Провадження № 2/638/1422/21
УХВАЛА

Іменем України

19 липня 2021 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі судді Шишкіна О.В., розглянувши заяву адвоката Павлуненко Катерини Леонідівни про відвід головуючого судді Шишкіна О.В. від розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , товариства з обмеженою відповідальністю «Діметрел», ОСОБА_6 , торгівельної фірми «Автолюбитель», ОСОБА_7 про розірвання шлюбу, поділ майна подружжя та про визнання недійсними договорів,

в с т а н о в и в:

У провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , товариства з обмеженою відповідальністю «Діметрел», ОСОБА_6 , торгівельної фірми «Автолюбитель», ОСОБА_7 про розірвання шлюбу, поділ майна подружжя та про визнання недійсними договорів (головуючий суддя Шишкін О.В.).

19 липня 2021 року представник ОСОБА_2 адвокат Павлуненко Катерина Леонідівна заявила головуючому судді Шишкіну О.В. відвід, який обґрунтувала тим, що головуючим суддею по даній справі була винесена ухвала від 14.04.2021 року про прийняття справи до провадження та призначення її до розгляду на 19.07.2021 року.

16.07.2021 року представниками відповідача шляхом моніторингу Єдиного реєстру судових рішень було виявлено ухвалу від 14.07.2021року, з тексту якої вбачається явне порушення судом норм процесуального права та упередженість по відношенню до дій відповідача, що полягає в порушенні ч.2 ст.158 ЦПК, яка встановлює розгляд зазначеного клопотання в судовому засіданні - чого насправді не відбувалось. Текст ухвали не відповідає фактичним обставинам, оскільки ні відповідач, ні його представники не були повідомлені про дату засідання 14.07.2021 року, а під час ознайомлення із матеріалами справи такі дані про призначення судового засідання на 14.07.2021 року були відсутні. Ухвала не містить посилання на розгляд заяв ОСОБА_4 та ОСОБА_3 також 09.07.2021 року. Ухвала містить аналіз обставин правомірності прийняття ухвали від 23.02.2021 року суддею Невеніциним Є.В. в той час, як том справи, що містить цю ухвалу та документи, що її стосуються, знаходиться у Харківському апеляційному суді. Ухвала також містить посилання на розгляд аналогічного клопотання Харківським апеляційним судом із зазначенням про те, шо заявник «скористався правом на апеляційне оскарження ухвал», що не відповідає дійсності.

Враховуючи обставини упередженості судді Шишкіна О.В., просила відвести головуючого суддю від розгляду справи.

У частині другій та третій статті 40 ЦПК України передбачено, що питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені статтею 36 ЦПК України.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу (частина четверта статті 36 ЦПК України).

Із змісту заяви ОСОБА_8 вбачається її незгода з ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 липня 2021 року про відмову у задоволенні клопотання про скасування заходів забезпечення позову.

Наведені ОСОБА_8 аргументи стосовно постановлення суддею Шишкіним О.В. ухвали від 14 липня 2021 року із порушенням норм процесуального права, свідчать саме про незгоду особи з судовим рішенням, що у значенні вказаних вище імперативних приписів частини 4 статті 36 ЦПК України не може бути визнано обґрунтованою підставою для відводу.

Окрім того суд наголошує, що відповідно до ст. 352 ЦПК України відповідач у разі незгоди з даною ухвалою має право оскаржити її в апеляційному порядку,

Також в заяві про відвід ОСОБА_8 вказує на те, що є наявні безумовні документально підтверджені обставини упередженості судді Шишкіна О.В.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи. Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Саме тому не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

Частиною 1 статті 129 Конституції України встановлено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Як зазначалося вище, підстави для відводу (самовідводу) судді визначені статтею 36 ЦПК України.

З огляду на нормативний зміст пункту 5 частини 1 статті 36 ЦПК України відвід судді може бути заявлений й з інших підстав, відмінних від перелічених у пунктах 1 - 4 частини першої цієї ж статті. У будь-якому разі оцінюватися має саме те, чи викликають певні обставини розумний сумнів у неупередженості або об`єктивності судді у стороннього спостерігача.

Як на підставу для відводу судді, крім постановлення суддею зазначеної ухвали від 14 липня 2021 року, ОСОБА_8 посилається на обставини, наявності яких для відводу судді підлягають доведенню, зокрема зазначає про безумовні документально підтверджені обставини упередженості судді, однак долучені докази, а саме роздруківки ухвал з ЄДРСР та копія заяви про відмову від апеляційної скарги, не викликають сумніві у неупередженості судді Шишкіна О.В.

Суд звертає увагу на те, що стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово "неупереджений" передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Варто зауважити, що жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції "неупередженість" ("безсторонність") судді", а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості суд вважає за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:

(і) "об`єктивним критерієм", який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи є очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Своєю чергою вирішальне значення має саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;

(іі) "суб`єктивним критерієм", який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність. Тому особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо).

Водночас як указано в Бангалорських принципах поведінки судді від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року № 2006/23, об`єктивність судді є потрібною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті ухваленого рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його ухвалення.

Сприйняття об`єктивності визначається за допомогою критерію "розумного спостерігача". У разі, коли є підстави передбачати, що суддя є необ`єктивним (з різних причин) - це дискредитує суспільну довіру до судової влади. Тому суддя мусить уникати будь-яких дій, які дають підставу передбачати, що на його рішення можуть вплинути сторонні чинники, зокрема такі як зацікавленість у розв`язанні конкретної справи. З огляду на це навіть прояви неупередженості мають значення.

Тому, коли сторони стверджують про те, що судді необ`єктивні, питання про наявність фактичного упередження не має значення, адже "правосуддя не тільки має бути здійснене, але й сприйматися як очевидно і без сумніву здійснене". Іншими словами, коли виникає питання про відвід, значення має не те, чи справді у судді є усвідомлене або неусвідомлене упередження, а те, чи виникла б у розумної та належним способом поінформованої особи підозра про існування такого упередження. У цьому сенсі обґрунтована підозра в упередженості не просто заміняє докази, яких бракує, чи доказовий засіб для встановлення вірогідності неусвідомленого упередження, а є виявом пильнішої уваги до іміджу правосуддя, тобто домінантної зацікавленості громадськості в тому, щоб існувала впевненість у чесності процесу.

Одночасно суд підкреслює, що не можуть бути підставою для відводу суддів заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Надаючи оцінку обґрунтованості заяви про відвід судді Шишкіна О.В. у даній справі, суд також бере до уваги те, що окрім переліку обставин, які є безумовними підставами для відводу судді, у процесуальному законі також зазначені й виняткові випадки, за яких заявлення відводу a priori не може бути підставою для застосування цього процесуального інституту.

Крім того, у заяві про відвід не наведено конкретних фактів прояву суддею Шишкіним О.В. поведінки, яка б свідчила про її упередженість чи небезсторонність у цій справі. Зазначені у заяві доводи мають загальний характер.

Отже, аргументи, якими заявник мотивує свою заяву про відвід судді Шишкіна О.В., не викликають обґрунтованих сумнівів у об`єктивності судді, оскільки немає жодних доказів, які містили б належні, достатні, допустимі та достовірні дані щодо порушення гарантій неупередженості судді Шишкіна О.В. як з погляду "суб`єктивного критерію", так і з погляду "об`єктивного критерію", якими керується у своїй процесуальній діяльності Європейський суд з прав людини.

Інших обставин, визначених статтею 36 чи статтею 37 ЦПК України, які б свідчили про особисту упередженість судді Шишкіна О.В. або її необ`єктивність під час розгляду даної справи у заяві не вказано, а суд під час розгляду заяви таких обставин також не встановив.

Враховуючи викладене, доводи викладені у заяві про відвід судді є необґрунтованими і такими, що не можуть слугувати підставою для задоволення заяви про відвід.

Відповідно частин 2 та 3 ст. 40 Цивільного процесуального кодексу України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

З урахуванням положень ч. 3 ст. 40 ЦПК України, враховуючи, що у судовому засіданні оголошено перерву для вирішення питання про відвід, суд визнає заяву про відвід необґрунтованою та передає заяву разом з матеріалами справи для вирішення питання про відвід у порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України.

Керуючись статтями 36, 37, 40, 260 ЦПК України,

у х в а л и в:

Визнати необґрунтованою заяву адвоката Павлуненко Катерини Леонідівни про відвід головуючого судді Шишкіна О.В. від розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , товариства з обмеженою відповідальністю «Діметрел», ОСОБА_6 , торгівельної фірми «Автолюбитель», ОСОБА_7 про розірвання шлюбу, поділ майна подружжя та про визнання недійсними договорів.

Передати заяву про відвід разом з матеріалами цивільної справи № 638/107112/20 для вирішення питання про відвід у порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Шишкін