БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 361/2331/20
провадження № 2/361/576/21
РІШЕННЯ

Іменем України

10 лютого 2021 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого суддіПетришин Н.М.
за участю секретаря Плиси В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення сервітуту та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

в с т а н о в и в :

Стислий виклад позиції позивача

У квітні 2020 року до суду надійшла вищевказана позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 . В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що їй на праві власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 . Вказаний будинок отримала в дар від своєї бабусі ОСОБА_3 . Відповідач до осені 2016 року проживала у спірному будинку разом зі своєю матір`ю (бабуся позивача) ОСОБА_3 та своєю донькою ОСОБА_4 . Проживаючи разом зі своєю матір`ю, вона не бажала брати участь в утриманні будинку, здійсненні ремонту, витратах на комунальні послуги, внаслідок чого довела будинок до занедбаного стану. Після того, як Службою у справах дітей були вжиті законом заходи щодо захисту прав дитини ОСОБА_5 , відповідач, щоб не обтяжувати себе клопотами по приведенню будинку у стан, який би відповідав необхідним санітарним нормам та технічним вимогам і був придатним для проживання дитини, виїхала на постійне місце проживання до міста Бровари Київської області. Окрім позивача та її малолітніх дітей: ОСОБА_1 , ОСОБА_6 у вказаному будинку також зареєстрована відповідач ОСОБА_2 . Реєстрація ОСОБА_2 чинить позивачу перешкоди у вільному користуванні та розпорядженні свої майном. За таких обставин, ОСОБА_1 просить припинити сервітут ОСОБА_2 щодо житлового будинку АДРЕСА_1 , та визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням вказаного будинку.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі

Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 06 травня 2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті (а.с. 29).

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Боярова А.В. позов підтримали та просили про його задоволення.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечувала проти позову, посилаючись на те, що вона постійно проживала у спірному будинку з матір`ю, проте, умови проживання стали незадовільними, оскільки брат відімкнув опалення та поставив «буржуйку». Через такі умови проживання її малолітня дитина часто хворіла, а соціальні служби хотіли забрати дитину, тому відповідач змушена була покинути будинок та переїхала в Бровари. На даний час, тимчасово проживає разом із дитиною у квартирі чоловіка. Просила відмовити у задоволенні позову, оскільки не має іншого місця проживання.

Фактичні обставини справи, що встановлені судом.

Відповідно до договору дарування від 17 травня 2019 року дарувальником є ОСОБА_3 , обдарованою - ОСОБА_1 . Відповідно до вказаного договору, ОСОБА_1 належить житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами та земельна ділянка, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Наведене підтверджується також копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 166989730 від 17.05.2019 р. (а.с. 11-14).

У будинку АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_2 , що підтверджується копією довідки від 06 листопада 2019 року, виданої Виконавчим комітетом Княжицької сільської ради Броварського району Київської області (а.с. 21).

У вищевказаному будинку відповідач ОСОБА_2 зареєстрована з 26 червня 1986 року, про що свідчать відомості, надані 05 травня 2020 року Княжицькою сільською радою Броварського району Київської області (а.с. 37).

29 жовтня 2019 року депутатом Княжицької сільської ради Залозним В.С. здійснено обстеження матеріально-житлових умов за адресою: АДРЕСА_1 , про що складено відповідний акт. У ході такого обстеження встановлено, що ОСОБА_2 не проживає за даною адресою, причини чого потрібно встановлювати додатково. До 2017 року гр. ОСОБА_2 проживала разом з донькою ОСОБА_4 та матір`ю ОСОБА_3 , остання потребує постійного догляду за станом здоров`я. 17 травня 2019 року, відбулася зміна власника земельної ділянки та майна. (а.с.20).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла. (а.с. 22)

У судовому засіданні свідок ОСОБА_8 , який є сусідом, пояснив, що ОСОБА_2 не живе у будинку АДРЕСА_1 уже близько 5 років. А до цього, проживала там разом із матір`ю ОСОБА_3 та дитиною. Син ОСОБА_3 - ОСОБА_9 постійно приходив до матерів, навіть звільнився з роботи, щоб доглядати за нею. Будинок був у занедбаному стані, там не було підлоги, побиті віконні рами.

Свідок ОСОБА_10 , який є батьком позивача та братом відповідача, пояснив, що сестра разом із матір`ю та дитиною проживали у будинку до 2016 року, а після цього переїхала у Бровари до чоловіка. Повідомив, що електроенергію та газопостачання у будинку відключили через несплату цих послуг. У будинку не було води. Сестра виїхала з будинку, бо там не було нормальних умов для проживання дитини.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини

Як передбачено ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із статтею 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Статтею 16 ЦК України передбачено кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно із положеннями статей 386, 391 ЦК України власник має право звертатися до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

У статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Аналіз положень глави 32 ЦК України свідчить, що сервітут - це право обмеженого користування чужою нерухомістю у певному аспекті, не пов`язане із позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна.

У спірному будинку відповідач була зареєстрована та проживала як член сім`ї колишнього власника (донька колишнього власника спірного житлового будинку) і набула право користування чужим майном, яке по своїй суті є сервітутом.

Відповідно до ч. 2 ст. 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

У постановах Верховного Суду України від 15 травня 2017 року у справі № 6-2931цс16, від 29 листопада 2017 року у справі № 753/481/15-ц (провадження № 6-13113цс16), Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 695/2427/16-ц, (провадження № 61-29520св18), від 09 жовтня 2019 року у справі № 523/12186/13-ц (провадження № 61-17372св18) зазначено, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

При розгляді справи по суті необхідно звернути увагу на баланс інтересів сторін спору.

Із матеріалів справи встановлено, що у спірному будинку відповідач зареєстрована з 26.06.1986 року, однак з осені 2016 року у спірному будинку не проживає, не користується ним як своїм житлом, там відсутні її речі, не несе витрат на утримання будинку. З 17 травня 2020 року будинок знаходиться у власності позивача, відповідач права власності на будинок чи його частку не має.

Окрім відповідача, у спірному будинку зареєстровані позивач та двоє її малолітніх дітей. Наразі, позивач розпочала здійснювати капітальний ремонт будинку, оскільки має намір проживати там із чоловіком та дітьми.

У судовому засіданні встановлено, що сторони не проживали разом однією сім`єю, відповідач спільним побутом із позивачем не пов`язані, тому її право на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі ч. 2 ст. 406 ЦК України.

З огляду на викладені обставини, та беручи до уваги норми чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, які виникли між сторонами, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_7 .

Доводи заперечення відповідача про те, що у 2016 році вона не добровільно покинула будинок, а була змушена це зробити, вищенаведених висновків суду не спростовують.

Крім того, оцінюючи баланс інтересів позивача як власника спірного будинку та відповідача, яка посилалась на те, що не має іншого житла, суд зазначає наступне.

Відповідач з 2016 року у спірному будинку не проживає та лише у жовтні 2019 року звернулась до суду із позовом про усунення перешкод у користуванні будинком шляхом вселення. Проте, даний позов ухвалою Броварського міськрайонного суду від 17 січня 2020 року залишений без розгляду у зв`язку з не усуненням недоліків позову та неявкою ОСОБА_11 у судові засідання. Ці обставини спростовують аргументи відповідача про те, що вона має намір проживати у спірному будинку. При розгляді даної справи відповідач також не пред`являла ніяких зустрічних вимог щодо права проживання у будинку.

З огляду на викладені обставини, та враховуючи норми чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, а також те, що відповідач без поважних причин відсутня за місцем своєї реєстрації, а факт реєстрації перешкоджає позивачу вільно користуватися, володіти та розпоряджатися її майном, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, та керуючись Конституцією України, ст. 72 ЖК України, ст. ст. 321, 405, 406 ЦК України, ст. ст. 141, 280-284, 352, 354 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення сервітуту та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Припинити сервітут ОСОБА_2 щодо житлового будинку АДРЕСА_1 , та визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням будинку АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса зареєстрованого місця проживання:

Суддя Н.М. Петришин