Справа № 466/6354/21
У Х В А Л А

про відмову у видачі судового наказу

«20» липня 2021 року м. Львів

Суддя Шевченківського районного суду м. Львова Глинська Д.Б., розглянувши заяву Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги розподілу природного газу,-

В С Т А Н О В И В:

19 липня 2021 року Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги розподілу природного газу в сумі 2 133,90 грн., яка виникла внаслідок несплати боржником за послуги розподілу природного газу та судових витрат у виді сплаченого заявником судового збору.

Дослідивши заяву Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгазгаз» про видачу судового наказу та додані до неї копії документів на підтвердження обставин, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, приходжу висновку про наявність передбачених законом підстав для відмови у видачі судового наказу про стягнення з боржника ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з положеннями п.1 ч.2, ч.3 ст.19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, зокрема, у порядку наказного провадження. Наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості (п.3 ч.1 ст.161 ЦПК України).

Суддею встановлено, що в заяві про видачу судового наказу заявник зазначає, що станом на 01.07.2021 у боржника наявна заборгованість за розподіл природного газу на загальну суму 2 133,90 грн.

Також, на обґрунтування заявлених вимог представник Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» посилається на: 1) постанову НКРЕКП № 2498 від 30.09.2015 року «Про затвердження Типового договору розподілу природного газу», згідно якої договір між Постачальником природного газу та Споживачем є публічним договором, який регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам). Умови цього Договору однакові до всіх споживачів України та розроблені відповідно до Закону і Кодексу (п.1.2. Договору). Договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України на невизначений строк.

Фактом приєднання Споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення Споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема: надання підписаної Споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовим) до цього договору, яку у встановленому порядку Оператором ГРМ направляє Споживачу Інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього Договору, та/або сплати рахунку Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу (1.3. Договору); 2) виписку з особового рахунку боржника ОСОБА_1 , що свідчить про наявність в неї заборгованості за період з січня 2020 року по червень 2021 року включно в сумі 2 133,90 грн.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог ст.163 цього Кодексу.

Згідно з п.п.4, 5 ч.2, ст.163 ЦПК України, у заяві повинно бути зазначено: вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; перелік доказів, якими обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

За змістом п.п.3, 4 ч.3 ст.163 ЦПК України, до заяви про видачу судового наказу додаються: копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Таким чином, з урахуванням викладеного та наданих заявником доказів на обґрунтування вимоги про стягнення із боржника заборгованості за послугу розподілу природного газу, суддя приходить висновку про те, що заява Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» про видачу судового наказу подана з порушенням вимог ст. 163 ЦПК України, з огляду на наступне.

В контексті викладеного, суддею приймається до уваги, що відповідно до п. 3.1. Умов передачі природного газу Споживачу, передбачених Типовим договором розподілу природного газу, затвердженого Постановою № 2498 Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015, визначено, що санкціонований відбір природного газу з газорозподільної системи здійснюється Споживачем за умови наявності у нього укладеного із постачальником договору постачання природного газу та підтвердженого обсягу, виділеного для потреб Споживача його постачальником на відповідний календарний період, а також відсутності простроченої заборгованості за цим Договором.

Наявність підтвердженого обсягу природного газу Споживача (його постачальника) доводиться до відома Оператора ГРМ у встановленому законодавством порядку Оператором ГТС, а до відома Споживача його постачальником.

За відсутності у Споживача договору постачання природного газу та/або виділених його постачальником підтверджених обсягів для потреб Споживача на відповідний календарний період Споживач не має права використовувати (споживати) природний газ із газорозподільної системи.

Відповідно до Розділу І «Загальні положення» Правил постачання природного газу, затверджених постановою №2496 Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015, встановлено, що постачання природного газу споживачу здійснюється на підставі договору постачання природного газу між постачальником та споживачем, який укладається відповідно до вимог цих Правил, та після включення споживача до Реєстру споживачів постачальника в інформаційній платформі Оператора ГТС у відповідному розрахунковому періоді в порядку, визначеному Кодексом газотранспортної системи. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється за договором, який має відповідати типовому договору постачання природного газу побутовим споживачам, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку.

Згідно з Розділом ІІІ вищевказаних Правил, договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням ст. ст. 633, 634, 641 та 642 ЦК України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.

Постачальники зобов`язані на власному сайті розмістити редакцію договору постачання природного газу, яка має відповідати типовому договору постачання природного газу побутовим споживачам. Постачальники із спеціальними обов`язками, на яких в установленому порядку покладені обов`язки постачати природний газ побутовим споживачам (далі - постачальник із спеціальними обов`язками), додатково розміщують редакцію договору в друкованих виданнях, що публікуються в межах їх території ліцензованої діяльності.

Для забезпечення приєднання до умов договору розподілу природного газу побутовим споживачам усіх діючих побутових споживачів, об`єкти яких знаходяться в межах закріпленої території постачальника із спеціальними обов`язками, останній в установленому порядку надсилає кожному побутовому споживачу заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу побутовим споживачам з персоніфікованими даними щодо споживача та його об`єкта за формою, встановленою додатком 1 до Типового договору розподілу природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2498.

За відсутності зауважень до персоніфікованих даних у заяві-приєднанні та її змісту побутовий споживач зобов`язаний підписати заяву-приєднання та повернути один її примірник постачальнику. Якщо споживач не повернув постачальнику заяву-приєднання, фактом згоди споживача про приєднання до умов договору (акцептування заяви-приєднання) є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов`язками - і факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору таким постачальником відповідно до вимог цих Правил, що має підтверджуватися документально, за умови, що у споживача відсутній інший діючий постачальник.

Натомість, всупереч вказаним нормативним вимогам, заявником не було надано суду доказів надсилання Боржнику заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу як побутовим споживачем та її підписання останнім.

Крім того, відповідно до п.23 Правил постачання природного газу постачальник має право безперешкодного доступу до лічильників газу, встановлених у побутового споживача, для перевірки показань фактично використаних побутовим споживачем обсягів природного газу; проводити разом із побутовим споживачем звіряння фактично використаних обсягів природного газу з підписанням відповідного акту.

Також суддею враховується, що відповідно до п.21 Правил постачання природного газу побутовий споживач має право на вільний вибір постачальника та безоплатну зміну постачальника; безперервне отримання природного газу за умовами договору постачання природного газу; зменшення розміру плати в разі погіршення наданих постачальником послуг; отримання інформації про загальні умови постачання (у тому числі ціни), порядок плати за спожитий природний газ, права та обов`язки постачальника та побутового споживача, зазначення актів законодавства, якими регулюються відносини між постачальником і побутовим споживачем, наявні способи досудового вирішення спорів з постачальником, дані про фактичні нарахування (обсяг та вартість) за послуги з газопостачання та іншу інформацію відповідно до договору постачання природного газу; розірвання договору та/або відшкодування збитків в установленому законодавством порядку, зокрема цими Правилами; проведення звіряння розрахунків з підписанням відповідного акта; безоплатне отримання інформації про обсяги та інші показання власного споживання природного газу; інші права, передбачені цими Правилами та чинним законодавством.

Разом з тим, представником заявника не було додано до заяви про видачу судового наказу доказів на підтвердження проведення з Боржником звіряння розрахунків з підписанням відповідного акту або відмову від даних дій.

До заяви про видачу судового наказу додано Акт обстеження, згідно з якого в ході перевірки виявлено, що за адресою: АДРЕСА_1 у боржника ОСОБА_1 наявна заборгованість за послуги розподілу природного газу.

Заявником до заяви про видачу судового наказу долучено довідку №2011 ЛКП «Під Голоском 410» від 05.08.2019, з якої вбачається, що за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровано шестеро осіб, з яких троє повнолітніх осіб, а саме: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , а також троє неповнолітніх дітей, а саме: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 . Однак, вимога про стягнення заборгованості за послуги розподілу природного газу пред`являється лише до ОСОБА_1 .

Відповідно до ст.322 Цивільного кодексу України ( далі - ЦК України) власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з п. 5 ч.2 ст. 5 Закону України «Про житлово комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Статтею 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Тлумачення наведених норм права дає підстави зробити висновок, що кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна.

Частина 3 ст. 156 ЖК України покладає на членів сім`ї власника будинку (квартири) обов`язок дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири) та брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту.

Отже, відповідно до зазначеної норми та за змістом Закону України «Про житлово комунальні послуги» зареєстровані у квартирі споживачі комунальних послуг зобов`язані вносити плату за їх використання.

За встановлених суддею обставин в їх сукупності розмір заборгованості, який заявник просить стягнути з боржника ОСОБА_1 не можна вважати безспірним, а тому, всупереч вимогам ч.3 ст.19 ЦПК України, щодо нього може існувати спір про право.

На підставі викладеного, з урахуванням не надання представником заявника копії договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості у відповідності до вимог п. 3 ч. 3 ст. 163 ЦПК України, на умови якого представник заявника безпосередньо посилається в поданій до суду заяві про видачу судового наказу; не надання ним жодних доказів, які свідчили б про проведення перевірки показань лічильника газу, встановленого в останнього, як побутового споживача, та складення відповідних актів звіряння фактично використаних обсягів природного газу, суддя приходить висновку про наявність підстави для відмови у видачі судового наказу, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 165 ЦПК України, про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Керуючись ст.19, 76, 77, 80, 89, 95, 161, 165, 258, 260, 353, 354 ЦПК України, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

відмовити у видачі судового наказу за заявою Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги розподілу природного газу.

Роз`яснити заявнику, що відповідно до ч. 1 ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Роз`яснити заявнику, що відповідно до ч.2 ст.164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Копію ухвали направити заявнику - Акціонерному товариству «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» на адресу, зазначену у заяві про видачу судового наказу.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складення) через Шевченківський районний суд м. Львова.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому даної ухвали суду.

Суддя: Д. Б. Глинська