Справа №295/783/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.03.2021 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді Кузнєцова Д.В.

при секретарі судового засідання Карпішиній С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Квартирно-експлуатаційного відділу міста Житомира про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, в якому зазначив, що проходив військову службу у Збройних Силах України на фінансовому забезпеченні військової частини НОМЕР_1 та 06.09.2018 року наказом командувача Десантно-штурмових військ Збройних Сил України № 26 (по особовому складу) був звільнений із військової служби у відставку. Із 20.09.2018 року, наказом командувача Десантно-штурмових військ Збройних Сил України №220 від 20.09.2018 року позивача виключили зі списків особового складу та всіх видів забезпечення. За змістом позову, із 02.08.2004 року ОСОБА_1 перебував на квартирному обліку та на підставі рішення Житомирського виконавчого комітету №142 від 26.02.2009 року йому надано ордер на службову квартиру АДРЕСА_1 . Зазначена службова квартира рахується за квартирно-експлуатаційним відділом міста Житомира. За словами позивача, він є інвалідом 2 групи та має 21 рік календарної вислуги у Збройних Силах України, а відтак на підставі статті 125 ЖК України не підлягає виселенню зі службового житла без надання іншого житла Позивач звернувся із заявою до квартирно-експлуатаційної частини міста Житомира, у якій просив звернутись до Житомирської міської ради з клопотанням про зняття із згаданої вище квартири по АДРЕСА_2 статусу службового житла, виключення її зі складу службових жилих приміщень та закріплення її за ОСОБА_1 , проте КЕЧ міста Житомира листом від 07.10.2020 року №3889 відмовила позивачу у задоволенні його заяви. ОСОБА_1 вважає дані дії КЕЧ міста Житомира протиправними та такими, що порушують його конституційні права на соціальний захист. З огляду на викладене у позові ОСОБА_1 просить суд визнати за ним право на виключення із числа службового житла квартири за адресою: АДРЕСА_3 , жилою площею 32,15 кв.м., та зобов`язати Квартирно-експлуатаційний відділ м. Житомира подати до Житомирської міської ради клопотання разом із належно оформленими документами про виключення із числа службового житла даної квартири.

Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Кузнєцова Д.В. від 26.01.2021 року позовну заяву у даній справі прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження.

У судове засідання гр. ОСОБА_1 та представник КЕВ м. Житомира не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, від представника позивача на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність.

Суд, вивчивши й дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності та кожен окремо, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено та із матеріалів справи вбачається, що гр. ОСОБА_1 проходив службу в лавах Збройних Сил України, є учасником бойових дій, брав участь в антитерористичній операції та наказом командувача Десантно-штурмових військ Збройних Сил України № 26 (по особовому складу) від 06.09.2018 року був звільнений із військової служби у запас відповідно до підпункту «к» пункту 2 частини п`ятої статті 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу». Вислуга років у Збройних Силах України: календарна 21 рік 1 місяць, пільгова 22 роки 9 місяців.

На підставі рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради №142 від 26.02.2009 року позивач одержав ордер на зайняття службової квартири по лінії Міністерства оборони України площею 32,15 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 .

Зі змісту позовної заяви слідує, що позивач звернувся із заявою до КЕЧ міста Житомира, у якій просив звернутись до Житомирської міської ради із клопотанням про зняття з квартири площею 32,15 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 статусу службового житла, виключення її зі складу службових жилих приміщень та закріплення її за ОСОБА_1 , проте листом від 07.10.2020 року №3889 КЕЧ міста Житомира відмовила позивачу у задоволенні його заяви.

Дана відмова фактично і стала підставою для звернення ОСОБА_1 до суду з метою захисту порушеного права.

Статтею 124 Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Це означає, що право особи на звернення до суду не може бути обмеженим. Тобто, юрисдикція виникає там, де є спір про право. Предметом юрисдикції є суспільні відносини, які виникають у зв`язку з вирішенням спору. Поняття юрисдикції безпосередньо пов`язано з процесуальним законодавством.

Реалізуючи дискрецію при визначенні предметної та/або суб`єктної юрисдикції справ, суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно із частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктами 1, 2 частини першої статті 4 КАС України визначено, що адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Частиною четвертою статті 5 КАС України передбачено, що суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 17 частини першої статті 4 КАС України публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Пунктом 2 частини 1 статті 19 КАС України установлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

З огляду на зміст позовної заяви та доданих до неї матеріалів судом звернуто увагу, що гр. ОСОБА_1 обґрунтовує позовні вимоги про поновлення його порушених прав у сфері житлових відносин, посилаючись на невиконання відповідачем обов`язку зі звернення із відповідним клопотанням за заявою військовослужбовця до виконавчого органу ради з питання виключення житла із числа службового.

Відповідно до частин першої та четвертої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Наведені норми права прямо передбачають, що військова служба належить до служби публічної.

У постанові від 29 вересня 2020 року у справі № 712/5476/19 (провадження № 14-62цс20) Велика Палата Верховного Суду для забезпечення єдності судової практики щодо визначення юрисдикції суду з розгляду спорів про оскарження відмови у забезпеченні жилим приміщенням або у призначенні грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для деяких категорій осіб, які брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей і про зобов`язання надати такі приміщення чи компенсацію відступила від висновку, сформульованого Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18 квітня 2018 року у справі № 806/104/16 за позовом особи, звільненої з військової служби, до Квартирно-експлуатаційного відділу міста Житомира, житлової комісії військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправними дій відповідачів з відмови у забезпеченні жилим приміщенням або грошовою компенсацією за належне для отримання жиле приміщення та про зобов`язання відповідачів надати позивачеві житлове приміщення або виплатити належну грошову компенсацію, щодо необхідності розгляду таких спорів за правилами цивільного судочинства, вказавши, що зазначені спори належать до юрисдикції адміністративних судів, оскільки стосуються проходження публічної (військової) служби, у зв`язку з якою держава передбачила відповідні соціальні гарантії (пільги), а також призначення та надання таких гарантій (пільг).

На переконання суду, оскільки спір у даній справі пов`язаний із проходженням публічної (військової) служби, у зв`язку з якою держава передбачила відповідні соціальні гарантії (пільги), а також призначення та надання таких гарантій (пільг), таким чином правовідносини, що виникли між сторонами у справі, є адміністративно-правовими, а тому спір підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно з ч. 2 ст. 256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 19 КАС України, ст.ст. 3, 19, 255, 256, 258-261, 352-354 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі №295/783/21 за позовом ОСОБА_1 до Квартирно-експлуатаційного відділу міста Житомира про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії закрити.

Роз`яснити позивачу, що розгляд зазначеної справи віднесено до юрисдикції адміністративного суду.

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили в порядку, передбаченому статтею 261 ЦПК України.

Суддя