Ухвала

16 липня 2021 року

м. Київ

справа № 760/15867/16-ц

провадження № 61-10934ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Хопти С. Ф. розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Солом`янського районного суду

м. Києва від 23 вересня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 09 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення інфляційних втрат та 3 % річних,

ВСТАНОВИВ:

01 липня 2021 року до Верховного Суду засобами поштового зв`язку

представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала касаційну скаргу (надійшла 05 липня 2021 року) на рішення Солом`янського районного суду

м. Києва від 23 вересня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 09 грудня 2020 року.

Представником заявника подано клопотання про поновлення строку касаційного оскарження рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 23 вересня 2019 року та постанови Київського апеляційного суду

від 09 грудня 2020 року.

Як на підставу поновлення строку на касаційне оскарження, представник заявника посилається на те, що ухвалою Верховного Суду від 02 червня

2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 23 вересня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 09 грудня 2020 року було повернуто. Представник заявника від імені заявника подала повторно касаційну скаргу, оскільки повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню з нею, зважаючи на те, що перестали існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню, оскільки обставини, на які посилається представник заявника, свідчать про поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження.

Вказана касаційна скарга, не може бути прийнята до провадження судом касаційної інстанції, оскільки порушено вимоги частини другої статті 392 ЦПК України - не зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1

частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Частиною першою статті 411 ЦПК України визначено такі підстави для касаційного оскарження: 1) справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду; 2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і судом касаційної інстанції визнано підстави про відвід обґрунтованими, якщо касаційну скаргу обґрунтовано такою підставою;

3) судове рішення не підписано будь-яким із суддів або підписано не тими суддями, що зазначені в судовому рішенні; 4) судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглянула справу; 5) справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою; 6) судове рішення ухвалено судом з порушенням правил інстанційної або територіальної юрисдикції; 8) суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Частиною третьою статті 411 ЦПК України підставою оскарження є порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо: 1) суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу; 2) суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження; 3) суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; 4) суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої

статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої

статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Однак, в порушення пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України в касаційній скарзі не зазначені передбачені частиною другою

статті 389 ЦПК України підстави касаційного оскарження судових рішень.

Касаційна скарга представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 не відповідає зазначеним вище вимогам закону.

Так, у касаційній скарзі представник заявника узагальнено посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження.

За таких обставин до суду касаційної інстанції представнику заявника необхідно надіслати уточнену редакцію касаційної скарги із зазначенням підстав (підстави) касаційного оскарження з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про поновлення строку на касаційне оскарження на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 23 вересня 2019 року та постанови Київського апеляційного суду від 09 грудня 2020 року задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 23 вересня 2019 року та постанови Київського апеляційного суду від 09 грудня 2020 року.

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Солом`янського районного суду

м. Києва від 23 вересня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 09 грудня 2020 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 17 серпня

2021 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. Ф. Хопта