Справа № 343/1791/20
Провадження № 22-ц/4808/311/21
Головуючий у 1 інстанції Монташевич С.В.
Суддя-доповідач Максюта
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

Головуючого (суддя-доповідач) Максюти І.О.,

суддів: Василишин Л.В., Фединяка В.Д.,

секретаря Єлісевич О.М.,

з участю: представника заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_2 , суб`єкт оскарження - Долинський районний відділ державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), заінтересована особа - ОСОБА_3 на постанову державного виконавця, за апеляційною скаргою представника Долинського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) на ухвалу Долинського районного суду Івано-Франківської області, постановлену суддею Монташевич С.М. 24 грудня 2020 року в м. Долина Івано-Франківської області, повний текст якої складено 29 грудня 2020 року,

в с т а н о в и в :

У вересні 2020 року ОСОБА_2 подано скаргу на постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії від 14.02.2018 у справі ВП №54297042.

Вимоги скарги обґрунтовані тим, що 16.09.2020 року в приміщенні Долинського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) одержав комплект процесуальних виконавчих документів з супровідним листом, в тому числі, зображення копії постанови від 14.02.2018 року, якою вирішено встановити тимчасове обмеження його у зазначеному праві до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі. З даною постановою не згідний, вважає, що таким рішенням, діями суб`єкта оскарження під час виконання судового рішення порушено його права та свободи. Долинський РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) є правонаступником Долинського РВ ДВС ГТУЮ у Івано-Франківській області щодо виконання відкритих раніше справ виконавчого провадження.

В постанові зазначено необґрунтоване доказами твердження, що він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, що підлягає примусовому виконанню; вона містить фальшиві, не обґрунтовані дані про заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої згідно розрахунку від 14.02.2018 року за період з 21.09.2005 року по 14.02.2018 року становить 64939,50 грн, що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, які не підтверджені жодними доказами. Розрахунок йому не надано, отже, перевірити його не можливо; документ повинен містити обов`язкові реквізити, що розміщуються в установленому порядку, однак, аналіз тексту та вигляду «документа «Постанова» виявляє таке: зображення Державного Герба України - відсутнє; найменування установи - відсутнє; реєстраційний індекс документа - відсутній; зазначення повного імені посадової особи-підписанта - відсутнє; скріплення підпису посадової особи-підписанта відбитком гербової печатки із зображенням Великого Державного Герба України відсутнє; він, як сторона виконавчого провадження, отже повноправний користувач АСВП, не може скористатися своїм правом доступу до системи, оскільки суб`єкт оскарження не повідомив йому ідентифікатора доступу, відтак дана постанова взагалі не є документом, який повинен був бути наданий боржнику.

В цілому вважає, що суб`єкт оскарження 14.02.2018 року не мав правових основ виносити спірну постанову. Таким чином, суб`єкт оскарження в особі свого працівника вчинив умисні неправомірні дії з винесення незаконної, протиправної постанови, яку слід скасувати, водночас зобов`язавши останнього усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Просив визнати протиправною та скасувати постанову Долинського РВ ДВС ГТУЮ у Івано-Франківській області про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії від 14.02.2018 року у ВП №54297042; визнати протиправними дії суб`єкта оскарження в особі головного державного виконавця Долинського РВДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області Дацьо Г.І., що проявилися у винесенні постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепального мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії ВП № 54297042 від 14.02.2018 року; визнати протиправною бездіяльність суб`єкта оскарження в особі головного державного виконавця Долинського РВДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області Дацьо Г.І., що проявилися у недоведенні до його відома як сторони виконавчого провадження оскарженої постанови шляхом її надсилання на його адресу реєстрації місця проживання; зобов`язати суб`єкт оскарження усунути порушення (поновити порушене право заявника) (а.с.1-2).

Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 24 грудня 2020 року скаргу задоволено частково. Визнано неправомірними дії головного державного виконавця Долинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Дацьо Галини Іванівни щодо винесення постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії від 14.02.2018 у виконавчому провадженні №54297042. Визнано неправомірною та скасовано постанову головного державного виконавця Долинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Дацьо Галини Іванівни про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії від 14.02.2018 ВП №54297042. В задоволенні решти вимог скарги відмовлено (а.с.79-84).

Не погодившись з ухвалою суду представник Долинського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) головний державний виконавець Дацьо Г.І. подала апеляційну скаргу, у якій посилається на неповноту дослідження обставин справи, що призвело до ухвалення необґрунтованого судового рішення.

Апелянт зазначає, що виконавець зобов`язаний вжити усіх необхідних заходів щодо своєчасного і в повному обсязі виконання судового рішення. Підставою для винесення державним виконавцем постанов була наявна заборгованість зі сплати аліментів на момент їх внесення, сукупний розмір якої перевищував суму відповідних платежів за шість місяців.

Апелянт вказує, що у зв`язку із надходженням 13.07.2017 року заяви від ОСОБА_3 разом із оригіналом виконавчого листа №2-1263/2005 від 13.10.2005р., виданого Долинським районним судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів із заборгованістю в сумі 60 879,40 грн, державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та надіслано сторонам виконавчого провадження для виконання та відома. Підтвердження про сплату аліментів не надходило, на виклики державного виконавця боржник не з`являвся. Відповідно до п.4 ст.11 ЗУ "Про виконавче провадження", строк обчислення заборгованості зі сплати аліментів обчислюється з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Зазначила, що у зв`язку з тим, що станом на 14.02.2018 року виконавчий документ перебував на виконанні протягом шести місяців, підтвердження про сплату аліментів не надходило, державним виконавцем винесено постанову про обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії від 14.02.2018 року у виконавчому провадженні №54297042, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Вказує, що оскаржувана постанова зареєстрована у встановленому законом порядку та направлялася рекомендованою кореспонденцією, про що свідчить реєстр відправки рекомендованої кореспонденції від 16.02.2018 року. Дана постанова була вручена боржнику, про що свідчить розписка, наявна в матеріалах виконавчого провадження. Крім того, боржник 20.02.2018 року з`явився у виконавчу службу та був ознайомлений із постановою, відносно чого надав письмове пояснення.

Наголошує, що боржник ухилявся від сплати аліментів з 21.09.2005 року по 29.01.2020 року, за весь період на утримання двох дітей - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , боржником сплачено 5750 грн. Завдяки вжитим заходам державного виконавця отримано пояснення боржника та складено протокол про адміністративне правопорушення, в результаті направлення якого до суду ухвалено рішення про накладення на боржника стягнення у виді суспільних робіт та боржником перераховано на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_5 аліменти в сумі 3315,76 грн. Станом на день подання апеляційної скарги державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.7 ч.1 ст.39 ЗУ "Про виконавче провадження" - закінчення передбаченого строку для даного виду стягнення. Заборгованість становить 177 895,77 грн. Таким чином, оскаржувана постанова прийнята з дотриманням встановлених законом процедури та порядку.

Просить ухвалу суду скасувати (а.с. 92-97).

Заперечуючи доводи апеляційної скарги, ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу, посилаючись на необґрунтованість вимог апеляційної скарги. Вважає, що аргументація апеляції ґрунтується на хибному тлумаченні та застосуванні норм законодавства України. При цьому без зазначення аркуша справи є посилання на реєстр відправки рекомендованої кореспонденції від 16.02.2018 року, наявну в матеріалах справи розписку, яка свідчить про вручення оскаржуваної постанови боржнику, яким була надана належна правова оцінка в ухвалі суду як недостовірним та недостатнім. Замість ознайомлення боржника з текстом оспорюваної постанови та вручення йому її копії зазначається, що боржник «із заборгованістю був ознайомлений». Просить відмовити в задоволенні вимог апеляційної скарги та залишити ухвалу суду без змін.

Інші сторони правом на подання відзиву на апеляційну скаргу відповідач не скористався, що відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

У судове засідання не з`явився апелянт, про день, місце та час розгляду справи повідомлені належним чином шляхом направлення судової повістки на електронну адресу.

Статтею 450 ЦПК України встановлений доволі стислий строк розгляду судом скарги. При цьому, відповідно до ч. 2 зазначеної процесуальної норми, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Приймаючи до уваги, що неявка осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає апеляційному розгляду справи, апеляційним судом виконаний обов`язок щодо повідомлення осіб, які беруть участь у справі, про день, місце та час судового засідання, тому апеляційний суд розглянув справу за їх відсутності.

Задовольняючи скаргу частково, суд виходив з положень Закону України «Про виконавче провадження», дійшов висновку, що постанова не відповідає вимогам закону, оскільки при її винесенні головний державний виконавець застосував закон, яким встановлена відповідальність до правовідносин, які виникли до набрання чинності цим законом, а саме враховано заборгованість боржника, яка виникла до внесення змін у Закон України "Про виконавче провадження" в частині встановлення обмежень при наявності такої заборгованості, а тому скарга на постанову від 14.02.2018 у виконавчому провадженні ВП №54297042 є обґрунтованою.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується апеляційний суд з огляду на таке.

Як визначено в ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження", рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Як передбачено п.а ч.1 та ч.2 ст. 449 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів (ч. 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження»).

Як передбачено ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 2 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад, зокрема: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності, тощо.

В частині 1 статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» вказано, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Права і обов`язки виконавців, обов`язковість вимог виконавця визначені ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження». За частинами першою та другою цієї статті, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, та здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено порядок стягнення аліментів. Відповідно до пунктів 1-4 частини 9 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» (частина дев`ята статті 71 в редакції Закону № 2234-VIII від 07.12.2017, який набрав законної сили 06.02.2018 та діяла на час винесення оскаржуваної постанови), за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець виносить вмотивовані постанови: 1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі. Постанови, зазначені у пунктах 1-4 цієї частини, надсилаються сторонам для відома не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Статтю 11 Закону України «Про виконавче провадження» Законом № 2234-VIII від 07.12.2017 доповнено частиною четвертою, відповідно до якої строк обчислення заборгованості зі сплати аліментів для застосування заходів, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої, частиною чотирнадцятою статті 71 цього Закону, обчислюється з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Проте згідно зі ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Відповідно до п. 1 та п. 2 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року. При розгляді справ за скаргами сторін виконавчого провадження на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні керуватись положеннями Конституції України, п. 6 ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, Законами України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Судом встановлено, що за заявою ОСОБА_3 від 13 липня 2017 року (а.с.43) на примусовому виконанні у Долинському РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) перебуває виконавче провадження №54297042 з виконання виконавчого листа №2-1263/2005 від 13.10.2005 року, виданого Долинським районним судом Івано-Франківської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на дитину, що підтверджується постановою головного державного виконавця Долинського РВ ДВС ГТУЮ у Івано-Франківській області Дацьо Г.І. від 13.07.2017 року (а.с.20, 45, 74), про що супровідним листом повідомлено сторін виконавчого провадження (а.с.44, 46, 47).

Державний виконавець неодноразово звертався до різних установ із запитами про наявність майна та доходів у боржника, на які можна звернути стягнення, на які отримував відповідь про відсутність такого майна та доходів.

05 лютого 2018 року державним виконавцем Долинського РВ ДВС ГТУЮ у Івано-Франківській області Дацьо Г.І. винесено постанову про арешт майна боржника, яку супровідним листом направлено сторонам та територіальному сервісному центру 2642 відповідно для відома та виконання (а.с.49, 50, 51, 52, 53).

Неодноразово ОСОБА_2 викликався до виконавчої служби для сплати боргу або ж надання підтверджуючих документів про сплату, на підтвердження чого в матеріалах виконавчого провадження наявні виклики державного виконавця від 05.02.2018 за №1594 та від 15.02.2018 за №2247 (а.с.48, 54).

14 лютого 2018 року у виконавчому провадженні №54297042 державним виконавцем Долинського РВ ДВС ГТУЮ у Івано-Франківській області Дацьо Г.І. винесено ряд постанов, а саме: постанову про зміну (доповнення) реєстраційних даних (а.с.56), постанову про встановлення тимчасового обмеження у праві полювання (а.с.58), постанову про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортним засобами (а.с.60), постанову про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України (а.с.62), постанову про встановлення тимчасового обмеження у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстріл патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії (а.с.5, 64), які супровідними листами направлено боржнику та стягувачу відповідно для виконання та до відома (а.с.55, 57, 59, 61, 63).

Згідно зі списком №214 поштових відправлень листів рекомендованих 19.02.2018 року, ОСОБА_2 було направлено рекомендований лист (а.с.66), який відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення був отриманий ним 20.12.2018 (а.с.65).

20 лютого 2018 року ОСОБА_2 з`явився у ДВС та надав письмові пояснення щодо причин виникнення заборгованості (а.с.67).

Цього ж дня, 20.02.2018 року, на нього було складено протокол №17 про адміністративне правопорушення, в якому ОСОБА_2 підтвердив про те, що він повідомлений про заборгованість та зобов`язується її погасити (а.с.69).

04 квітня 2018 року ОСОБА_3 у виконавчу службу надано розписки про те, в якому розмірі ОСОБА_2 сплачував аліменти на синів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за період з 21.09.2005 року (а.с.70), а 15.09.2020 року реквізити розрахункових рахунків (а.с.72).

30 жовтня 2010 року державним виконавцем Долинському РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Дацьо Г.І. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку із закінченням передбаченого законом строку для даного виду стягнення, яка супровідним листом направлена сторонам виконавчого провадження. Також в постанові вказано про те, що заборгованість становить 177895,77 грн та постанову про стягнення виконавчого збору виведено в окреме виконавче провадження (а.с.76, 75).

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що слід визнати неправомірними дії головного державного виконавця Долинського РВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області Дацьо Г.І. щодо винесення постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії від 14.02.2018 року у справі ВП №54297042, враховуючи, що підстав для винесення оскаржуваної постанови станом на 14.02.2018 року у державного виконавця ще не було.

Оскільки Законом України Законом № 2234-VIII від 07.12.2017 року, який набрав чинності 06.02.2018 року, введені обмеження прав фізичної особи, в тому числі, у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, підставою для застосування якого була наявність заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, ці обмеження можуть застосовуватись, якщо вказана заборгованість виникла тільки після 06.02.2018 року.

Застосування до боржника відповідальності, передбаченої чинною з 06.02.2018 року редакцією частини 9 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження», можливе тільки у випадку, коли така заборгованість (сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців) виникла після набуття чинності законом, який передбачає відповідальність, тобто після 06.02.2018 року.

Однак, у постанові державного виконавця про встановлення тимчасових обмежень від 14.02.2018 року вказано, що заборгованість за аліментами у ОСОБА_2 , згідно розрахунку від 14.02.2018 року, виникла за період з 21.09.2005 року по 14.02.2018 року, тобто з моменту набрання законної сили вищевказаної нормою до моменту винесення оскаржуваної постанови минуло декілька днів, а не більше шести місяців існування заборгованості, як це передбачено положеннями Закону.

Аналізуючи викладене, суд дійшов правильного висновку, що державний виконавець при винесені зазначеної постанови не врахував конституційний принцип дії закону в часі, застосував закон, яким встановлена відповідальність до правовідносин, які виникли до набрання чинності цим законом, що є незаконним.

За викладених обставин, суд першої інстанції дійшов цілком обґрунтованого висновку, що постанова державного виконавця від 14 лютого 2018 року щодо встановлення тимчасових обмежень боржника у виконавчому провадженні №54297042, винесена з порушенням вимог чинного законодавства, порушує права боржника у виконавчому провадженні, а тому є неправомірною.

Інші доводи, наведені в обґрунтування апеляційної скарги, не можуть бути підставою для скасування ухваленого у справі судового рішення, оскільки вони ґрунтуються на неправильному тлумаченні норм матеріального права та зводяться до переоцінки встановлених судами обставин.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду не знаходить підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374, 375, 381- 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника Долинського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) залишити без задоволення, а ухвалу Долинського районного суду Івано-Франківської області від 24 грудня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Судді: І.О. Максюта

Л.В. Василишин

В.Д. Фединяк

Повний текст постанови складено 15 березня 2021 року.