Лугинський районний суд Житомирської області
Справа № 468/1534/20-ц
Провадження по справі 2-о/281/18/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2021 року смт Лугини

Лугинський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Свинченко Г.Д.,

за участю:

секретаря судового засідання Островської І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Лугини цивільну справу за ОСОБА_1 , заінтересована особа - Привільненська сільська рада Баштанського району Миколаївської області про встановлення факту, що має юридичне значення

В С Т А Н О В И В:

09.03.2021 на адресу Лугинського районного суду Житомирської області на підставі ухвали Баштанського районного суду Миколаївської області передано за підсудністю цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - територіальна громада с. Старогорожене Баштанського району Миколаївської області в особі Старогороженської сільської ради Баштанського району Миколаївської області про встановлення факту, що має юридичне значення.

17.06.2021 ухвалою суду замінено заінтересовану особу територіальну громаду с. Старогорожене Баштанського району Миколаївської області в особі Старогороженської сільської ради Баштанського району Миколаївської області, про встановлення факту, що має юридичне значення на належну заінтересовану особу, а саме на Привільненську сільську раду Баштанського району Миколаївської області.

На підтвердження вимог заяви заявник зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його дід ОСОБА_1 .

Після його смерті залишилося спадкове майно: право на земельну частку (пай) розміром 3.14 умовних кадастрових гектарів на території Старогороженської сільської ради Баштанського району.

На початку 2009 року у зв`язку з значним погіршенням стану здоров`я ОСОБА_1 звернувся до батька заявника ОСОБА_2 з проханням доглядати за ним. Однак ОСОБА_2 маючи поганий стан здоров?я запропонував заявнику поїхати на проживання до діда у с. Привільне Баштанського району. Переїхавши у березні 2009 до діда він доглядав його до смерті.

Після смерті діда у шестимісячний строк з заявами про прийняття спадщини до нотаріуса ніхто не звертався, тому що не знали про наявність спадкового майна (права на земельну частку (пай).

ІНФОРМАЦІЯ_2 його батько ОСОБА_1 помер.

У серпні 2020 від знайомих з с. Старогорожене Баштанського району він дізнався про те, що його дід мав право на земельну ділянку.

Звернувшись до нотаріуса для оформлення своїх спадкових прав, нотаріус відмовив у зв`язку з пропуском шестимісячного строку для подачі заяви про прийняття спадщини та необхідністю встановлення факту проживання із спадкодавцем в судовому порядку.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, однак надіслав заяву про розгляд справи без його участі, вимоги викладені у заяві підтримав та просив суд задоволити їх з підстав викладених у заяві.

Заінтересована особа Привільненська сільська рада Баштанського району Миколаївської області в судове засідання не забезпечила явку свого представника, однак надіслала клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення.

Суд, дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 07.10.2009, виданого Привільненською сільською радою Баштанського району Миколаївської області, ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_2 серії НОМЕР_2 від 08.12.1947 у графі «батько» вказано ОСОБА_1 .

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 10.05.2016, виданого виконавчим комітетом Повчанської сільської ради Лугинського району Житомирської області, ОСОБА_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_4 від 14.05.1971 у графі «батько» вказано ОСОБА_2 .

Згідно до акта про встановлення факту спільного проживання громадянина № 223 від 10.09.2020 ОСОБА_1 , на день cвоєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно постійно проживав разом з ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 та вели спільне господарство.

Відповідно до постанови про відмову у вчинені нотаріальних дій приватного нотаріуса від 09.09.2020 за № 338/02-31 ОСОБА_1 було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, оскільки документи подано після спливу шестимісячного строку.

На даний час у заявника виникла необхідність встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем для прийняття спадщини після смерті останнього.

Згідно з вимогами ч.2 ст.1220 та ч.1 ст.1221 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи, а місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно роз`яснень, викладених у п.п.2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах спадкування" №7 від 30.05.2008, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовляє особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

З огляду на те, що в складі спадщини наявне нерухоме майно, у силу вимог ч.1 ст.1299 ЦК України, спадкоємці зобов`язані зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна, для цього заявнику необхідно отримати свідоцтво про право на спадщину. Так як такі документи у заявника відсутні, то він звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини, маючи за мету оформлення та видачу нотаріусом свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до п.п.3,5 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем під час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до п. 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра Юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року - доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»- «якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини». Згідно з частиною 2 статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, із якого вона оголошується померлою.

Частиною 2 ст. 315 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено інший порядок їх встановлення.

Відповідно до вимог ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Крім того, згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 318 ЦПК України встановлено, що у заяві про встановлення фактів, що мають юридичне значення повинно бути зазначено, який факт заявник просить встановити та з якою метою.

У листі Верховного Суду України від 01.01.2012 про Судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зазначено, що до заяви про встановлення юридичного факту, в якій зазначається мета, з якою заявник просить встановити цей факт, можуть додаватися докази, які підтверджують наявність цього юридичного факту та пояснення свідків, яким достовірно відомо про взаємовідносини померлого із заявником.

В судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем, який звернувся до нотаріуса за прийняттям спадщини та подальшою видачею свідоцтва про право на спадщину, що підтверджується постанови про відмову у вчинені нотаріальних дій приватного нотаріуса В.В. Остапенко від 09.09.2020 за № 338/02-31

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 р. N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року, тощо.

Враховуючи, що окрім заявника інших спадкоємців у ОСОБА_1 не має, заінтересованою особою в даному випадку є орган місцевого самоврядування, а дана справа підлягає розгляду в порядку окремого провадження, оскільки встановлення даного факту не вплине на спадкові права та обов`язки інших осіб.

Таким чином, в судовому засіданні достовірно встановлено, що заявник ОСОБА_1 , постійно проживав разом зі спадкодавцем ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини тим самим фактично прийнявши спадщину після смерті останнього, що підтверджується матеріалами справи.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 13, 76, 81, 89, 263, 264, 265, 293, 315, 319 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Привільненська сільська рада Баштанського району Миколаївської області про встановлення факту, що має юридичне значення- задовільнити.

Встановити факт постійного проживання, на час відкриття спадщини, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом зі спадкодавцем, ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішення суду може бути оскаржене учасниками справи, а також особами, що не брали участі у справі (якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки) - повністю або частково, - шляхом подання апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду у письмовій формі з дотриманням вимог ст.356 ЦПК України, - протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту; учасником справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - з дня отримання копії повного тексту рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі його пропуску й з інших поважних причин.

Законної сили рішення суду набирає після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

В разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або ухвалення рішення судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.Д. Свинченко