Справа № 304/1793/13-ц Провадження № 6/304/29/2021
У Х В А Л А

13 липня 2021 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого - судді Ганька І. І.,

за участі секретаря судового засідання Соханич Л.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Форт», заінтересовані особи Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження та видачу дубліката виконавчого документа, -

В С Т А Н О В И В :

заявник звернувся до суду з вказаною заявою, яку мотивує тим, що 27 січня 2014 року Перечинським районним судом Закарпатської області було ухвалено рішення у справі № 304/1793/13-ц про стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованості за кредитним договором № 66/02-2006 від 03 лютого 2006 року. На підставі виданого на виконання цього рішення виконавчого листа у Великоберезнянському міжрайонному відділі державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) відкрито виконавче провадження №51023069, яке на даний час завершено. Разом з цим, 04 серпня 2020 року між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» було укладено Договір про відступлення прав вимоги № GL48N718070_A_3, за умовами якого до останнього перейшло право вимоги до позичальника за зобов`язаннями, передбаченими вказаним кредитним договором. У свою чергу, 20 серпня 2020 року між ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» та ТОВ «Фінанс Проперті Групп» також було укладено Договір про відступлення прав вимоги № GL48N718070_A102, внаслідок чого право вимоги за кредитним договором № 66/02-2006 від 03 лютого 2006 року перейшло до заявника. У подальшому, договори про відступлення прав вимоги за вказаним кредитним договором також були укладені 26 серпня 2020 року між ТОВ «Фінанс Проперті Групп» та ТОВ «ФК «Інвест Хаус», а також 29 грудня 2020 року між останнім та ТОВ «ФК Форт». Однак, до договору про відступлення прав вимоги оригінал виконавчого листа щодо боржника ОСОБА_1 доданий не був через його втрату первісним стягувачем та підтверджується відповідним Актом ПАТ «КБ «Надра», тоді як заборгованість за кредитним договором залишається непогашеною. Оскільки судові рішення підлягають обов`язковому виконанню, тому просить замінити стягувача ПАТ «КБ «Надра» на нього, його правонаступника ТОВ «ФК Форт»; та видати дублікати виконавчих листів щодо стягнення заборгованості з боржника ОСОБА_1 .

У судове засідання представник заявника не з`явився, однак у поданій заяві одночасно просить розглянути таку без його участі.

Боржник ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву, в якій вимоги ТОВ «ФК Форт» у частині заміни сторони виконавчого провадження визнала, у видачі дублікату виконавчого листа просила відмовити, так як строки пред`явлення такого до виконання закінчилися, питання їх поновлення заявник не порушує.

У судове засідання представник ПАТ «КБ «Надра» не з`явився, хоча про час і місце судового розгляду повідомлявся у встановленому законом порядку, а тому суд розглядає заяву у їх відсутності.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Встановлено, що рішенням Перечинського районного суду від 27 січня 2014 року у справі № 304/1793/13-ц позов публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» в особі Відділення ПАТ КБ «Надра» Ужгородське РУ до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково стягнуто з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» в особі відділення ПАТ КБ «Надра» Ужгородське РУ (рахунок № НОМЕР_2 у відділенні ПАТ КБ «Надра» Ужгородське РУ, МФО 380764, код 20025456) заборгованість за кредитним договором №66/02-2006 від 03 лютого 2006 року в розмірі 276961 (двісті сімдесят шість тисяч дев`ятсот шістдесят одна) грн. 98 коп., з яких 155863 (сто п`ятдесят п`ять тисяч вісімсот шістдесят три) грн. 50 коп. заборгованість по кредиту, 121098 (сто двадцять одна тисяча дев`яносто вісім) грн. 48 коп. заборгованість по відсотках за користування кредитом; у решті позову відмовлено. Крім цього, стягнуто із ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» в особі відділення ПАТ КБ «Надра» Ужгородське РУ (рахунок № НОМЕР_3 у відділенні ПАТ КБ «Надра» Ужгородське РУ, МФО 380764, код 20025456) судовий збір в сумі 604 (шістсот чотири) грн. 58 коп.

Також встановлено, що 27 лютого 2014 року Перечинським районним судом у вказаній справі видано виконавчий лист № 304/1793/13-ц, який на даний час на виконанні у Великоберезнянському міжрайонному відділі державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) не перебуває, такий постановою головного державного виконавця від 24 грудня 2015 року було повернуто стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (відсутність у боржника майна).

Разом з цим, 20 серпня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» (Первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінанс Проперті Груп» (Новий кредитор) було укладено Договір про відступлення прав вимоги № GL48N718070_A102, відповідно до умов якого Первісним кредитором відбулося відступлення Новому кредитору права вимоги за кредитним договором №66/02-2006 від 03 лютого 2006 року, право вимоги за яким перейшло до Первісного кредитора на підставі Договору про відступлення прав вимоги №GL48N718070_A_3 від 04 серпня 2020 року, укладеного між ним та Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра».

Крім цього, 29 грудня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус» (Первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК Форт» (Новий кредитор) було укладено Договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, відповідно до умов якого Первісним кредитором відбулося відступлення Новому кредитору права вимоги за кредитним договором №66/02-2006 від 03 лютого 2006 року, право вимоги за яким перейшло до Первісного кредитора на підставі Договору про відступлення прав вимоги від 26 серпня 2020 року, укладеного між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінанс Проперті Груп».

Так, підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом ст. 512 ЦК України, ст. 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора. Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

Відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Як вбачається з правової позиції, висловленої Верховним судом України у постанові від 20 листопада 2013 року по справі № 6-122цс13, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

За таких обставин, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту ст. 512, 514 ЦК України та ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження».

При цьому, виконання судового рішення це заключний етап юрисдикційної діяльності. Виконанням судового рішення завершується процес захисту суб`єктивних майнових та особистих немайнових прав громадян та юридичних осіб шляхом їх фактичної реалізації у спосіб та в порядку, визначених Конституцією України та законами України.

Після укладання між первісним кредитором і новим Договору про відступлення права вимоги, первісний кредитор вже позбавлений права на звернення до відповідного відділу виконавчої служби для виконання рішення ухваленого на свою користь, в свою чергу новий кредитор без відповідної ухвали суду ще не має права на надання виконавчих листів для виконання.

Згідно ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Це означає, що після набрання законної сили відповідним судовим рішенням, воно підлягає обов`язковому виконанню сторонами справи, які, виходячи із суті такого рішення, зазвичай набувають статусу стягувача та боржника, а у разі відсутності добровільного виконання судового рішення боржником, вчиняються дії щодо його примусового виконання у спосіб та в порядку, що визначені, зокрема Законом України «Про виконавче провадження», зокрема ініціювання відкриття виконавчого провадження тощо.

Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод забезпечення належного виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини право на виконання рішення, яке виніс суд, є невід`ємною частиною «права на суд», а ефективний захист сторони у справі, а отже, і відновлення справедливості, передбачає зобов`язання адміністративних органів виконувати рішення (пункт 41 рішення від 19 березня 1997 року в справі «Горнсбі проти Греції»).

Європейський суд з прав людини вказує, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної Держави дозволила б, щоб остаточне та обов`язкове судове рішення залишалось невиконаним стосовно однієї зі сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинне розглядатися як невід`ємна частина «процесу» в розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункт 63 рішення від 28 липня 1999 року в справі «Іммобільяре Саффі проти Італії»).

У пункті 28 рішення Європейського суду з прав людини від 11 грудня 2008 року в справі «Антонюк проти України» зазначено, що відповідальність держави за виконання судових рішень щодо приватних осіб зводиться до участі державних органів у виконавчому провадженні.

Отже, враховуючи вищенаведене, суд вважає, що є всі підстави для заміни сторони виконавчого провадження.

Крім цього, в обґрунтування підставності своїх вимог щодо видачі судом дублікату виконавчого листа № 304/1793/13-ц, виданого Перечинським районним судом на виконання рішення цього ж суду від 27 січня 2014 року, заявник посилається на те, що такий за договорами про відступлення права вимоги ТОВ «ФК Форт» переданий не був.

Так, згідно акту уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра», наданого ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», останньому були передані всі наявні у ПАТ «КБ «Надра» документи по претензійно-позовній роботі та стягненню заборгованості через органи виконавчої влади по боржниках за відступленими кредитними договорами. Інші документи, у тому числі оригінали виконавчих листів за відступленими кредитними договорами, зокрема щодо боржника ОСОБА_1 , були втрачені під час проведення процедури ліквідації ПАТ «КБ «Надра» у зв`язку із зміною керівництва банку, закриттям територіальних відділень та звільнення всіх місцевих співробітників, що здійснювали супровід кредитних справ.

Відповідно до п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Відповідно до ст. 22 Закону України № 606-ХІV «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі Закону № 606-ХІV) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом. Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються, зокрема для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Згідно ст. 23 цього Закону строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються, зокрема пред`явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

Однак, 05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України № 1404-VIII «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року, із змісту ряду статтей якого вбачається наступне.

Згідно ст. 3 Закону України № 1404-VIII «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року примусовому виконанню підлягають рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 11 цього Закону строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію. Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом - встановлюються виконавцем. Будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом. Строки, встановлені цим Законом, обчислюються в робочих днях, місяцях і роках, а також можуть визначатися посиланням на подію, яка повинна неминуче настати.

Згідно ст. 12 Закону України № 1404-VIII «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття. Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: 1) пред`явлення виконавчого документа до виконання; 2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони. Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до п. 5 Розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 1404-VIII «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року виконавчі документи, видані до набрання чинності цим законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом. Виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Із змісту вказаних норм вбачається, що, у випадку якщо строк пред`явлення виконавчого листа до виконання не закінчився, згідно норм закону у попередній редакції, у зв`язку із прийняттям та набранням чинності новим законом, - такий строк продовжується до трьох років. Норми ж нового Закону на правовідносини, що виникли до його прийняття та регулювались старим законом і не продовжували існувати на час набрання ним чинності - не розповсюджуються.

Зважаючи на вказане, а також те, що строк пред`явлення до виконання виконавчого листа не закінчився до набрання чинності новим законом, тому такий строк продовжується до трьох років.

Встановлено, що строк пред`явлення до виконання виконавчого листа №304/1793/13-ц від 27 лютого 2014 року закінчився ще 24 грудня 2018 року (через три роки з дня повернення виконавчого документа стягувачу).

Отже, оскільки є всі підстави вважати вказаний виконавчий лист втраченим, однак строк пред`явлення такого до виконання закінчився ще 24 грудня 2018 року, а стягувач звернувся в суд із заявою про видачу його дублікату після зазначеної дати, не заявляючи при цьому клопотання про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, тому в силу положень п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України заява ТОВ «ФК Форт» у цій частині задоволена бути не може.

Керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.129-1 Конституції України, ст. 11, 512, 514 ЦК України, ст. 1, 3, 11, 12, 15, п. 5 Розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 1404-VIII «Про виконавче провадження», ст. 22, 23, 31 ч. 1 Закону України № 606-ХІV «Про виконавче провадження», ст. 2, 7, 10, 44, 258-261, 263, 442, п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Форт», заінтересовані особи Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження та видачу дубліката виконавчого документа задовольнити частково.

Замінити стягувача у виконавчому провадженні по виконанню виконавчого листа №304/1793/13-ц, виданого Перечинським районним судом Закарпатської області 27 лютого 2014 року про стягнення із ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» в особі відділення ПАТ КБ «Надра» Ужгородське РУ (рахунок № НОМЕР_2 у відділенні ПАТ КБ «Надра» Ужгородське РУ, МФО 380764, код 20025456) заборгованості за кредитним договором №66/02-2006 від 03 лютого 2006 року в розмірі 276961 (двісті сімдесят шість тисяч дев`ятсот шістдесят одна) грн. 98 коп., з яких 155863 (сто п`ятдесят п`ять тисяч вісімсот шістдесят три) грн. 50 коп. заборгованість по кредиту, 121098 (сто двадцять одна тисяча дев`яносто вісім) грн. 48 коп. заборгованість по відсотках за користування кредитом; а також судового збору в сумі 604 (шістсот чотири) грн. 58 коп. з публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» на Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК Форт» (03035, м. Київ, пл. Солом`янська, буд. 2; код в ).

У задоволенні вимоги про видачу дубліката виконавчого листа відмовити повністю.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 3 Прикінцевих положень ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Згідно п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Головуючий: Ганько І. І.