Справа № 561/738/20
21 липня 2021 року смт. Зарічне
Зарічненський районний суд Рівненської області
в складі: головуючого судді Снітчук Р.М.
за участю секретаря Петровець М.В.
представника позивача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду смт. Зарічне цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Зарічненської районної ради Рівненської області, Кухітсько-Вільської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Зарічненської районної ради Рівненської області, Вараської районної ради Рівненської області про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини, скасування державної реєстрації речових прав на земельну ділянку, визнання незаконним та скасування рішення про надання в постійне користування земельних ділянок,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Зарічненської районної ради Рівненської області, Кухітсько-Вільської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Зарічненської районної ради Рівненської області, Вараської районної ради Рівненської області про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини після смерті батьків: ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , скасування державної реєстрації речових прав на земельну ділянку площею 3,74 га, розташовану в с. Кухітська Воля Зарічненського району Рівненської області, визнання незаконним та скасування рішення Зарічненської районної ради «Про надання в постійне користування земельних ділянок Кухітсько-Вільській ЗОШ І-ІІІ ступенів на території с. Кухітська Воля» від 1.03.2017 року № 189, в частині передачі земельної ділянки площею 3,74 га.
В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що його батькам ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на праві користування належала земельна ділянка площею 0,50 га для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, розташована в с. Кухітська Воля Зарічненського району Рівненської області.
Після смерті батьків він фактично вступив в управління спадковим майном, продовжував проживати у їх житловому будинку, користувався господарськими будівлями, доглядав господарство, але спадщини не оформив. У 1997 році внаслідок пожежі житловий будинок його батьків було знищено.
Зазначив, що на вказаній земельній ділянці його знайомий ОСОБА_5 з його дозволу влаштував тимчасову споруду для торгівлі.
Вказує також, що про передачу земельної ділянки, яка належала його батькам та яку він успадкував після їх смерті, Кухітсько-Вільської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Зарічненської районної ради Рівненської області дізнався 24.10.2019 року, коли в газеті «Полісся» було опубліковано статтю про те, що один із місцевих підприємців незаконно зводить торгівельний об`єкт на території школи.
Рішенням Зарічненської районної ради «Про надання в постійне користування земельних ділянок Кухітсько-Вільській ЗОШ І-ІІІ ступенів на території с. Кухітська Воля» від 01 березня 2017 року № 189 частина земельної ділянки, яка перебувала у користуванні його батьків, без її вилучення у порядку, визначеному законом, передана у постійне користування Кухітсько-Вільській ЗОШ І-ІІІ ступенів, чим порушено його право користування земельною ділянкою, яку він успадкував.

У судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_2 заявлені вимоги підтримали, покликаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просили позов задовольнити.

Представник відповідача Зарічненської районної ради Рівненської області у судове засідання не з`явився, просив розгляд справи проводити у його відсутності. Відзиву проти позову не подав.

Представник співвідповідача Вараської районної ради Рівненської області у судове засідання не з`явився, подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, відзиву проти позову не подав.

Представник відповідача Кухітсько-Вільської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Зарічненської районної ради Рівненської області у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про місце, дату та час розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином, відзиву на позов не подав.

Згідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи те, що всі відповідачі про дату, місце та час розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки всі відповідачі суд не повідомили, відзиву на позов не подали та позивач і його представник не заперечують проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення позивача, його представника, показання свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає заявлені вимоги необґрунтованими і такими, що не підлягають до задоволення.

Судом встановлено, що у свідоцтві про народження позивача, серії НОМЕР_1 від 03.12.2019 року, виданого повторно, батьками зазначено: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

З особового рахунку № НОМЕР_2 погосподарської книги № 9 за 1991-1995 роки Кухітсько-Вільської сільської ради Зарічненського району Рівненської області вбачається, що за ОСОБА_3 (головою господарства) та членами господарства ОСОБА_4 , ОСОБА_1 станом на 1991 рік рахувався житловий будинок площею 84 м. кв., земельна ділянка площею 0,25 га, в тому числі під будівлями та господарськими спорудами 0,01 га, що також підтверджується витягом з погосподарської книги № 9 за 1991-1995 роки від 21.12.2019 року.

Батько позивача ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Кухітсько-Вільською сільською радою народних депутатів від 10.07.1992 року, серії НОМЕР_3 .

З особового рахунку № НОМЕР_4 погосподарської книги Кухітсько-Вільської сільської ради Зарічненського району Рівненської області на 01.01.1996 року вбачається, що за членами господарства ОСОБА_4 та ОСОБА_1 у період 1996-1999 років рахувався житловий будинок площею 84 м. кв. та 0,50 га землі, у тому числі: 0,25 га під будівлями та 0,25 га під ріллею. Із вказаного рахунку також вбачається, що у 2000 році запис про зазначене господарство анульовано у зв`язку з відсутністю житлового будинку.

Матір позивача ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 01.06.1996 року, виданим Кухітсько-Вільською сільською радою Зарічненського району, серії НОМЕР_5 .

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 524 ЦК УРСР (1963 р.), чинного на час виникнення цивільних правовідносин, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Згідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР (1963 р.) при спадкоємстві за законом спадкоємцями

першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Із повідомлення Зарічненської районної державної нотаріальної контори Рівненської області № 1-16/650 від 03.10.2020 року, інформаційних довідок зі спадкового реєстру від 01.10.2020 року вбачається, що із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , ніхто не звертався, спадкові справи не заводилися, заповіт не посвідчувався, свідоцтва про право на спадщину не видавалися.

Згідно до ст. 548 ЦК УРСР (1963р.), чинного на час виникнення цивільних правовідносин, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (1963р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Свідок ОСОБА_6 , у судовому засіданні показала, що є сестрою позивача, її батьки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в с. Кухітська Воля Зарічненського району Рівненської області побудували житловий будинок та господарські будівлі і споруди, мали земельну ділянку для їх обслуговування та під ріллею. Зазначена земельна ділянка межувала із земельною ділянкою, на якій розташована Кухітсько-Вільська ЗОШ. Її батько ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , після його смерті у вказаному будинку залишилися проживати її матір ОСОБА_4 та її брат ОСОБА_1 . ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після її смерті в будинку проживав ОСОБА_1 , який фактично прийняв спадщину після смерті батьків, вступив у володіння та управління спадковим майном, доглядав за будинком та господарством. У квітні 1997 року зазначений житловий будинок згорів під час пожежі, залишився лише фундамент. У 2019 році їй стало відомо, що частину земельної ділянки, якою користувалися її батьки, передано Кухітсько-Вільській ЗОШ.

Аналогічні покази в судовому засіданні надав свідок ОСОБА_7 .

Свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у судовому засіданні показали, що житловий будинок ОСОБА_1 знаходився по сусідству, межував також із Кухітсько-Вільською ЗОШ. Після смерті батьків ОСОБА_3 , який помер у 1992 році та ОСОБА_4 , яка померла у 1996 році, у вказаному будинку залишився проживати ОСОБА_1 , який доглядав господарство, користувався спірною земельною ділянкою. У квітні 1997 року житловий будинок ОСОБА_1 під час пожежі згорів, лишився лише фундамент і господарські будівлі. Позивач після цього перейшов жити до своєї сестри, розібрав сарай. На даний час частину земельної ділянки, на якій він був розташований, передано Кухітсько-Вільській ЗОШ.

Таким чином у ході судового розгляду знайшло своє підтвердження те, що позивач, будучи спадкоємцем першої черги після смерті батьків ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , фактично вступив у володіння та управління спадковим майном у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини, оскільки залишився проживати у вказаному будинку, доглядав господарство, обробляв земельну ділянку, на якій він розташований. До складу спадкового майна увійшли житловий будинок площею 84 м. кв., належний на праві власності його батькам та право користування земельною ділянкою площею 0,50 га, яка була надана у користування членам господарства, що підтверджується також випискою з особового рахунку № НОМЕР_4 погосподарського обліку.

Також встановлено, що свідоцтв про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_4 позивач не отримував, право власності чи право користування спірною земельною ділянкою не оформляв.

Встановлення факту прийняття спадщини позивачу необхідно для скасування державної реєстрації речових прав на спірну земельну ділянку, яка передана у постійне користування Кухітськовільській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів Зарічненської районної ради.

Із повідомлення Кухітсько-Вільської сільської ради Зарічненського району Рівненської області від 22.11.2019 року вбачається, що після знищення у 1997 році під час пожежі житлового будинку, який належав ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , вибуття 08.09.1997 року позивача, демонтажу ним господарських будівель на спірній земельній, ділянці господарство було закрито. Згідно до запису 387 в кадастровій книзі № 1 станом на 08.09.1997 року в користуванні позивача перебувало 0,50 га землі (0,25 га під будівлями та 0,25 га рілля). Рішень про передачу ОСОБА_1 у приватну власність чи користування вказаних земельних ділянок не приймалося.

Відповідно до ст. 349 ЦК України право власності на майно припиняється в разі його знищення.

Таким чином встановлено, що право власності на житловий будинок, що належав батькам позивача, який він успадкував після їх смерті припинилося.

Відповідно до рішення Зарічненської районної ради Рівненської області № 189 від 01 березня 2017 року «Про надання в постійне користування земельних ділянок Кухітсько-Вільській ЗОШ І-ІІІ ст. на території с. Кухітська Воля» вирішено надати Кухітсько-Вільській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів Зарічненської районної ради Рівненської області у постійне користування земельні ділянки загальною площею 5,2455 га за рахунок земель запасу житлової та громадської забудови без зміни цільового призначення для будівництва та обслуговування закладів освіти (для обслуговування Кухітсько-Вільської ЗОШ І-ІІІ ступенів) на території АДРЕСА_1 , а саме: земельна ділянка площею 3,7400 га, кадастровий номер :01:011:0047; земельна ділянка площею 1,5055 га, кадастровий номер :01:008:0105.

Із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № 82940805 від 21.03.2017 року вбачається, що на підставі зазначеного рішення органу місцевого самоврядування внесено запис про право постійного користування Кухітсько-Вільською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів Зарічненської районної ради Рівненської області земельною ділянкою площею 3,74 га, кадастровий номер :01:011:0047.

Із висновку судової будівельно-технічної експертизи № 210407/5_ФМ від 20.04.2021 року вбачається, що в межах території земельної ділянки, яка знаходиться по АДРЕСА_1 , за кадастровим номером :01:011:0047, де влаштована будівля з блоків та тимчасова споруда (вагончик), розташовані залишки фундаментів житлового будинку, залишки фундаментів господарських будівель не розташовані.

Згідно до п. 7 Розділу Х Перехідні Положення Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки.

З роз`яснень, що містяться у п. 22-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» № 7 від 16.04.2020 р., із внесеними змінами від 19.03.2010 р., вбачається, що до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, а також право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

Виходячи з наведеного, суд вважає доведеною ту обставину, що до позивача на час відкриття спадщини після смерті матері ОСОБА_4 перейшло право користування земельною ділянкою для обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд.

Разом з тим позивачем не доведено та не підтверджено належними доказами збереження за ним цього права після знищення житлового будинку, також не надано доказів конфігурації, місця розташування, площі цієї земельної ділянки.

Відповідно до ст. 41 Земельного кодексу УРСР 1990 року, чинного на час виникнення спірних правовідносин, у разі зруйнування будівлі внаслідок пожежі або стихійного лиха право на земельну ділянку зберігається за власником або землекористувачем, у тому числі орендарем, якщо протягом трьох років він розпочне відбудову зруйнованої або спорудження нової будівлі, за винятком випадків, коли проектом планіровки і забудови населеного пункту передбачено інше використання земельної ділянки. У цьому разі землекористувачеві у встановленому порядку надається інша земельна ділянка для спорудження будівлі.

З особового рахунку № НОМЕР_4 господарства ОСОБА_4 вбачається, що двір у 2000 році закритий у зв`язку з відсутністю житлового будинку, запис анульовано.

Згідно до п. 4 ч. 1 ст. 346, 349 ЦК України підставою припинення права власності є знищення майна.

У ході судового розгляду з пояснень позивача та наданих письмових доказів встановлено, що житловий будинок, який він успадкував після смерті батьків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 знищено внаслідок пожежі у 1997 році. Таким чином його право власності на цей об`єкт припинилося. Тому відсутні підстави вважати, що за ним збереглося на даний час право користування земельною ділянкою, яка була надана згідно відомостями погосподарського обліку для обслуговування житлового будинку.

Відповідно до ст. 22 Земельного кодексу УРСР 1990 року, чинного на час виникнення спірних правовідносин, право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.

Правом на оформлення відповідно до вимог закону свого права власності чи права користування спірною земельною ділянкою позивач не скористався. За захистом своїх невизнаних прав звернувся до суду лише 23 вересня 2020 року.

Покликання позивача на те, що відповідно до ч. 1 ст. 29 Земельного кодексу УРСР 1990 року, ч. 3, ч. 4 ст. 142 Земельного Кодексу України 2001 року заяв про припинення права користування земельною ділянкою у зв`язку з добровільною відмовою він не подавав та права вилучати зазначену земельну ділянку орган місцевого самоврядування не мав є необґрунтованими.

Також відсутні підстави вважати, що відбулося примусове припинення права позивача на користування спірною земельною ділянкою відповідно до ч. 4 ст. 29, ч. 6 ст. 31 Земельного кодексу УРСР 1990 року та ст. 143, ч. 10 ст. 149 Земельного кодексу України 2001 року, оскільки у встановленому законом порядку позивач своє право на користування земельною ділянкою не оформив.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 Земельного кодексу України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Згідно до ч. 1, ч. 4, ч. 5 ст. 79-1 Земелеьного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.

Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказів про те, що спірна земельна ділянка саме в зазначених позивачем межах і конфігурації, площею 3,74 га була в нього вилучена та рішенням Зарічненської районної ради від 01.03.2017 року № 189 надана у постійне користування Кухітсько-Вільській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів Зарічненської районної ради Рівненської області суду не надано. Також позивачем не доведено того, що він має право користування спірною земельною ділянкою. Відсутні докази на підтвердження місця її розташування, площі, визначених меж та документи, які б підтвердили право позивача на спірне майно.

Суд вважає, що позивачем не доведено того, що відповідач Зарічненська районна рада Рівненської області, прийнявши рішення № 189 від 01.03.2017 року "Про надання в постійне користування земельних ділянок Кухітсько-Вільській ЗОШ на території с. Кухітська Воля", порушила його права як землекористувача. Підстав для його скасування суд не вбачає, оскільки орган місцевого самоврядування діяв у межах і у спосіб, визначений законом.

За наведених обставин суд дійшов виснвоку про необґрунтованість заявлених вимог та у задоволенні позову слід відмовити.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, зокрема вони покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. 524, 529, 548, 549 ЦК УРСР 1963 р., п. 4 ч. 1 ст. 346, ст. 349 ЦК України, ст. 22, 29, 31, 41 Земельного кодексу УРСР 1990 р., ст. 79, 79-1, 143, 249 Земельного кодексу України, ст. 2, 3-13, 19, 81, 89, 141, 258, 259, 264, 265, 268, 274, 279, 352, 354, 280-282 ЦПК України,

в и р і ш и в:

У позові ОСОБА_1 до Зарічненської районної ради Рівненської області, Кухітсько-Вільської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Зарічненської районної ради Рівненської області, Вараської районної ради Рівненської області про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини, скасування державної реєстрації речових прав на земельну ділянку, визнання незаконним та скасування рішення про надання в постійне користування земельних ділянок - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом встановлених законом строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку.

Рішення може бути оскаржене до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Зарічненський районний суд Рівненської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування сторін:

Позивач - ОСОБА_1 , проживає АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 .

Відповідач - Зарічненська районна рада Рівненської області, смт. Зарічне, вул. Центральна,11, .

Відповідач Кухітсько-Вільська загальноосвітня школа І-ІІІ ступнів Зарічненської районної ради Рівненської області, вул. Шкільна,4, с. Кухітська Воля Вараського району Рівненської області, .

Відповідач Вараська районна рада Рівненської області - майдан Незалежності,2, м. Вараш Рівненської області, .

Повний текст рішення складено 21 липня 2021 року.

Суддя : Р. М. Снітчук