22-ц/804/1849/21
263/6661/21

Єдиний унікальний номер 263/6661/21
Номер провадження 22-ц/804/1849/21
ПОСТАНОВА

І м е н е м У к р а ї н и

14 липня 2021 року Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Биліни Т.І.

суддів Баркова В.М., Лопатіної М.Ю.

за участю секретаря Сидельнікової А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Маріупольський лікеро-горілчаний завод», яка підписана адвокатом Ботман Ольгою Олександрівною на ухвалу Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 02 червня 2021 року про відмову у забезпеченні позову у складі суду Федоренко Т.І., у справі за заявою представника позивача Ботман Ольги Олександрівни, яка діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Маріупольський лікеро-горілчаний завод» про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Маріупольський лікеро-горілчаний завод» до Маріупольської міської ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківський, Донецькій, Луганській областях про визнання незаконним та скасування рішення Маріупольської міської ради № 8/6-502 від 28.04.2021р., усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та нерухомим майном, -

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст заяви

28 травня 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Маріупольський лікеро-горілчаний завод» звернулось до суду із позовом до Маріупольської міської ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківський, Донецькій, Луганській областях про визнання незаконним та скасування рішення Маріупольської міської ради № 8/6-502 від 28.04.2021р., усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та нерухомим майном.

Разом з позовом подано заяву про забезпечення позову.

В обґрунтування заяви зазначено, що у травні 2021 року позивачу стало відомо про прийняття Маріупольською міською радою рішення № 8/6-502від 28.04.2021р., яким було надано в оренду земельну ділянку для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (функціонування магазину) у Центральному районі м.Маріуполя відповідачам, площею 0,3735га (кадастровий номер :04:005:0312) по АДРЕСА_1 . Позивач вважає незаконним рішення Маріупольської міської ради №8/6-502від 28.04.2021р. та зазначає, що в разі незастосування заходів забезпечення позову відповідачі можуть здійснити заходи щодо реєстрації права оренди спірної земельної ділянки, що в подальшому зробить неможливим виконання рішення по даній справі в разі задоволення вимог позивача та порушить права та законні інтереси позивача, у зв`язку з чим просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно: земельну ділянку площею 0,3735га (кадастровий номер :04:005:0312), розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:123, в тому числі шляхом заборони органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, особам, які виконують функції державного реєстратора прав, зокрема: Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції реєстрації, вчиняти дії щодо реєстрації виникнення та поновлення права оренди вказаної земельної ділянки та внесення будь-яких інших змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відносно вказаної земельної ділянки.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 02 червня 2021 року в задоволенні заяви ТОВ «Маріупольський лікеро-горілчаний завод» підписану представником Ботман О.О., про забезпечення позову відмовлено.

Постановляючи ухвалу про відмову у забезпеченні позову, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не доведена необхідність у застосуванні вказаного виду забезпечення позову, не аргументовані перешкоди для виконання вірогідного судового рішення, оскільки саме лише посилання, що відповідачі можуть здійснити заходи щодо реєстрації права оренди спірної земельної ділянки не є достатньою підставою для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та доводи

Не погодившись з даною ухвалою, ТОВ «Маріупольський лікеро-горілчаний завод» подало апеляційну скаргу, підписану адвокатом Ботман О.О., в якій посилаючись на порушення норм процесуального права просив її скасувати, та прийняти нове рішення, яким задовольнити заяву про забезпечення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції під час прийняття оскаржуваної ухвали було неповно досліджено обставини, на які посилався позивач як на підставу застосування заходів забезпечення позову, а саме, щодо порушення прав та інтересів позивача як орендаря цілісного майнового комплексу ДП «Маріупольський лікеро-горілчаний завод» та не було досліджено і оцінено надані докази.

Користування позивачем нерухомим майном, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 , унеможливлюється, оскільки межі спірної ділянки, яка надається відповідачам згідно оскаржуваного рішення №8/6-502 від 28.04.2021 року, у порушення закону не передбачає відступів від нерухомості належної позивачу, на спірній земельній ділянці встановлено огорожі із порушенням державних будівельних норм та правил пожежної безпеки.

Тобто, в разі пожежі чи надзвичайної ситуації позивач не зможе потрапити до орендованої будівлі, що призведе до значних негативних наслідків не тільки для позивача, а і для територіальної громади.

Вказані обставини судом першої інстанції враховано не було, та взагалі їм не було надано жодної оцінки.

Судом першої інстанції не враховано, що застосування заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку площею 0,3735 га, по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :04:005:0312 гарантує позивачу виконання в подальшому рішення суду з розгляду даної справи по суті.

Позивач просив скасувати рішення ММР №8/6-502 від 28.04.2021 року та усунути перешкоди у користуванні нерухомим майном, тому такий захід як накладення арешту на земельну ділянку забезпечить виконання судового рішення, адже у разі укладення договору оренди земельної ділянки та здійснення державної реєстрації іншого речового права до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно оскаржуване рішення міської ради буде фактично виконано.

Отже, якщо заходи забезпечення позову не будуть застосовано та рішення міської ради №8/6-502 від 28.04.2021 року буде виконано, позивач буде змушений в подальшому при задоволенні позовних вимог додатково здійснювати дії щодо скасування державної реєстрації іншого речового права (права оренди), що було зареєстровано за відповідачами.

Доводи і заперечення інших учасників справи

Представник ТОВ «Маріупольський лікеро-горілчаний завод» Ботман О.О. в суді апеляційної інстанції підтримала доводи апеляційної скарги, просила їх задовольнити.

Представник Маріупольської міської ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , представник третьої особи Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківський, Донецькій, Луганській областях в суд апеляційної інстанції не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи попереджені належним чином підтвердженням чого є рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення.

Зважаючи на положення ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ч.2 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору, реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду та відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Саме лише посилання, що відповідачі можуть здійснити заходи щодо реєстрації прав оренди спірної ділянки не є достатньою підставою для вжиття заходів забезпечення позову.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції, та застосовані норми права

Інститут забезпечення цивільного позову регламентовано главою 10 (ст.149-159) ЦПК України.

Суд за заявою учасника або з власної ініціативи має право вжити чітко визначені законодавством заходи забезпечення позову, при цьому вони повинні бути в межах позовних вимог.

Відповідно до ч. 1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.3 ст.150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. При цьому забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його тощо.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

З матеріалів справи вбачається, що земельна ділянка площею 0,3735 га, по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :04:005:0312 на підставі рішення Маріупольської міської ради від 23.12.2008 року за №5/26-4736 перебуває в оренді у громадян: ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 .

Тобто рішення Маріупольської міської ради від 28.04.2021 року за №8/6-502 стосується не укладення договору оренди, а пролонгації раніше укладеного, на подовження якого відповідачі мають першочергове право.

З огляду на вказане, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову, оскільки вказана земельна ділянка надана вище переліченим громадянам для здійснення підприємницької діяльності.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном може призвести до

незворотних наслідків.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час перегляду ухвали Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 02 червня 2021 року, а тому підстави для її скасування відсутні.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд. та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINAv. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСІІЛ, від 18 липня 2006 року).

З урахуванням наведеного, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновків, що суд першої інстанції вірно застосував норми процесуального закону.

Відповідно до положень ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

В той же час, у відповідності до положень абзацу 2 ч.1 ст.187 ЦПК України, якщо відповідачем вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суд відкриває провадження не пізніше наступного дня з дня отримання судом у порядку, передбаченому частиною восьмою цієї статті, інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача.

Проте, як було з`ясовано під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, усі фізичні особи мають статус підприємця, або були такими на час укладення договору оренди земельної ділянки 02.02.2010 року.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 09 жовтня 2019 року у справі № 127/23144/18 (провадження № 14-460цс19) дійшла висновку, що «у випадку припинення суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру суб`єктів підприємницької діяльності) її зобов`язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Фізична особа-підприємець відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном. Таким чином, виходячи із суб`єктного складу та змісту правовідносин сторін як таких, що виникли з господарського договору, зобов`язання за яким у відповідача із втратою його статусу як фізичної особи-підприємця не припинились, суди першої та апеляційної інстанції дійшли правильного висновку про належність спору до господарської юрисдикції».

Повний текст постанови виготовлено 19 липня 2021 року.

Керуючись ст.ст.374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Маріупольський лікеро-горілчаний завод», яка підписана адвокатом Ботман Ольгою Олександрівною залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 02 червня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених ст.389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Головуючий: Т.І. Биліна

Судді: В.М. Барков

М.Ю. Лопатіна