Провадження № 2-п/344/28/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої Кіндратишин Л.Р.,

секретаря судового засідання Горайської Ю.В.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_1 про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, перегляд заочного рішення від 20.01.2014 в цивільній справі за позовом за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором ,-

ВСТАНОВИВ :

04.03.2021 ОСОБА_1 звернулась із заявою про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, про перегляд заочного рішення від 20.01.20214 у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким позов задоволено.

Щодо підстав поновлення строку на подання такої заяви вказує, що 20.01.2014 вона не могла з`явитись, і не могла повідомити причин своєї неявки, оскільки про те, що розгляд справи було призначено саме на цей день їй не було відомо.

Ознайомившись 08.12.2020 в суді з матеріалами цивільної справи та змістом заочного рішення, вона негайно подала заяву про перегляд такого рішення. Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 21.12.2020 заяву про перегляд заочного рішення залишено без розгляду, а постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 28.01.2021 таку ухвалу залишено без змін.

Вказує, що таке не перешкоджає повторному зверненню із заявою про поновлення процесуального строку.

Учасники судового розгляду не з`явилися, хоча були повідомлення про розгляд заяви.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши доводи заяви, викладені у заяві, в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява про перегляд заочного рішення підлягає залишенню без розгляду, з наступних підстав:

Згідно пункту 13 частини 1 Розділу Х111 «Перехідних положень» Цивільного процесуального кодексу України(в редакції від 15.12.2017 року), судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з статтею 73 ЦПК України (в редакції 2004 року), суд поновлює строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин.

Відповідно до ч. 2 ст. 228 ЦПК України (в редакції 2004 року), заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Відповідно до ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Ознайомившись із заявою про поновлення строку на подачу заяви про перегляд заочного рішення, суд дійшов висновку, що остання задоволенню не підлягає, а заява про перегляд заочного рішення підлягає залишенню без розгляду з наступних підстав :

10.12.2020 заявниця вже зверталася із заявою про поновлення процесуального строку на перегляд заочного рішення, і ухвалою Івано-Франківського міського суду від 21.12.2020, в поновленні процесуального строку - відмовлено, заява про перегляд заочного рішення залишена без розгляду ( а.с. 204-208 т.1).

Указану ухвалу постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 28.01.2021 залишено без змін ( а.с.238-241 т.1) . Даних щодо оскарження постанови до Верховного суду на момент розгляду заяви матеріали справи не містять.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені ( ч.ч. 4,5 ст. 82 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено вищевказаними рішеннями суду, 20 січня 2014 року Івано-Франківським міським судом ухвалено заочне рішення у справі №344/18269/13-ц (а.с. 84 т.1).

Копія заочного рішення суду від 20 січня 2014 року була направлена за адресою зареєстрованого у встановленому законом місцем проживання відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (а.с. 86 т.1).

29 січня 2014 року представник ОСОБА_3 ОСОБА_5 подав заяву про перегляд даного заочного рішення, а 4 лютого 2014 року надійшла заява про перегляд заочного рішення від представника ОСОБА_2 ОСОБА_6 (а.с. 88-90, 99-101 т.1).

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 13 лютого 2014 року в задоволенні заяв представників ОСОБА_3 та ОСОБА_7 ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про перегляд заочного рішення відмовлено (а.с. 120 т.1).

25 лютого 2014 року представник ОСОБА_3 ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу на заочне рішення Івано-Франківського міського суду від 20 січня 2014 року (а.с.122-124 т.1).

03 березня 2014 року представник ОСОБА_2 ОСОБА_6 також подав апеляційну скаргу на дане заочне рішення (а.с. 132-134 т.1).

Ухвалами Апеляційного суду Івано-Франківської області від 23 квітня 2014 року справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 ОСОБА_8 призначено до розгляду; у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_6 відмовлено (а.с. 147, 148 т.1).

Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 29 травня 2014 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_8 відхилено. Заочне рішення Івано-Франківського міського суду від 20 січня 2014 року залишено без змін (а.с. 176-177 т.1).

Судом також було встановлено, що відповідачі по справі, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , проживають за однією адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується також адресною довідкою, яка наявною в матеріалах справи (а.с. 47, 48 т.1).

Таку адресу ОСОБА_1 зазначає у своїй заяві про поновлення строку, перегляд заочного рішення.

У матеріалах справи наявне повідомлення про вручення особисто ОСОБА_1 16 травня 2014 року рекомендованого поштового відправлення (а.с. 167 т.1), що підтверджує її обізнаність про перегляд Апеляційним судом Івано-Франківської області заочного рішення від 20 січня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 ОСОБА_8 .

Також, відповідно до частини першої статті 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень (далі - ЄДРСР).

За даними ЄДРСР заочне рішення Івано-Франківського міського суду від 20 січня 2014 року оприлюднене у вказаному реєстрі 24 січня 2014 року.

Із заявою про перегляд заочного рішення відповідач звернулась більш ніж через шість років з дня його ухвалення.

Так як встановлено, ОСОБА_1 задовго до подання у 2020 році попередньої заяви про перегляд заочного рішення суду від 20 січня 2014 року у справі №344/18269/13-ц була обізнана про його наявність, невиправдано зволікала із поданням заяви про перегляд заочного рішення, пропустила строк подачі такої заяви більш ніж на шість років, не навела поважних причин такого тривалого пропуску строку, із підкріпленням їх належними доказами.

Отже, суд наголошує на тому, що відповідач ОСОБА_1 мала можливість поцікавитися про стан розгляду справи та надати всі необхідні докази, звернутись з заявою про перегляд заочного рішення вчасно.

У обгрунтування даної заяви ОСОБА_1 , як на підставу поновлення строку вказує, що ознайомившись 08.12.2020 в суді з матеріалами цивільної справи та змістом заочного рішення, вона негайно подала заяву про перегляд такого рішення. САме цю обставину вона також вказувала у своїй заяву про повнолення строку від 09.12.2020 ( а.с. 192).

Щодо поновлення строку щодо подання заяви на перегляд заочного рішення, то суд зазначає наступне:

Пунктом 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВРвизначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до пунктів 6, 7 частини 2 статті 43 ЦПК України передбачено, що учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Відповідно до положень ст.126 ЦПК України в редакції, що діє на момент подачі заяви про поновлення строку, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 5 ст. 127 ЦПК України, в редакції, що діє на момент подачі заяви про поновлення строку, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк.

Аналіз практики ЄСПЛ свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак, у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Європейський суд з прав людини у справі «Перетяка та Шереметьев проти України» зазначає, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою.

Разом з тим, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Перелік поважності причин, які враховуються для поновлення пропущеного строку, законом не встановлено, вони визначаються у кожному конкретному випадку, виходячи з певних обставин, які мають юридичне значення.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними і пов`язані з дійсними істотними труднощами для вчинення процесуальних дій.

Згідно з практикою Європейського Суду одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (рішення Суду у справах:Sovtransavto Holding v. Ukraine, №48553/99, п. 77, від 25 липня 2002 року; Ukraine-Tyumen v. Ukraine, №22603/02, п. 42 та 60, від 22 листопада 2007 року).

Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу «res judicata», тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, пп. 51 і 52, ECHR 2003-X) (п. 46 рішення).).

Відтак з урахуванням наведеного та принципу res judicata, суд позбавлений можливості повторного розгляду питань, які вже були предметом розгляду, без нових обставин, і доказів на підтвердження таких обставин, та по яких постановлено судові рішення, що набрали законної сили, що вбачається згідно з даними відкритого доступу до ЄДРСР, за посиланням https://reyestr.court.gov.ua/Review/94528936.

Крім цього,суд звертає увагу, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суду необхідно виходити з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001.

У спірній по справі ситуації, суд виходить з того, що відповідачем ( заявником ) ОСОБА_1 не дотримано процесуальних вимог цивільного законодавства. Заявником не спростовано, обставини які встановленні судом, враховуючи, що судом також вже було відмовлено в поновленні процесуального строку на перегляд заочного рішення, та не вказано інших поважних причин пропуску строку об`єктивно непереборних і пов`язаних з дійсними істотними труднощами для вчинення процесуальних дій обставин, які б перешкоджали їй звернутися до суду із заявою про перегляд заочного рішення протягом більш ніж шести років з моменту ухвалення рішення, відповідно належних і допустимих доказів цьому не надано, а тому підстав для поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення немає.

З урахуванням положень ч.2 ст.126 ЦПК України, а також враховуючи, що ОСОБА_1 відмовлено в поновленні строку на подачу заяви про перегляд заочного рішення, її заяву про перегляд заочного рішення суду від 20.01.2014 по вказаній вище цивільній справі слід залишити без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ч. 13 ст.7, ст.ст.126,260,353 ЦПК України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку на подачу заяви про перегляд заочного рішення від 20.01.2014 -відмовити.

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 20.01.2014 у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів шляхом подачі апеляційної скарги до Івано Франківського апеляційного суду.

Суддя Кіндратишин Л.Р.