Справа № 463/6138/20
Провадження № 2-др/463/26/21
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 липня 2021 року Личаківський районний суд м.Львова в складі:
головуючого-судді - Грицка Р.Р.,
з участю секретаря судового засідання - Романської І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові заяву представника позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про встановлення складу спадщини,
позивач звернувся в суд з позовом до відповідача, відповідно до якого просив визначити частку ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що входить до складу спадщини, а саме, Ѕ частку у квартирі АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_7 , який за життя заповіту не складав. Відповідач є дружиною спадкодавця, він, а також треті особи ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - дітьми спадкодавця від першого шлюбу. Третя особа ОСОБА_6 - дитиною спадкодавця від другого шлюбу. На час смерті спадкодавцю належало Ѕ частки квартири АДРЕСА_1 та грошові кошти, які знаходяться на рахунках в АТ КБ «ПриватБанк». Частка у квартирі набута спадкодавцем в порядку приватизації та в порядку спадкування після смерті ОСОБА_8 , а отже, вона була особистою власністю спадкодавця. Відповідач натомість звернулась до нотаріуса із заявою про видачу їй свідоцтва на частку у спільному майні подружжя на половину майна, яке належало померлому та було набуто за час зареєстрованого шлюбу. Оскільки частка у квартирі не може вважатись спільним сумісним майном подружжя, просив в судовому порядку визначити частку у квартирі, що входить до складу спадщини після смерті ОСОБА_7 .
Рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 05.07.2021 року, позов задоволено. Визначено частку ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що входить до складу спадщини, а саме - Ѕ частку у квартирі АДРЕСА_1 , а також стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 840,80 гривень судового збору.

До звершення розгляду справи в судовому засіданні 05.07.2021 року у відповідності до вимог ч.8 ст.141 ЦПК України представник позивача зробила відповідну заяву щодо необхідності вирішення питання про судові витрати, зокрема, про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, з приводу чого відповідні докази будуть подані нею після проголошення судового рішення.

Як наслідок, під час ухвалення рішення, суд не вирішував питання про розподіл судових витрат, які понесла позивач вказавши, що таке питання він розгляне пізніше після подання стороною позивача відповідних доказів.

07 липня 2021 року повноважний представник позивача подала заяву про ухвалення додаткового рішення у даній справі, долучивши договір про надання експертних послуг № 67-20 від 03.06.2020 року, квитанцію до прибуткового касового ордера № 132 на суму 1200,0 гривень, договір про надання професійної правничої допомоги, від 03.06.2020 року, тарифи АО «Галина Бідула та партнери», які є додатком до договору, акти прийому-передачі наданої професійної правничої допомоги від 01.10.2020 року, 05.07.2021 року, банківські виписки від 27.10.2020 року та від 19.05.2020 року про часткову сплату ОСОБА_2 витрат в сумі 2000,0 гривень. Згідно з вказаними документами витрати на професійну правничу допомогу становлять 15600,0 гривень. У зв`язку з наведеним, просить ухвалити додаткове рішення, стягнувши з відповідача такі витрати.

Для вирішення питання про розподіл судових витрат суд призначив судове засідання.

16 липня 2021 року представником відповідача подано заяву, відповідно до якої просить відмовити у прийнятті додаткового рішення, оскільки стороною позивача не зазначено поважних причин неподання доказів щодо судових витрат до закінчення судових дебатів у справі.

Учасники процесу в судове засідання не з`явилися, про дату, місце та час розгляду питання про розподіл судових витрат повідомлялись належним чином. Представник позивача та сторона відповідача скерували до суду заяви про розгляд питання про ухвалення додаткового рішення у їх відсутності. В силу вимог ч.4 ст.270 ЦПК України їхня неявка не перешкоджає розгляду питання про ухвалення додаткового рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст.246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Аналогічне правило закріплене у ч.8 ст.141 ЦПК України.

Конструкція ч.8 ст.141 та ст.246 ЦПК України, яка визначає її юридичний зміст свідчить про те, що в першу чергу ці норми встановлюють правило подання доказів про судові витрати, а не правило подання відповідної заяви.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Оскільки під час ухвалення рішення суд не вирішував питання про витрати позивача на професійну правничу допомогу, таке підлягає вирішенню у спосіб ухвалення цього додаткового рішення.

Згідно з ч.ч.1, 3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу.

Під час розгляду цивільної справи № 753/15687/15-ц (постанова від 14.11.2018р.) Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

В основі критеріїв розумності та обґрунтованості витрат на професійну правничу допомогу лежить узгоджений сторонами порядок їх обчислення.

Так, за змістом ч.2 ст.137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Вказане узгоджується з положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», якою передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Крім того, відповідно до статті 28 Правил адвокатської етики (затверджені Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09 червня 2017 року) необхідно дотримуватись принципу «розумного обґрунтування» розміру оплати юридичної допомоги. Цей принцип набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати: обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його кваліфікацію та адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка.

За своєю юридичною природою, договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, зміст якого розкривається главою 63 ЦК України і за загальним правилом, перед його укладенням сторони користуються свободою розсуду щодо визначенні його умов, однак з врахуванням, серед іншого, вимог розумності та справедливості (ст.ст.6, 627 ЦК України).

У справі яка розглядається правнича допомога надавалась позивачу на підставі договору про надання професійної правничої допомоги від 03.06.2020 (т.2 а.с.127-128).

За змістом пункту 1.1 договору замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов`язання надати професійну правову допомогу в порядку передбаченому чинним законодавством України щодо оформлення спадкового майна за адресою: АДРЕСА_1 , в тому числі шляхом представництва інтересів замовника у всіх державних та недержавних установах, організаціях та підприємствах, а також у всіх судових органах України при розгляді цивільних справ.

Пунктом 1.7 договору передбачено, дослівно: «замовник на час підписання цього договору повинен надати виконавцю всю необхідну інформацію та наявні документи для виконання завдань, передбачених п.1.1 даного договору, а також провести оплату вартості професійної правничої допомоги (юридичних послуг) з врахуванням орієнтовний розрахунок вартості орієнтовний розрахунок вартості професійної правничої допомоги (юридичних послуг) відповідно до п.2 Договору».

Буквальне тлумачення цієї умови договору не дозволяє стверджувати про те, що нею передбачено порядок обчислення гонорару. Будь-якої іншої умови про порядок обчислення гонорару договір не містить. Крім того, договір не містить пункту № 2, відсилка до якого міститься у згаданому вище пункті № 1.7. Суду, як вбачається з відповідної відмітки в правому верхньому куті (т.2 а.с.127), взагалі надано витяг з договору.

Тобто, всупереч вимогам ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та ч.2 ст.137 ЦПК України у договорі сторони узгодили виключно загальні положення про гонорар адвоката і жодним чином не узгодили порядок його обчислення (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, умови повернення тощо.

За змістом ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Крім того, під час розгляду цивільної справи № 753/11000/14-ц(постанова від 18.04.2018)Верховний Суду складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду сформулював правовий висновок, згідно якого роз`яснив, що у разі, якщо з`ясувати справжній зміст відповідної умови договору неможливо за допомогою загальних підходів до тлумачення змісту правочину, передбачених у частинах третій та четвертій статті 213 ЦК України, слід застосовувати тлумачення contra proferentem.

Contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem - слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав). Особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови. При цьому, це правило застосовується не тільки в тому випадку, коли сторона самостійно розробила відповідну умову, але й тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою.

Тому, застосовуючи у даній справі тлумачення contra proferentem (зокрема, суд тлумачить даний договір так, що всупереч вимогам статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», п.1 ч.1 ст.137 ЦПК України сторони не узгодили порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), незважаючи на задоволення позовних вимог, суд відмовляє у повному обсязі у стягненні з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, оскільки за наведених вище умов визначити розмір цих витрат за критеріями «розумності та обґрунтованості» неможливо.

Керуючись ст.ст.133, 137, 139, 141, 246, 260, 270 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

ухвалити додаткове рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про встановлення складу спадщини.

Відмовити позивачу ОСОБА_2 у стягненні з відповідача ОСОБА_3 судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15600,0 гривень.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з часу складання повного судового рішення до Львівського апеляційного суду через Личаківський районний суд м.Львова. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 .

Третя особа: ОСОБА_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 .

Третя особа: ОСОБА_5 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_4 .

Третя особа: ОСОБА_6 , місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_5 .

Суддя Грицко Р.Р.