Справа № 266/2902/18
Провадженя№ 2/266/30/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2021 року м. Маріуполь

Приморський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого - судді Федотової В.М.

за участю секретаря судового засідання - Петрухіной Т.Л.

за участю представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Косенко С.С., відповідача- ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Бедненко Сергій Валерійович, приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Лушкіна Оксана Володимирівна про визнання заповіту недійсним, стягнення судових витрат -

В С Т А Н О В И В:

В травні 2018року позивачка звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Бедненко С.В. та приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Лушкіна О.В. про визнання заповіту , складеного ОСОБА_3 07листопада 2017року, який посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Бедненко С.В. - недійсним. В обгрунтування заявлених вимог позивачка зазначила наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її бабуся - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що було зроблено актовий запис №1068 Приморським районним у місті Маріуполі відділі державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ Донецької області 02.12.2017р. Спадкоємцем померлої є син ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , який є відповідачем по справі та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . На момент смерті у власності спадкодавця знаходилось наступне майно: домоволодіння АДРЕСА_1 . Позивачка є донькою ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 . 07листопада 2017р. ОСОБА_3 склала заповіт, згідно якого все майно, яке їй належало заповіла відповідачу по справі ОСОБА_2 . Зазначений заповіт посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Бедненко С.В., зареєстрований в реєстрі за №5530. Позивачка вважає,що під час складання заповіту волевиявлення бабусі не було вільним і не відповідало її волі. На час складання заповіту бабуся була хворою людиною, страждала поведінковим і психічним розладом здоров`я, тому не могла в повній мірі розуміти значення своїх дій та керувати ними. Покійна перебувала на диспансерному обліку в ЦПМСД №3 з діагнозом цукровий діабет,були порушення з боку серцево-судинної системи, підвищений артеріальний тиск,ішемічні розлади серця,знизилась пам`ять, концентрація,з утрудненням запам`ятовувала поточні події , була нестриманою ,дратівливою,образливою, не здатною до перемикання з одного виду роботи на інший. 04жовтня 2017р. у бабусі стався напад після чого у неї тягло мову, порушилась координація тобто були ознаки мозкового кровообігу. Позивачка вважає,що під час укладення заповіту відбулись порушення ч.1,2 ст.1257 ЦК України, волевиявлення не було вільним і не відповідало її волі . Просила визнати заповіт від 07.11.2017р., складений її бабусею ОСОБА_3 та посвідчений приватним нотаріусом Бедненко С.В. - недійсним.

Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 24 травня 2018року було задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову. Накладено арешт на домоволодіння АДРЕСА_1 .

Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 08 червня 2018року було відкрито провадження у цивільній справі , призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Також зазначеною ухвалою витребованно з КП «Маріупольське БТІ» документи, підтверджуючи реєстрацію права власності на домоволодіння АДРЕСА_1 : з ЦПМСД №3 медичну картку та усі документи у тому числі інформацію,щодо знаходження на диспансерному обліку ОСОБА_3 ; витребувано у приватного нотаріуса Бедненко С.В. заповіт,складений ОСОБА_3 07.11.2017р.

23.08.2018р. від відповідача ОСОБА_2 до суду надійшли заперечення на позов. В своєму заперечення відповідач просив відмовити в задоволенні позову, вважає його необґрунтованим та таким,що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідач вказав,що з 09.01.2011р. проживав постійно однією сім`єю зі своєю покійною матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 після смерті свого батька. Він єдиний хто доглядав за матір`ю до самої її смерті, всі витрати пов`язані з похованням він сплатив за власний кошт. Позивачка за цей весь час приходила до бабусі 4 рази за 6років і всі розмови були стосовно заповіту та спадкоємства. Ще за життя ОСОБА_3 казала позивачці,що усе майно буде належати її сину - ОСОБА_2 , після чого відбувались сварки. В 1992році його батьки купили своєму сину - батьку позивачки ОСОБА_4 , будинок по АДРЕСА_2 і існувала домовленість, що будинок АДРЕСА_1 ,після смерті батьків буде належати йому - ОСОБА_2 . В 1998році його брат помер, в 2010р. будинок АДРЕСА_2 був переоформлений на мати позивачки - ОСОБА_5 з дотриманням попередньої домовленості,щодо будинку АДРЕСА_1 . Його мати ніколи не страждала на психічний розлад,ніде не знаходилась на лікуванні щодо розладу психіки, також не знаходилась на обліках у лікаря психіатра . Мати лише страждала на діагноз цукровий діабет, проходила відповідне лікування. На час складання заповіту ОСОБА_3 повністю віддавала звіт своїй поведінці, розуміла свої дії та могла керувати ними, заповіт був складений в присутності свідків, посвідчений приватним нотаріусом . В зв`язку з викладеним просив відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 28 серпня 2018року було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду.

Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 10 грудня 2019року було задоволено клопотання представника позивача - призначено по справі проведення посмертної судово-психіатричної експертизи, проведення якої доручено КЗОЗ «Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янськ»

Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26 січня 2021р. провадження по цивільній справі було відновлено у зв`язку з надходженням висновку експерта.

16.04.2021р. до суду надійшло клопотання від представника позивача - адвоката Косенко С.С. про призначення проведення повторної експертизи.

18.05.2021р. від відповідача надійшли заперечення,що призначення проведення повторної експертизи (т.с.1а.с.235-246) .

Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 27 травня 2021року було відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача - адвоката Косенко С.С., що призначення проведення повторної посмертної судово-психіатричної експертизи.

В судовому засіданні представник позивача - адвокат Косенко С.С. позов підтримав, надав пояснення у відповідності до заявлених вимог . Вважає, що спадкодавець - ОСОБА_3 страждала на розлади психіки , не могла віддавати звіт своїм діям і відповідати за них, під час складання заповіту була відсутня воля спадкодавця , а тому складений заповіт ставиться під сумнів. Просив позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_6 , який діяв на підставі довіреності , заперечували проти задоволення позову з підстав викладених у запереченнях на позов. Вважають позов не обґрунтованим, не доведеним та таким,що не підлягає задоволенню. Спадкодавець ніколи за життя не страждала на психічні розлади, єдиним захворюванням був цукровий діабет 2типу . Незадовго до смерті ОСОБА_3 впала та зламала шийку стегна, але ніяких сильних знеболювальних препаратів не приймала. Заповіт був складений та посвідчений з дотриманням вимог законодавства та Інструкції проведення нотаріальних дій. Під час проведення нотаріальної дії були присутні двоє свідків - ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , ОСОБА_7 розписувався за ОСОБА_3 на її прохання, оскільки останній було важко розписуватись. В задоволенні позову просили відмовити.

Треті особи приватні нотаріуси Маріупольського міського нотаріального округу Лушкіна О.В. та Бедненко С.В. в письмових заявах на адресу суду просили розглянути справу без їх участі.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка позивачка ОСОБА_1 суду повідомила,що вона є онукою покійної ОСОБА_3 , а ОСОБА_2 її дядя. В спірному будинку вона разом з батьками та сестрою проживала до 1995року. В 1995році вона разом батьками переїхала до іншого будинку по АДРЕСА_2 . Зазначений будинок належав діду - ОСОБА_10 ,який помер в 2011році. Після смерті діда ОСОБА_3 важко переживала втрату, вони стали помічати,що остання почала часто забувати події. В 2011 році в будинок по АДРЕСА_1 переїхав ОСОБА_2 без дозволу ОСОБА_3 . Бабуся їм скаржилась,що присутність та проживання в одному будинку з ОСОБА_2 викликає у неї дискомфорт, вона не бажала,щоб він переїжджав на постійне проживання в будинок. У неї з відповідачем була несумісність характерів. З 2014року, під час відвідування ОСОБА_3 вона почала помічати у неї втрату пам`яті, вона плутала імена , не впізнавала. Приходила до бабусі періодично 1-2раза на місяць. З початку 2017року стан здоров`я бабусі погіршився , прогалини в пам`яті більш виражені. В жовтні 2017року бабуся втратила свідомість , впала , після чого мова була не розбірлива, не могла повністю висловитись,що вона бажає. Розмова не відбувалась , оскільки ОСОБА_3 не звертала увагу на того,хто з нею спілкується . Вважає,що у бабусі був неналежний догляд та неякісна їжа. Останні місяці ОСОБА_3 погано себе почувала, погано говорила, не впізнавала її та її матір. До того, як в будинку появився відповідач , ОСОБА_3 самостійно приймала всі рішення, а після того як відповідач посилився в будинку він почав обмежувати бабусю в прийнятті рішень. Також ОСОБА_2 обмежував відвідування до бабусі, обмежив коло спілкування. Вважає,що під час підписання заповіту ОСОБА_3 не відповідала за свої дії, не було її волевиявлення ,щодо розпорядження майном.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_5 суду надала пояснення аналогічні поясненням ОСОБА_1 .

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7 суду повідомив,що на протязі 15років знає ОСОБА_2 . Він був присутнім при укладенні заповіту ОСОБА_3 , розписувався в заповіті на прохання останньої оскільки у зв`язку з цукровим діабетом та старістю була слабка рука. Часто приходив до цього в гості до ОСОБА_2 , іноді спілкувався з ОСОБА_3 . Під час здійснення нотаріальної дії в кімнаті була присутня ОСОБА_3 , він, його друг ОСОБА_11 та нотаріус. ОСОБА_3 сиділа обкладена подушками відповідала на питання нотаріуса,який її питав для чого вона викликала нотаріуса, потім ще задавав питання на які остання чітко відповідала. Потім вона попросила принести їй окуляри, прочитала заповіт . Заповіт був на нотаріальному бланку.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_12 суду повідомила,що ОСОБА_2 знає з 2011року, підтримує дружні відносини. В жовтні 2017року вона заходила в будинок АДРЕСА_1 , спілкувалась з ОСОБА_13 , остання вела себе адекватно, разом пили чай. В листопаді 2017року була в будинку коли здійснювалась нотаріальна дія, але в кімнаті де все відбувалось не була присутня , її чоловік був свідком. Зі слів ОСОБА_3 дізналась,що укладено заповіт. В цей день вона спілкувалась з ОСОБА_3 вона її впізнавала, не плуталась, мова нормальна, самостійно в руках тримала тарілку та ложку, самостійно брала їжу. До 2017року вона була в будинку 2 рази на місяць, а з жовтня 2017року почала приходити через день. Вона вивозила ОСОБА_3 на візочку на ринок, оскільки остання після травми не пересувалась самостійно. Останній раз бачила покійну за тиждень до смерті. За весь цей час позивачку не бачила у бабусі.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 суду повідомила,що ОСОБА_13 знала тривалий час, ще з 2008року. ОСОБА_15 скаржилась на онуків,що багато для них зробила, а доглядати за неї нікому, що не приходять і не допомагають їй в будинку вбирати. Останні дні перед смертю ОСОБА_15 не бачила. До цього з нею спілкувала-мова була розбірлива, поведінка адекватна, її впізнавала. Знає,що у ОСОБА_3 був цукровий діабет і,що остання впала та отримала перелом незадовго до смерті.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 суду повідомила,що знала тривалий час ОСОБА_3 , разом їздили за товаром ще наприкінці 90-х та в 2000-х роках.Зі слів ОСОБА_3 знала, як остання допомагала невістці та онукам матеріально. Будинок, в який переїхала позивачка та її батьки був придбаний за гроші ОСОБА_3 та ОСОБА_10 . ОСОБА_3 їй розповідала,що син ОСОБА_2 за нею доглядає, допомагає вбирати в будинку,городі. В вересні 2017року бачила ОСОБА_15 ,остання скаржилась на свою онуку - ОСОБА_1 , що між ними відбулась сварка. Онука вимагала від бабусі зразки почерку. Також ОСОБА_15 їй доповіла,що буде укладати договір дарування на сина ОСОБА_2 . Бачила ОСОБА_3 в листопаді 2017року-вона їй доповіла,що оформила договір дарування на ОСОБА_2 . Після отриманої травми ОСОБА_15 не пересувалась, але вела себе адекватно, підтримувала бесіду, розповідала їй,що вона дивилась якісь розважальні програми в ноутбуці.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 суду надала пояснення аналогічні поясненням свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_14 , ОСОБА_18 .

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_18 суду повідомила,що є сусідкою ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , тривалий час знала покійну. В серпні 2017року бачила ОСОБА_3 на зупинці громадського транспорту . В жовтні 2017року вже побачила на подвір`ї будинку по АДРЕСА_1 ,36-остання сиділа у інвалідній колясці , казала,що впала на кухні .Під час спілкування ОСОБА_15 відповідала на питання, підтримувала розмову. Після цього ще три рази була вдома у ОСОБА_15 , спілкувалась з нею, скаржилась,що крім сина нікому не потрібна,що він єдиний хто за нею доглядає. Під час спілкування ОСОБА_15 вела себе нормально, підтримувала бесіду, мова була розбірлива, самостійно брала у руки чашку з чаєм, руки не тремтіли. Онуку ОСОБА_3 не бачила у останньої.

Суд заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи доказами, якими вони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, вважає, що позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 5-7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.

Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України.

Відповідно до ст.12 України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Судом встановлені такі обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Згідно наданого позивачкою свідоцтва про народження НОМЕР_1 від 11 жовтня 1984р., видане відділом РАГС Приморського райвиконкому м.Жданов- ОСОБА_19 народилась ІНФОРМАЦІЯ_6 ,батьками зазначені: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.8)

Згідно свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_2 від 18 жовтня 2007р., виданого Приморським відділом РАЦС Маріупольського МУЮ Донецької області - 18.10.2007р. було укладено шлюб між ОСОБА_20 та ОСОБА_19 , після укладення шлюбу ОСОБА_19 змінила прізвище на ОСОБА_21 (а.с.9)

Згідно свідоцтва про народження НОМЕР_3 від 10липня 1974р. - ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_7 у с.Кутин Зарічанського району Ровенської області,батьками зазначені: ОСОБА_10 та ОСОБА_3 (а.с.10)

Згідно свідоцтва про смерть НОМЕР_4 від 04 серпня 1998р. - ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_8 у м. Маріуполь (а.с.11)

Згідно свідоцтва про смерть НОМЕР_5 , видане 10січня 20128р. повторно Приморським районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Донецькій області - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Маріуполі Донецької області (а.с.12)

07 листопада 2017року ОСОБА_3 заповідала все майно,де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось і взагалі все те,на що вона за законом має право і що буде належати їй на момент смерті ОСОБА_2 .(а.с.13) Зазначений заповіт був посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Бедненко С.В. У зв`язку з тим,що ОСОБА_3 не могла підписати заповіт власноручно через стан здоров`я , на її особисте прохання та в її присутності текст заповіту підписав ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_9 .(а.с.53-57)

Згідно надано довідки з КП «Маріупольське БТІ» - домоволодіння АДРЕСА_1 належить ОСОБА_3 на підставі договору дарування(а.с.41)

14січня 1989р. ОСОБА_10 подарував ОСОБА_3 житловий будинок з відповідними будівлями надвір`я за адресою : АДРЕСА_1 , про що було складено договір дарування, який був посвідчений нотаріусом Другої жданівської нотаріальної контори (а.с.44-45)

Згідно відомостей з КЗ Центр первинної медико-санітарної допомоги №3 м.Маріуполя- ОСОБА_3 з 2012р. знаходилась під наглядом в зазначеному лікарняному закладі та на диспансерному обліку у ендокринолога з діагнозом:цукровий діабет ІІтипу. Постійно брала цукрознижувальні препарати. У червні 2015року проходила курс лікування в денному стаціонарі. 10.10.2017р. була оглянута терапевтом на дому , діагноз той же. 30.11.2017р. була оглянути вдома черговим терапевтом ОСОБА_22 , стан пацієнтки тяжкий, без свідомості, діагноз ОНМК? ДЕП ІІ при церебросклерозі. Призначено симптоматичне лікування(а.с.51)

Згідно наданого ОСОБА_2 договору-замовлення на організацію та проведення поховання, та фіскальних чеків вбачається,що останній поніс витрати пов`язані з похованням ОСОБА_3 (а.с.87-91)

На запит суду з КЛПУ Міська психіатрична лікарня №7 м. Маріуполі» були надані відомості,щодо відсутності на обліку в зазначеному лікарняному закладі ОСОБА_3 , також було вказано,що остання і на стаціонарному лікуванні не знаходилась(а.с.106)

25 січня 2021року до суду надійшов висновок судово-психіатричного експерта №132 від 22.12.2020р. Згідно зазначеного висновку ОСОБА_3 ,1930р.н., померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на період складання заповіту 07.11.2017р. не страждала хронічним психічним захворюванням. На момент складання заповіту 07.11.2017р. за психічним станом могла розуміти значення своїх дій та керувати ними (а.с .201-213)

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно зі статтями 1247, 1248 ЦК України до форми заповіту встановлюються загальні вимоги, а саме заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складання, заповіт має бути особисто підписаний заповідачем.

Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу.

Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251, 1252 цього Кодексу. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках.

У статті 1257 ЦК України передбачено вичерпний перелік підстав для визнання заповіту недійсним та зазначено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Таке ж положення міститься і у частині 3 статті 203 ЦК України.

Пунктом 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 визначено, що за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо він був складений особою під впливом фізичного або психічного насильства, або особою, яка через стійкий розлад здоров`я не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними. Для встановлення психічного стану заповідача в момент складання заповіту, який давав би підставу припустити, що особа не розуміла значення своїх дій і (або) не могла керувати ними на момент складання заповіту, суд призначає посмертну судово-психіатричну експертизу.

Відповідно до частини першої статті 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила в момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

У постановах Верховного Суду вказується, що розгляд вимог про визнання правочину недійсним на підставі статті 225 ЦК України здійснюється з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів, які підтверджують чи спростовують доводи позивача про те, що в момент укладення оспорюваного правочину особа не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними (постанова Верховного Суду України від 29 лютого 2012 року у справі № 6-9цс12; постанова Верховного Суду України від 28 вересня 2016 року у справі №6-1531цс16; постанова Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі №161/17119/16-ц; постанова Верховного Суду від 12 вересня 2018 року у справі №522/25597/13-ц; постанова Верховного Суду від 18 вересня 2019 року у справі №311/3823/15).

Тобто висновок експертизи є лише одним із доказів у справі і йому слід давати належну оцінку в сукупності з іншими доказами.

Під час розгляду справи судом були допитані сторони по справі,свідки, які спілкувались з ОСОБА_3 на протязі тривалого часу її життя, також спілкувались з нею за кілька днів до укладення заповіту. Судом також був допитаний в якості свідка ОСОБА_7 ,який був присутній при укладанні заповіту та підписав його замість ОСОБА_3 .

Оцінюючи в сукупності всі докази по справі судом встановлено відсутність належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що ОСОБА_3 у момент складання оспорюваного заповіту не усвідомлювала значення свої дій, а тому приходить до висновку, що волевиявлення ОСОБА_3 на складання спірного заповіту було вільним і відповідало її внутрішній волі.

Суд вважає,що позивачкою та її представником не доведено наявності підстав, які б мали наслідком недійсність заповіту, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є процесуальним обов`язком позивачки.

Відмовляючи у задоволенні позову суд виходить з із презумпції психічного здоров`я особи, суть якої полягає у тому, що кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та у порядку, передбачених Законом України «Про психіатричну допомогу» та іншими законами України.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд на підставі ст. 141 ЦПК України відмовляє позивачу у задоволенні вимог,щодо відшкодування судових витрат.

Керуючись ст.ст. 3,12,13,76,89,141,206,263,265,268 ЦПК України, ст. ст. 203-207,225,1233,1251,1252,1247,1248 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Бедненко Сергій Валерійович, приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Лушкіна Оксана Володимирівна про визнання заповіту ,складеного ОСОБА_13 07 листопада 2017року, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Бедненко Сергієм Валерійовичем, зареєстрований в реєстрі за №5530 недійсним, стягнення судових витрат - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Сторони по справі: позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 (місце реєстрації: АДРЕСА_3 ) ;

відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_11 (місце реєстрації: АДРЕСА_4 )

Суддя: Федотова В. М.