Ухвала

19 липня 2021 року

м. Київ

справа № 1303/1459/12

провадження № 61-11718ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коломієць Г. В. розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 на рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області

від 05 листопада 2018 року та постанову Львівського апеляційного суду

від 24 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права спільної сумісної власності подружжя та поділ майна,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області

від 05 листопада 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права спільної сумісної власності подружжя та поділ майна - відмовлено.

Скасовано заходи забезпечення позову, які були вжиті ухвалою Буського районного суду Львівської області від 29 жовтня 2013 року у вигляді накладення арешту на житловий будинок за адресою

АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_2 після набрання рішенням законної сили.

Постановою Львівського апеляційного суду від 24 травня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області

від 05 листопада 2018 року в частині визнання права спільної сумісної власності подружжя на житловий будинок

АДРЕСА_1 та земельну ділянку загальною площею 0,0639 кадастровий номер :13:005:0012, поділ майна по 1/2 частині кожному залишено без змін.

Рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області

від 05 листопада 2018 року в частині відмови у визнанні автомашини марки Ауді А-6 державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова

НОМЕР_2 спільною сумісною власністю подружжя скасовано.

Ухвалено в цій частині нове рішення.

Визнано автомашину марки Ауді А-6 державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних частках по 1/2 ідеальній частині за кожним.

12 липня 2021 року представник ОСОБА_1 - адвокат Волошин С. В. засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області

від 05 листопада 2018 року та постанову Львівського апеляційного суду

від 24 травня 2021 року (надійшла до суду 14 липня 2021 року), у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції в повному обсязі, а постанову суду апеляційної інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження

з огляду на наступне.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження

в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення

від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права

у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Волошина С. В. не відповідає зазначеним вище вимогам закону.

Так, у касаційній скарзі заявник узагальнено посилається на неправильне застосування судами попередніх інстанційнорм матеріального права та порушення норм процесуального права, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження.

За таких обставин, відповідно до вимог частини другої, четвертої статті 392 ЦПК України, заявнику необхідно надати суду уточнену редакцію касаційної скарги з посиланням на підставу (підстави) касаційного оскарження, передбачену (передбачені) частиною другою статті 389 ЦПК України та надіслати копії уточненої редакції касаційної скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення їх недоліків.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 на рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 05 листопада

2018 року та постанову Львівського апеляційного суду від 24 травня

2021 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали до 16 серпня 2021 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г. В. Коломієць