко-О3/103 від 07.06.2014р УСБУ в Хмельницькій області на ім`я голови ГО «Захист прав жителів села Кузьминці Теофіпольського району» ОСОБА_87 , в якому зазначено, що за результатами перевірки встановлено що майно, яке використовувалось СФГ «Кузьминці» є власністю пайовиків с.Кузьминці; рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 01.03.2016 у справі №685/568/15-ц, яким визнано недійсним рішення загальних зборів членів СФГ «Кузьминці», що оформлене протоколом №1 від 10.05.2012р. про передачу майна пайовиків ОСОБА_89 . Оскільки співвласники майнового паю ліквідованого агропідприємства «50-ти річчя Перемоги» рішення про передачу майнового паю СФГ «Кузьминці» не приймали і договір про порядок володіння та користування майном» не укладали, вважають, що СФГ «Кузьминці» не набувало права користування майном ліквідованого агропідприємства «50-ти річчя Перемоги», що перебуває у спільній частковій власності і використовує його без будь-яких правових підстав. Просили витребувати у СФГ «Кузьминці» майно, зазначене в позовній заяві в кількості 290 найменувань на загальну суму 8916545,92 грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав, пояснив, що оскільки відповідач користується чи володіє зазначеним в позовній заяві майном без належних правових підстав, то таке майно має бути витребуване у відповідача.

Представник позивачів в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив, що позивачами не надано жодного доказу того, що майно, зазначене в позовній заяві, належало до пайового фонду ліквідованого КСП «50-ти річчя Перемоги», відсутня індивідуальна визначеність спірного майна, надана не підтверджена жодним доказом балансова вартість майна, також в позовній заяві не зазначено, чому 7 позивачів просять виділити їм половину вартості майна ( оскільки в позовній заяві зазначена вартість майна 16 млн грн, а позивачі просять виділити їм майно на загальну суму 8 млн грн). Просив у задоволенні позову відмовити.

Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.7, 9 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» майно у колективному сільськогосподарському підприємстві належить на праві спільної часткової власності його членам. Право членів підприємства на пайовий фонд майна залежить від їх трудового внеску. Пай є власністю члена підприємства. У разі виходу з підприємства його члени мають право на пай натурою, грішми або цінними паперами відповідно до розміру та структури пайового фонду або в іншій, за згодою сторін, формі.

Згідно з п.п.9,16 Порядку розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики України від 14 березня 2001 року №62, виділення із складу пайового фонду майна в натурі окремим власникам чи групі власників за їх бажанням у процесі вирішення майнових питань здійснюється згідно із затвердженою загальними зборами членів колективного сільськогосподарського підприємства структурою пайового фонду та не інакше як на підставі рішення зборів співвласників майнових паїв. Лише спірні питання щодо розподілу майна між співвласниками вирішуються в судовому порядку.

Згідно з вимогами ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до ч.1-2 ст.367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтв про право власності на майновий пай члена КСП (майнових сертифікатів) кожен із позивачів має право на пайовий фонд майна КСП Агропідприємства «50-річчя Перемоги» с. Кузьминці Теофіпольського району Хмельницької області, а саме: частка ОСОБА_9 визначена в розмірі 1623 грн або 0,34% від загальної вартості майна пайового фонду підприємства, частка ОСОБА_5 - 2278 грн (0,48%), частка ОСОБА_2 - 1303 грн (0,28%), частка ОСОБА_7 - 3233 грн (0,68%), частка ОСОБА_77 - 2711 грн (0,57%), частка ОСОБА_4 - 3316 грн (0,70%) , всього на загальну суму 14464 грн.

Статтею 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини під майном також розуміються майнові права. Правові, економічні, соціальні та організаційні умови діяльності колективного сільськогосподарського підприємства визначені, зокрема, Законом України від 14 лютого 1992 року № 2114-XII "Про колективне сільськогосподарське підприємство" ( далі - Закон № 2114-XII). У статті 7 Закону № 2114-ХІІ вказано, що майно у підприємстві належить на праві спільної часткової власності його членам. Суб`єктом права власності у підприємстві є підприємство як юридична особа, а його члени - в частині майна, яке вони одержують при виході з підприємства. За змістом статті 9 Закону № 2114-ХІІ до пайового фонду майна членів підприємства включається вартість основних виробничих і оборотних фондів, створених за рахунок діяльності підприємства, цінні папери, акції, гроші та відповідна частка від участі в діяльності інших підприємств і організацій. Уточнення складу і вартості пайового фонду майна членів підприємств, у тому числі реорганізованих, проводиться за методикою, що затверджується Кабінетом Міністрів України. Право членів підприємства на пайовий фонд майна залежить від їх трудового внеску. Пай є власністю члена підприємства. Відповідно до Методики уточнення складу і вартості пайових фондів майна членів колективних сільськогосподарських підприємств, у тому числі реорганізованих, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2001 року № 177 (далі - Методика), майновий пай - це частка майна члена підприємства у пайовому фонді, виражена у грошовій формі та у відсотках розміру пайового фонду. Уточнення складу і вартості пайових фондів майна членів підприємства передбачає: складення переліку активів і зобов`язань підприємства на дату реорганізації; проведення інвентаризації активів і зобов`язань підприємства; уточнення вартості активів; капіталізацію платежів підприємства, обов`язкових для виконання правонаступником; розрахунок уточненого пайового фонду майна членів підприємства; складення переліків активів за їх призначенням; урегулювання інвентаризаційних різниць (пункт 3 Методики).

Склад і вартість майна підприємства визначаються за його переліком, складеним за даними інвентаризації. У разі коли інвентаризація на дату реорганізації не проводилася, загальний перелік активів і зобов`язань складається на дату реорганізації підприємства за матеріалами бухгалтерського обліку (регістрів аналітичного та синтетичного обліку). У переліку активів і зобов`язань підприємства відображаються їх назва, кількість і балансова вартість. Вихідними даними для уточнення вартості активів є матеріали бухгалтерського обліку, документи, які підтверджують ціни, що склалися у розрахунках з постачальниками, інші документи. Для оцінки будівель, споруд та інших приміщень можуть використовуватися також проектно-кошторисна документація, дані бюро технічної інвентаризації, результати натурних обмірів тощо (з пунктів 4, 5, 9 Методики).

Відповідно до ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. За віндикаційним позовом може бути витребувана лише індивідуально визначена річ, оскільки призначення такого позову є повернення лише того майна, яке було у власності особи. Метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений.

Відповідно до ст.12, 13, 78 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Аналіз зазначених вище норм законодавства дає суду підстави вважати, що належними та допустимими доказами права власності позивачів на зазначене у позовній заяві майно мають бути письмові докази, зокрема, вказані у Методиці уточнення складу і вартості пайових фондів майна членів колективних сільськогосподарських підприємств, у тому числі реорганізованих, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2001 року № 177.

Суд критично оцінює подані позивачами до позовної заяви лист управління агропромислового розвитку від 23.05.2014, акт про результати проведення перевірки від 19.01.1999 року та лист голови СФГ «Кузьминці» ОСОБА_45 від 31.01.1998, оскільки вони належним чином не посвідчені і в них відсутні відомості про перелік майна, яке підлягає розпаюванню агропідприємства «50-ти річчя Перемоги».

Також суд оцінює критично посилання позивачів у позовній заяві на перелік активів, які належать власникам майнових паїв агропідприємства «50-ти річчя Перемоги», котрі були надані у користування СФГ «Кузьминці» , оскільки з дослідженого в судовому засіданні переліку встановлено, що він не відповідає вимогам письмового доказу, зазначеного в ст. 95 ЦПК України, - зокрема, він заламінований та до нього не додано протокол №2 1997 р, на який є посилання у переліку.

Також суд оцінює критично твердження позивачів, що відповідач повинен довести в суді правомірність користування вказаним у позовній заяві майном, оскільки суд вважає, що позивачі , в першу чергу, повинні довести правомірність своїх позовних вимог та обраний ними спосіб захисту своїх прав (пункт 57 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 у справі № 338/180/17).

Оцінюючи докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позивачі не надали суду належних та допустимих доказів того, що вони є власниками або титульними володільцями майна, зазначеного в позовній заяві, тому суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.7, 9 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» , ст. 358, 367, 387 ЦК України, ст. 12,13,78, 212-215 ЦПК України, суд

ухвалив :

в задоволенні позову ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 до Селянського фермерського господарства «Кузьминці», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_5 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_90 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 , ОСОБА_57 , ОСОБА_58 , ОСОБА_59 , ОСОБА_60 , ОСОБА_61 , ОСОБА_62 , ОСОБА_63 , ОСОБА_12 , ОСОБА_64 , ОСОБА_65 , ОСОБА_66 , ОСОБА_67 , ОСОБА_68 , ОСОБА_69 , ОСОБА_70 , ОСОБА_71 , ОСОБА_72 , ОСОБА_73 , ОСОБА_74 , ОСОБА_75 , ОСОБА_76 , ОСОБА_77 , ОСОБА_78 , ОСОБА_79 , ОСОБА_80 , ОСОБА_81 , ОСОБА_82 , ОСОБА_83 , ОСОБА_84 , ОСОБА_85 , ОСОБА_86 , ОСОБА_87 , ОСОБА_88 про витребування майна з чужого незаконного володіння відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду через районний суд.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 статті 358 цього Кодексу.

Головуючий