ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/9895/20 Номер провадження 22-ц/814/724/21Головуючий у 1-й інстанції Блажко І. О. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.,

судді: Дорош А.І., Триголов В.М,

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 22 грудня 2020 року (час ухвалення судового рішення не зазначений, дата виготовлення повного тексту судового рішення 22 грудня 2020 року) у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2020 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з вказаним позовом, просило стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь банку заборгованість у розмірі 18 508 грн. 79 коп. за кредитним договором №б/н від 30.08.2011 року, а також судові витрати.

Заявлені вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за укладеним кредитним договором.

Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 22 грудня 2020 року відмовлено в задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПРИВАТБАНК», посилаючись на порушення судом норм процесуального і матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог банку в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначається, що суд першої інстанції при вирішенні спору не дав належної оцінки доказам, якими підтверджено узгодження між сторонами усіх істотних умов. Зокрема, відповідач власноручно підписав довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», у якій визначений порядок повернення кредитних коштів, нарахування процентів, штрафних санкцій.

Правом подачі відзиву відповідач не скористався.

Апеляційний суд, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, приходить висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав:

Відповідно п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення у разі порушення судом першої інстанції норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права.

З матеріалів справи вбачається, що 30.08.2011 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приват Банку (а.с.30 зворот).

В цей же день ОСОБА_2 підписала довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна». Довідка містить інформацію стосовно базової відсоткової ставки за користування кредитом 2,5% на місяць (36,00% на рік), що нараховується на залишок заборгованості, виходячи з розрахунку 360 днів у році; розміру щомісячних платежів, строк внесення щомісячних платежів, розмір комісії за зняття готівки та особистих коштів, безготівкових платежів, пеня за несвоєчасність погашення заборгованості та штраф 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту, із урахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісій, тощо. (а.с.31).

Згідно довідки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» у межах дії кредитного договору від 30.08.2011 року ОСОБА_3 видані такі кредитні картки (а.с.29):

№ НОМЕР_1 , дата видачі 14.07.2011 року, строк дії до 08/15;

№ НОМЕР_2 , дата видачі 03.09.2015 року, строк дії до 03/19;

№ НОМЕР_3 , дата видачі 15.04.2019 року, строк дії 03/23.

Відповідно довідки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки ОСОБА_4 старт карткового рахунку за спірним договором відбувся 30.08.2011 року із встановленням кредитного ліміту у розмірі 1000 грн. В подальшому кредитний ліміт змінювався так:

08.01.2013 року - 2 000 грн, 12.10.2013 року 4000 грн., 29.09.2016 року 9000 грн., 06.08.2018 року 0,00 грн. (а.с.28).

Згідно з наданим Банком розрахунком заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором б/н від 30.08.2011 року за станом на 23.09.2020 року становить 18 508 грн. 79 коп. і складалася із:

- заборгованості за кредитом 12 531 грн. 95 коп.,

- заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит 2 694 грн. 26 коп.,

- нарахованої пені 3 282 грн. 58 коп. (а.с.6-15).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК», суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та Правил розуміла відповідач та ознайомилася і погодилась з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами саме у розмірі, зазначеному в цих документах.

Суд першої інстанції зробив висновок, що матеріали справи не містять доказів отримання відповідачем встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 9 000 грн., а довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» оцінена судом критично.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з такого.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним. Якщо сторони в належній формі досягли усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі.

Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

За змістом положень ст.12, ст.13, ст.89 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності і диспозитивності. Кожна із сторін зобов`язана довести належними і допустимими доказами ті, обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог та заперечень. Суд розглядає цивільні справи у межах заявлених вимог і на підставі доказів, наданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд не може збирати докази, що стосуються спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судоми у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійснені учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

У анкеті-заяві позичальника від 26.05.2011 року процентна ставка не зазначена (а.с.30).

Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у виді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Проте, у довідці про умови кредитування від 30.08.2011 року зазначені: базова відсоткова ставка за користування кредитом (2,5 %), розмір щомісячних платежів (7%) від заборгованості але не менше 50 грн, строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним, розмір комісії за зняття готівки та особистих коштів, безготівкових платежів, пеня за несвоєчасність погашення заборгованості, штрафи та комісійні (а.с.31). Довідка підписана ОСОБА_1 .

За відсутності обгрунтованих заперечень ОСОБА_1 суд оцінив зазначений документ критично, проте не пояснив, з яких підстав.

Отже, слід виходити з того, що сторони Банк і позичальник, у належній формі узгодили усі істотні умови кредитного договору.

Окрім того, з виписки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про рух коштів ОСОБА_1 вбачається, що відповідач активно користувалась кредитними коштами до 22.04.2019 року (зарахування переказу на картку) і за станом на цю дату залишок після операції складав 9 029 грн. 17 коп. (а.с.16), у подальшому Банком здійснювалося автоматичне погашення заборгованості (а.с.16-27).

Наведене свідчить про те, що відповідач після закінчення строку дії картки (08/15) року продовжив користуватися коштами Банку у межах кредитних лімітів, що встановлювалися останнім.

Достовірність відомостей, зазначених у довідці про умови кредитування від 30.08.2011 року, яка підписана позичальником (відповідачем), а також інші надані банком докази видачі та користування кредитними коштами відповідачем не спростовано, оскільки справа розглянута за відсутності сторін. Відповідачем також не надано обґрунтованих заперечень щодо правильності нарахування усіх складових заборгованості.

Враховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) і обов`язку доказування (ч.1 ст.81 ЦПК України), апеляційний суд визнає обґрунтованими вимоги Банку про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту у сумі 18 508 грн. 79 коп..

Зважаючи на встановлене, рішення Октябрського районного суду від 22 грудня 2020 року підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позовних вимог банку в повному обсязі.

Частиною 13 ст.141 ЦПК України визначено, що суд апеляційної чи касаційної інстанціях, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Частиною 1 та п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову.

Згідно ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

З матеріалів справи вбачається, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК», подаючи позовну заяву до суду, сплатив 2 102 грн. судового збору (а.с.65). За подачу апеляційної скарги сплачено 3 153 грн. (а.с.176)

Позовні вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» задоволено на 100%.

Таким чином, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» має право на стягнення з відповідача 2102 + 3153 = 5 255 грн. судових витрат.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що дана цивільна справа згідно п.2 ч.6 ст.19 ЦПК України є малозначною, оскільки ціна позову (18 508,79 грн.) не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб на момент подачі позову до суду.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків встановлених цією ж нормою.

Керуючись ст.367, п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» задовольнити.

Рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 22 грудня 2020 року скасувати, ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_4 , проживає: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (01001, м.Київ, вул. Грушевського 1Д, ) заборгованість за кредитним договором у розмірі 18 508 грн. 79 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_4 , проживає: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (01001, м.Київ, вул. Грушевського 1Д, ) 5 255 грн. судового збору.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку з підстав, передбачених ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови виготовлено 15 березня 2021 року.

Головуючий суддя О. А.Лобов

Судді А.І.Дорош

В.М. Триголов