РІШЕННЯ

( заочне)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2021

м.Харків

Справа № 639/4531/20

провадження 2/639/261/21

Жовтневий районний суд м.Харкова

у складі: головуючого - судді Єрмоленко В.Б.

за участю секретаря-Міжиріцької А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа- Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , 3 особа- Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свої позовні вимоги ОСОБА_2 мотивує тим, що перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 2013 року, має неповнолітню дочку ОСОБА_3 , яка проживає з позивачем та повністю знаходиться на її утриманні. З часу припинення шлюбних відносин з початку 2015, по теперішній час, відповідач вихованням дитини не займається, з власної ініціативи самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, жодної участі у навчанні та розвитку дитини не приймав, матеріальної допомоги не здійснював, рішення суду про стягнення аліментів не виконує, всі витрати на утримання дитини несе позивач самостійно. Крім того, ОСОБА_2 вказує, що відповідач є соціально небезпечною, неврівноваженою та агресивною людиною, систематично притягується до адміністративної відповідальності за порушення, передбачені ч.1 ст. 173-2, ч.2 ст. 173-2, 173, ч.1 ст. 183-1, ч. 1 ст.130, ст. 124 КУпАП, зловживає спиртними напоями і в такому стані керує автомобілем, тричі притягувався до кримінальної відповідальності у вигляді позбавлення волі за різного характеру злочини, у тому числі згвалтування та насильницьке задоволення статевої пристрасті неприродним способом із застосування фізичного насильства, що вчинено відносно своєї рідної матері, офіційно не працює, живе за рахунок випадкових заробітків. Незважаючи на встановлення адміністративного нагляду у відношенні відповідача, ОСОБА_2 належних висновків для себе не зробив, ігнорував обмеження. Вчинення статевого злочину відносно найріднішої людини, як зазначає позивач, свідчить про сексуальне збочення та неадекватність, що несе потенційну загрозу для власної доньки, у зв`язку з чим дитина має бути ізольована від такого батька, беручи до уваги також його стиль життя, зневажливе ставлення до оточуючих, агресію, зловживання алкоголем, відсутність моральних і сімейних цінностей , регулярні антисоціальні прояви. З метою захисту прав дитини, убезпечення її від негативного впливу, антиморальної поведінки, а нерідко агресії батька, уникнення маніпулювання відповідача своїми батьківськими правами, позивач просить позбавити відповідача батьківських прав.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про день , час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку згідно з вимогами ст. 128 ЦК України за місцем реєстрації, про причини неявки суд не сповістив, правом подання відзиву на позовну заяву не скористався.

При одночасному існуванні умов, передбачених ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення .

Представник 3 особи- Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради направив суду заяву про розгляд справи без участі представника органу опіки та піклування, додавши висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 .

Суд, вислухавши вступне слово представника позивача, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази, приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбу з 01.08.2013, який розірвано рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 07.11.2017.

ОСОБА_1 і ОСОБА_2 є батьками малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено свідоцтвом про народження НОМЕР_1 , виданим 01.08.2013 Комінтернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції.

З довідки Департаменту реєстрації місця проживання особи вбачається, що ОСОБА_1 разом з донькою ОСОБА_3 зареєстровані та проживають по АДРЕСА_1 . Відповідач зареєстрований по АДРЕСА_2 .

Рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 19.10.2015 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнути аліменти на неповнолітню доньку ОСОБА_4 у розмірі ј його заробітку( доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку , починаючи з 07.09.2015 і до досягнення дитиною повнолітнього віку.

Згідно з інформацією Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Харків) заборгованість по аліментам станом на 01.07.2020 складає 93221,15 грн. До погашення заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_2 встановлено тимчасове обмеження у виїзді за межі України, керування транспортними засобами і накладено арешт на все майно, що належить боржнику.

Відповідно до довідки Комунального закладу «Дошкільний навчальний заклад ( ясла-садок)№ 18», малолітня ОСОБА_5 відвідувала дошкільний заклад з 01.09.2015 по 30.05.2019.За цей час батька дитини ОСОБА_2 бачили вихователі декілька разів, навчанням та вихованням дитини він не цікавився, з приводу успіхів дитини з завідувачем та вихователями не спілкувався.

З інформації Комунального закладу «Харківська спеціалізована школа 1-Ш ступенів № 93 Харківської міської ради Харківської області ім. В.В. Бондаренка» № 09-13/270 від 24.06.2020 , в якому навчається ОСОБА_5 з 2019, вбачається, що дитиною постійно опікується мати, приводить до школи та забирає доньку, спілкується з вчителями, цікавиться її шкільним життям. Батько ОСОБА_2 контакту зі школою не підтримує, із класним керівництвом та адміністрацією з приводу навчання та поведінки не спілкується.

Позивачем надані копії постанов, вироків суду, дані Жовтневого, Комінтернівського , Червонозаводського районних судів м.Харкова про притягнення ОСОБА_2 у 2013 р. до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 296, ч.1 ст. 185 КК України, у 2015 р. його засуджено за ч. 2 ст. 153 КК України до трьох років позбавлення волі, за ч.1 ст. 152 КК України кримінальне провадження закрито у зв`язку з відмовою потерпілої від обвину, у 2019 ОСОБА_2 засуджено за ст. 395 КК України .На протязі з 2018 -2020 ОСОБА_2 систематично притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч.1, ч. 1 ст. 173-2 , 173, ч.1 ст. 183-1 КупАП.

Відповідно до характеристики Ст. дільничного офіцеру поліції ГУ НП в Харківській області , відповідач ОСОБА_2 є соціально небезпечною та агресивною особою, спілкується з особами, схильних до вчинення злочинів та правопорушень, зловживає спиртними напоями, у зв`язку з чим не контролює свої дії, веде аморальний спосіб життя, знаходився на обліку у Новобаварському ВП як адміннаглядний.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 -сусідка позивача підтвердила доводи позивача про те, що з 2015 ОСОБА_2 не навідував доньку, самоусунувся від виконання своїх обов`язків по відношенню до своєї дитини, не виявляв щодо неї батьківського піклування, не цікавився розвитком, станом здоров`я, навчання.

Згідно з «Порядком проведення органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини» питання щодо позбавлення батьківських прав відповідача розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради. ОСОБА_2 з приводу встановлення йому порядку участі у вихованні дочки та щодо усунення перешкод у спілкування з нею з боку матері дитини до Департаменту служб у справах дітей не звертався.

За висновком Департаменту служб у справах дітей виконавчого комітету Харківської міської ради від 26.10.2020 № 520, в інтересах дитини, представник органу опіки та піклування вважає за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку особистості потребує любові і розуміння.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно з вимогами ч.2 ст. 150, ч.ч. 3,4 ст. 155 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 Сімейного кодексу України.

Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні й остаточні правові наслідки (втрата прав, заснованих на спорідненості) як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

З наданих суду доказів встановлено , що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, самоусунувся від виховання та утримання дочки, не спілкується з нею та взагалі не бачиться , не проявляє ніякого інтересу до її життя.

Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

З огляду на обставини справи, встановлені судом, виходячи з даних про особу відповідача, діючи виключно в інтересах неповнолітньої дитини , враховуючи думку органу опіки та піклування, суд вважає, що є правові підстави для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, що не суперечить приписам національного та міжнародного законодавства про наявність вимог закону, за яких особа може бути позбавлена батьківських прав, а також практиці Європейського суду з прав людини, тому позовні вимоги є доведеними та обґрунтованими і підлягають задоволенню.

За приписами ст.141 ЦПК України судовий збір в дохід позивача підлягає стягненню з відповідача.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 12, 19, 81, 89, 133,141, 259, 264, 265, 280-282 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа- Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав- задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в в сумі 840 грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду або через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони: позивач- ОСОБА_1 ( ІПН НОМЕР_2 , прож. АДРЕСА_1 );

відповідач ОСОБА_2 ( ІПН НОМЕР_3 , прож. АДРЕСА_3 );

3 особа- Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради ( , м.Харків, вул.Чернишевська, 55).

Повне судове рішення складено 15.03.2021.

СУДДЯ -