Провадження №2/447/426/21
Справа №447/1088/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

12.07.2021 Миколаївський районний суд Львівської області в складі

головуючої судді Друзюк М.М..,

секретар судового засідання Мазуркевич І.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця.

встановив:

12.04.2021 АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця.

Позов мотивує тим, що ОСОБА_2 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 10.11.2013 та отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, а заборгованість ОСОБА_2 перед банком за кредитним договором № б/н від 10.11.2013 станом на дату смерті становить 7796 грн., яка складається з 7796,74 грн. заборгованість за тілом кредиту, 7796,74 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту. Як зазначає позивач, 01.07.2020 від нотаріуса була отримана відповідь, у якій зазначалось, що спадкоємці померлого позичальника із заявами про прийняття чи відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталися та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ «ПриватБанк». 27.09.2020 до спадкоємців позичальника було направлено лист-претензію, згідно яких позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано. На думку позивача, так як відповідачка прийняла спадщину, до складу якої входять кредитні зобов`язання померлого, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживала зі спадкодавцем і протягом шестимісячного строку від дня відкриття спадщини не відмовилась від її прийняття, позовні вимоги про стягнення боргу кредитором спадкодавця підлягають задоволенню.

12.04.2021 до Миколаївського районного суду Львівської області надійшла відповідь на запит про місце проживання (перебування) та реєстрації відповідача.

Зі змісту відповіді на запит встановлено, що зареєстроване місце проживання відповідача : АДРЕСА_1 .

19.04.2021 ухвалою судді Миколаївського районного суду прийнято позовну заяву до розгляду і відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

29.04.2021 відповідач надіслала відзив на позовну заяву, в якому просить у позові відмовити, оскільки на момент смерті ОСОБА_2 вона з ним спільно не проживала, оскільки із жовтня 2017 року ОСОБА_2 знятий з реєстрації за цією адресою та зареєстрований у с. Кам`яне Жидачівського району Львівської області. Відтак, на думку відповідача, твердження позивача про фактичне прийняття нею спадщини є надуманим.

У відповіді на відзив від 19.05.2021 позивач просить позовні вимоги задоволити, оскільки такі є підставними та ґрунтуються на нормах ст.ст. 1268, 1269, 1270 ЦК України. Позивач також зазначає, що позичальник - ОСОБА_2 , та відповідач (спадкоємець) проживали разом на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копіями їхніх паспортів.

На виконання вимог ухвали суду від 14.06.2021 Миколаївська державна нотаріальна контора у Львівській області надіслала копію спадкової справи, заведеної після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Судом на підставі частини 2 статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, доходить висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 10.11.2013 ОСОБА_2 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг та отримання кредитного ліміту за платіжною карткою «Універсальна» у сумі 5 600 грн.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 08.10.2018 виконавчим комітетом Ходорівської міської ради Жидачівського району Львівської області, актовий запис № 387, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до наданого позивачем розрахунку, заборгованість позичальника - ОСОБА_2 станом на дату смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 перед позивачем складає 7 796,74 грн.

У зв`язку із порушенням умов кредитного договору, позивач на адресу відповідача надіслав лист - претензію від 18.05.2020 про усунення порушення кредитних зобов`язань за кредитним договором від 10.11.2013. який був залишений без належного реагування.

З матеріалів спадкової справи №145/2020 заведеної після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , вбачається, що на підставі претензії кредитора АТ КБ « Приват Банк»» заведена спадкова справа. Відомостей про спадкоємців померлого ОСОБА_2 у нотаріальній конторі немає.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами ( ст.629 ЦК України).

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст.ст.1049, 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплати проценти у строки та на умовах, встановлених договором.

Згідно із статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Таким чином зі смертю боржника зобов`язання щодо повернення позики не припиняються, а включаються до складу спадщини, тому спірні правовідносини мають регулюватися статями 1281,1282 ЦК України.

Відповідно до статті 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

Згідно положень статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. А тому, виходячи із наведеного, при вирішенні спору про стягнення зі спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора, судом підлягає встановленню, яке саме майно спадкоємець отримав у спадщину та яка його вартість.

У пункті 32 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012 року роз`яснено, що з урахуванням положення ст.1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки у тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями.

Аналіз зазначених норм права дає можливість зробити висновок про те, що спадкоємці можуть задовольняти вимоги кредиторів лише: у разі прийняття майна у спадщину; у межах вартості успадкованого майна; у розмірі, яка виникла за життя спадкодавця.

Представник позивача у своїй позовній заяві як на підставу задоволення позову покликається на те, що відповідач постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, оскільки зареєстрована за його адресою, а тому вважається таким, що прийняла спадщину і повинна нести цивільно-правову відповідальність за борги спадкодавця.

Відповідно до ч. 3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Суд звертає увагу на те, що всупереч наведеним вище нормам, позивач не долучив до матеріалів справи жодного доказу на підтвердження того, що після смерті ОСОБА_2 саме відповідач отримала від нього у спадщину майно, вартість якого відповідає ціні позову.

Більше того, відповідно до копій матеріалів спадкової справи № 145/2020, така заводилась 16.06.2020 Миколаївською державною нотаріальною конторою виключно на підставі заяви- претензії АТ КБ « Приват Банк».

Суд зазначає,що надані позивачем копії паспортів відповідача та спадкодавця ( ОСОБА_2 ), в яких зазначено місце реєстрації обох: АДРЕСА_1 , не є належними та допустимими доказами на підтвердження факту спільного проживання відповідача із померлим ОСОБА_2 на час відкриття спадщини.

За таких обставин, суд вважає, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження спільного проживання відповідача із спадкодавцем (позичальником) на час відкриття спадщини.

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За змістом статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Посилання банку лише на спільне місце реєстрації відповідача з спадкодавцем, без надання доказів наявності, об`єму та вартості спадкового майна після смерті спадкодавця, доказів того, що відповідач є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 і вона проживала з ним на час відкриття спадщини, свідчить про недоведеність позивачем позовних вимог.

Таким чином, враховуючи наведені обставини, відсутні підстави для стягнення боргу за кредитом спадкодавця, а тому позов задоволенню не підлягає.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, суд відмовляє також і у задоволенні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача судового збору, сплаченого при зверненні до суду.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 81, 89, 258, 263-265 ЦПК України суд,-

ухвалив :

У задоволені позову АТ КБ» Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитом спадкодавця -відмовити.

Судовий збір покласти на позивача.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга з врахуванням п. 15.5 розділу ХIII "Перехідні положення" ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, подається до Львівського апеляційного суду через Миколаївський районний суд Львівської області.

Відповідно до частини 6 статті 259 та частини 1 статті 268 Цивільного процесуального кодексу України складання повного рішення суду відкладено на п`ять днів.

У зв`язку з оголошенням у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано,набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Повне найменування імен сторін:

Позивач-АТ КБ « Приват Банк» , місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги,50

Відповідач - ОСОБА_1 ІПН : НОМЕР_2 , місцепроживання:: АДРЕСА_1

Повний текст рішення складено 19.07.2021

Суддя Друзюк М. М.