Провадження № 2/734/15/21 Справа № 734/796/20
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10 березня 2021 року смт. Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді Бузунко О.А.,

за участю секретаря Галюк Л.В., Дідовець М.І.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача - адвоката Гуц Н.М.,

третьої особи ОСОБА_2 ,

представника ОСОБА_2 - адвоката Сікачова С.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Кіптівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області як органу опіки та піклування до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Служба у справах дітей Кіптівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, Служба у справах дітей Чернігівської районної державної адміністрації Чернігівської області та ОСОБА_2 , про позбавлення батьківських прав,

встановив:

І. Виклад позиції позивача та заперечень відповідачки.

1. Із позовною заявою про позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 відносно малолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у суд звернулася Кіптівська сільська рада Козелецького району Чернігівської області як орган опіки та піклування до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Служба у справах дітей Кіптівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, Служба у справах дітей Козелецької районної державної адміністрації Чернігівської області.

2. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що ОСОБА_1 має на утриманні та вихованні малолітніх дітей, дочку - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які зареєстровані в будинку АДРЕСА_1 , але проживають разом з матір`ю в с. Шуляки Козелецького району Чернігівської області, та сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з батьком в с. Гайове Козелецького району Чернігівської області. ОСОБА_1 з сином ОСОБА_3 не проживає, відвідує його дуже рідко, його життям та здоров`ям не цікавиться, не займається фізичним, духовним та моральним розвитком, тобто самоусунулась від виконання батьківських обов`язків відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина з 20 серпня 2019 року проживає разом з батьком ОСОБА_2 та перебуває на його повному утриманні.

У зв`язку із наведеним та тим, що відповідач не виконує своїх батьківських обов`язків, не піклується про здоров`я сина, його фізичний і духовний розвиток, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, не спілкується із сином, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу позивач змушений звернутися з вказаним позовом до суду.

3. 10 червня 2020 року від відповідачки ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву. Відповідач зазначає, що вона не ухиляється від виховання сина, піклування про нього та стан його здоров`я, проте відповідач їй постійно чинить перешкоди у спілкуванні з дитиною. Відповідач вважає, що належним чином виконує свої батьківські обов`язки та не вбачає підстав для позбавлення її батьківських прав.

В судових засіданнях Циган І.В. просила суд відмовити в задоволенні позову. Аналогічну позицію висловила і представник ОСОБА_1 - адвокат Гуц Н.М.

4. 04 серпня 2020 року від ОСОБА_2 як третьої особи надійшли пояснення по справі, у яких він просить задовольнити позовні вимоги, так як мати дитини - ОСОБА_1 ухиляється від виконання покладених на неї батьківських обов`язків.

В судових засіданнях ОСОБА_2 просив суд позов задовольнити. Аналогічну позицію висловив і представник ОСОБА_2 - адвокат Сікачов С.Ю.

ОСОБА_2 повідомив суду, що перший місяць після пологів ОСОБА_1 була з дитиною, а потім він на роботу, а вона на гульки, дитину залишала зі своєю мамою. ОСОБА_1 ОСОБА_3 не любить. Одного разу був випадок, коли вони приїхали до м. Києва, дитина розплакалась, а потім затихла і він побачив, що вона накрила ОСОБА_3 подушкою. На запитання: «що ти робиш?», вона відповіла: «не знаю». Оскільки ОСОБА_1 зраджувала йому, він відправив її до мами, а ОСОБА_3 залишився з ним. ОСОБА_1 повернулась тільки через місяць за речами. Це було у вересні 2019 року, ОСОБА_3 на той час вже було сім місяців. ОСОБА_3 одразу вона не виявляла намір забрати. Через один місяць, коли забирала речі, захотіла забрати дитину. Коли в нього була можливість привозити дитину, щоб вона побачилася з ОСОБА_1 - возив. Коли приїжджали в судові засідання, ОСОБА_1 навіть не підходила до машини. Наразі ОСОБА_1 нічого не робить, щоб побачитись з дитиною, свої материнські обов`язки не виконує. На Різдво, Новий Рік , Миколайчика вона нічого не привезла і не зробила дитині, а на його запитання чому так повідомила, що вона своїм дітям нічого не купила. ОСОБА_2 вважає, що ОСОБА_1 повинна бути позбавлена батьківських прав.

ІІ. Процесуальні дії у справі.

1. Згідно автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 березня 2020 року, цивільну справу № 734/796/20, передано на розгляд судді Козелецького районного суду Чернігівської області Бузунко О.А.

2. Ухвалою Козелецького районного суду Чернігівської області від 09 квітня 2020 року відкрито провадження в справі, призначено справу до підготовчого засідання та залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійний вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_2 .

3. Ухвалою Козелецького районного суду Чернігівської області від 13 серпня 2020 року підготовче провадження закрито, справа призначена до судового розгляду по суті.

4. Протокольною ухвалою Козелецького районного суду Чернігівської області від 23 лютого 2021 року до участі в справі залучено правонаступника третьої особи - Служби у справах дітей Козелецької районної державної адміністрації Чернігівської області - Службу у справах дітей Чернігівської районної державної адміністрації Чернігівської області.

ІІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

1. За підписом сільського голови Кіптівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника ради як органу опіки та піклування.

2. За підписом начальника служби у справах дітей Кіптівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника служби.

3. За підписом в.о. голови Козелецької районної державної адміністрації надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника служби у справах дітей.

ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом.

1. Згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданого Козелецьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, відповідачка є батьком неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_2 є його батьком.

2. З довідки, виданої виконкомом Кіптівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області за вих. № 147 від 23 березня 2020 року вбачається, що дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 .

3. З довідки, виданої виконкомом Кіптівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області за вих. № 146 від 23 березня 2020 року вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , але за даною адресою не проживає.

4. Відповідно до характеристики, виданої за підписом директора Центру надання соціальних послуг Кіптівської сільської ради Козелецького району Чернгівської області, з серпня 2019 року ОСОБА_1 зі своїми двома старшими дітьми переїхала проживати до матері /с. Шуляки Козелецького району/, а молодший син залишився проживати разом з батьком - ОСОБА_2 в с. Гайове. З 20 серпня 2019 року за дитиною фактично доглядає ОСОБА_2 , якому надає допомогу його мати - ОСОБА_14 . Також з даної характеристика вбачається, що була проведена робота з ОСОБА_1 , але вона зводиться до того, що кошти, які отримує на ОСОБА_3 , віддає ОСОБА_2 , тому до неї не може бути ніяких претензій.

5. Відповідно до висновку № 03-20/207 від 18 березня 2020 року орган опіки та піклування Кіптівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області визнає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_1 відносно її малолітньої дитини - сина ОСОБА_3 .

6. Із акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 09 січня 2020 року, складеного начальником служби у справах дітей Кіптівської сільської ради Бриль О.М. , спеціалістом по роботі з сім`ями, дітьми та молоддю - ОСОБА_18 , директором центру надання соціальних послуг - Лось Г.А. , вбачається, що було проведено обстеження матеріально-побутових умов сім`ї ОСОБА_2 : сім`я складається із 2 чоловік: батько - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , с. Гайове, діти: син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , с. Гайове. Інші члени сім`ї відсутні.

7. Відповідно до рішення виконавчого комітету Кіптівської сільської ралди Козелецького району Чернігівської області «Про визначення місця проживання дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 » № 05 від 20 січня 2020 року: батьки дійшли згоди щодо місця проживання дитини, тому місце проживання ОСОБА_3 визначено разом з батьком, ОСОБА_2 .

8. ОСОБА_2 є власником житлового будинку АДРЕСА_2 на підставі договору дарування.

9. Відповідно до довідки, виданої 23 липня 2020 року за підписом лікаря Козелецького районного центру первинної медико-санітарної допомоги, на всі планові огляди та щеплення ОСОБА_3 приводить лише ОСОБА_2 .

10. Відповідно до довідки № 51, виданої за підписом лікаря-нарколога Козелецької центральної районної лікарні, ОСОБА_1 на диспансерному обліку при наркоголічному кабінеті поліклінічного відділення Козелецької ЦРЛ не перебуває і раніше не перебувала.

11. Відповідно до довідки № 75, виданої за підписом лікаря-психіатра Козелецької центральної районної лікарні, ОСОБА_1 на диспансерному обліку при Козелецькому психоневрологічному кабінеті не перебуває і раніше не перебувала.

12. 09 грудня 2019 року від ОСОБА_1 на службу «102» надійшла заява про те, що чоловік ОСОБА_2 вчинив сварку, забрав дев`ятимісячну дитину та наніс їй тілесні ушкодження.

13. 21 травня 2020 року від ОСОБА_1 на службу «102» надійшла заява про те, що ОСОБА_2 викрав паспорт громадянина України, посвідчення багатодітної матері та вимагає гроші.

14. З документів соціального супроводу сімї ОСОБА_1 за 2019-2020 роки вбачається, що соціальні служби постійно і плідно співпрацювали як з ОСОБА_2 , так і з ОСОБА_1 щодо відносин, які пов`язані з виховуванням сина ОСОБА_3 ; здійснювали інспектування особи/сімї ОСОБА_1 тощо.

15. Згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданого виконавчим комітетом Остерської міської ради Козелецького району Чернігівської області, відповідачка є батьком неповнолітнього ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

V. Показання свідків.

1. ОСОБА_1 , будучи допитана в якості свідка, дала суду показання, що вона з ОСОБА_2 прожила приблизно 1 рік і 7 місяців. Оскільки ОСОБА_2 її час від часу бив, вона пішла проживати до матері, але дитину ОСОБА_3 він їй не віддав. ОСОБА_2 поставив їй умову, що якщо вона хоче бачити сина - повинна йому сплачувати 4000,00 грн щомісяця. Деякий час вона ОСОБА_2 сплачувала кошти, а коли перестала - він перестав брати трубку та давати дитину. Вона сама не мала змоги приїжджати до ОСОБА_2 , щоб побачитися з дитиною, так як в неї не було коштів. ОСОБА_2 на час розгляду справи все ще не дає бачитися з дитиною. Вона хоче приймати участь у вихованні дитини, проте ОСОБА_2 їй не надає такої можливості. ОСОБА_2 пропонував їй відмовитися від сина за певну грошову винагороду, проте вона цього не бажає.

На запитання суду відповідачка повідомила, що за час розгляду справи вона жодного разу не зверталася до правоохоронних органів з того приводу, що ОСОБА_2 чинить їй перешкоди у спілкуванні з сином ОСОБА_3 . Вона його наразі дійсно дуже рідко бачить, але це обумовлено об`єктивними обставинами, оскільки в неї є новонароджений син, який потребує постійного догляду.

2. ОСОБА_18 , яка є фахівцем із соціальної роботи Кіптівської сільської ради та здійснювала соціальний супровід за сім`єю ОСОБА_1 , повідомила суду, що ОСОБА_1 недобросовісна мама, хоча вона і не алко-, наркозалежна, але постійно залишає дітей, про що в картах соціального супроводу маються відповідні записи. ОСОБА_1 не вдалося вивести на правильний шлях. У вересні 2019 року ОСОБА_2 повідомив, що ОСОБА_1 залишила дитину і сама зникла. ОСОБА_1 витримує дітей не більше шести місяців. Свого часу другу дитину вона просила забрати на шість місяців в інтернат. Дитині тоді було сім місяців. Тоді хлопчика забрала бабуся. ОСОБА_3 ОСОБА_1 залишила із ОСОБА_2 , а сама поїхала. Свого часу працівниками соціальних служб вже було зібрано пакет документів для позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав відносної іншої дитини. До 18 листопада 2019 року ОСОБА_2 їм говорив, що хоче, щоб дитина бачилась із мамою. Коли вони запросили ОСОБА_1 , остання пояснила, що в неї немає коштів, щоб їздити. Мама ОСОБА_2 свого часу їй повідомляла, що ОСОБА_1 придушувала подушкою ОСОБА_3 (самого процесу мама не бачила, але дитина після цього стала переляканою). ОСОБА_1 після цього написала розписку, що дітей вона не ображає. На всі медичні огляди ОСОБА_3 возить ОСОБА_2 . Перешкод у спілкуванні ОСОБА_1 із ОСОБА_3 ніхто не чинить. Ніхто про насильство в сім`ї її не попереджав. Про умови ОСОБА_2 стосовно побачення з дитиною вона нічого не знає. За її даними, ОСОБА_1 востаннє спілкувалась з дитиною випадково в жовтні, у знайомих в Кіптях.

3. ОСОБА_29 , мешканка с. Гайове, повідомила суду, що з родиною ОСОБА_2 вона проживає по сусідству. Про ОСОБА_1 вона фактично нічого не знає. Факти жорстокого поводження ОСОБА_1 з ОСОБА_3 також їй невідомі, дитину ніколи з ОСОБА_1 вона не бачила, так як і не бачила, щоб ОСОБА_1 відвідувала дитину. За яких обставин ОСОБА_2 залишився проживати з ОСОБА_3 свідку не відомо.

4. ОСОБА_14 , мама ОСОБА_2 , повідомила суду, що приблизно коли ОСОБА_3 було один - півтора тижні, ОСОБА_1 приїхала з донькою ОСОБА_4 і сином ОСОБА_5 до неї. ОСОБА_1 сиділа в телефоні, вона запропонувала покормити дитину, а ОСОБА_1 відповіла, що дитина її і вона не хоче. В той день вона кинула ОСОБА_3 , почала збирати речі і о дванадцятій ночі хотіла піти. Приїхав ОСОБА_2 і всі вони поїхали додому. ОСОБА_2 свої батьківські обов`язки виконує, ставиться до дитини добре, створює всі умови для її належного проживання. Коли ОСОБА_2 працює, ОСОБА_3 залишається з нею. На вихідних приїжджає ОСОБА_2 з ОСОБА_3 до неї в Київ. Декретні кошти ОСОБА_1 не давала ОСОБА_2 . Свідку зі слів матері ОСОБА_1 відомо, що вона залишала дітей і тітці, і матері. Коли ОСОБА_3 було вісім місяців, ОСОБА_1 залишилась у неї ночувати. ОСОБА_3 почав плакати, а ОСОБА_1 накинула на нього подушку і сказала, що він дратує своїм криком. Кинула дитину і поїхала в Київ. З ОСОБА_2 вони розлучились, оскільки ОСОБА_1 хоче свободи, їй ОСОБА_3 не потрібен. Вона не цікавиться, не дзвонить, не приїжджає, продукти харчування не купує. За півтора роки ОСОБА_1 з`являлась два рази до ОСОБА_3 . Після першого судового засідання ОСОБА_1 бачила, що ОСОБА_3 в машині, але так і не підійшла.

5. ОСОБА_35 повідомила суду, що ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 насильства не застосовував. Дитина ОСОБА_1 не потрібна, її мама була рада, що ОСОБА_2 залишив ОСОБА_3 собі. ОСОБА_2 з дитиною поводиться гарно, дитина доглянута, нічого не потребує. Одного разу, коли ОСОБА_2 і ОСОБА_1 ще проживали разом, вона до них приїхала і стала свідком того, що ОСОБА_1 поклала ОСОБА_3 на кухні, дитина почала плакати, вона була змушена взяти дитину на руки, щоб заспокоїти, а ОСОБА_1 пішла в кімнату.

6. ОСОБА_36 повідомила суду, що вона є хрещеною мамою ОСОБА_3 . З того часу, як ОСОБА_1 розійшлась із ОСОБА_2 , вона ОСОБА_1 не бачила. Свідок розповіла суду, що коли ОСОБА_3 було приблизно сім місяців, вони в трьох приїхали до них в Бориспіль на день народження чоловіка. ОСОБА_1 пішла до кімнати з ОСОБА_3 , а потім вони виявили, що ОСОБА_3 в кімнаті залишився сам, куди поділась ОСОБА_1 було невідомо. За місяць до Нового Року (2019) така ж ситуація мала місце ще раз. Вона не бачить ніякої участі ОСОБА_1 у вихованні дитини, не розуміє, чому ОСОБА_1 не їздить до дитини. Якби ОСОБА_2 чинив перешкоди у спілкуванні з дитиною, ОСОБА_1 могла б звернутись до них. ОСОБА_2 робить все для дитини. ОСОБА_3 від тата не відходить. Певний момент було видно, що дитина не йшла до жінок. На даний час вже все добре. Вона ОСОБА_3 бачить приблизно один раз в місяць. Про фізичне насилля зі сторони ОСОБА_2 в бік ОСОБА_1 їй невідомо. В серпні 2019 року їй телефонувала сестра ОСОБА_1 , якій вона залишила двох дітей, ОСОБА_3 на той час був у ОСОБА_2 , а ОСОБА_1 не могли знайти цілий тиждень.

7. ОСОБА_38 , рідна сестра ОСОБА_1 , повідомила суду, що коли ОСОБА_1 та ОСОБА_2 почали проживати разом, з ними також проживали діти ОСОБА_1 , проте вони заважали ОСОБА_2 . Причинами конфліктів, які були між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ставали побої зі сторони ОСОБА_2 , його погане ставлення до дітей. Останні конфлікти почались через розподіл коштів на ОСОБА_3 . Син ОСОБА_1 - ОСОБА_5 боявся ОСОБА_2 . Після хрестин ОСОБА_3 , стосунки погіршились. ОСОБА_2 бив ОСОБА_1 і коли вона була вагітна, і в них дома бив. Після розлучення ОСОБА_3 залишився із ОСОБА_2 . ОСОБА_1 важко переживає розлуку із сином. Коли ОСОБА_3 був один рік - ОСОБА_1 їздила, але її не пустили. ОСОБА_1 віддавала гроші ОСОБА_2 , ті, що отримувала на дітей. Від виконання батьківських обов`язків ОСОБА_1 не ухиляється. Свідок також повідомила суду, що вона свого часу зверталась до служби у справах дітей, щоб їй надали опіку над ОСОБА_5 , а бабусі - над ОСОБА_4 . ОСОБА_1 наразі живе з іншим чоловіком, матеріально забезпечена, але посилки/ подарунки дитині не направляла, тому що в неї зараз з`явилася малолітня дитина.

VІ. Оцінка Суду.

1. Згідно з ч.ч. 1, 3, 4 ст. 12 Цивільно-процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

2. Положеннями ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція) передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

3. Відповідно до ст. 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

4. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

5. Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

6. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

7. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

8. Згідно зі ст. 150 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, поважати дитину.

9. Згідно ч. 1 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

10. У відповідності з ч. 2 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні.

11. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

12. Як, роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 16 своєї постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негайно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

13. В абз. 2 п. 18 вищезгаданої постанови Верховний Суд України, зазначає, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

14. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

15. Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що ст. 8 Конвенції включає право батьків на те, щоб було вжито заходів, спрямованих на возз`єднання з їхньою дитиною, а також зобов`язання національних властей вжити подібних заходів.

16. Відповідно до ч. 5 та ч. 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

17. Відповідачка в судовому засіданні підтвердила той факт, що вона рідко бачиться з сином і це обумовлено не лише поведінкою ОСОБА_2 , а й іншими сімейними факторами, зокрема, наявністю в неї новонародженої дитини. Вказаний факт, безумовно, впливає на режим життя відповідачки, проте не може братися судом до уваги як поважний при відсутності належної участі відповідачки у житті свого сина ОСОБА_3 .

18. ОСОБА_1 , як сама про те повідомила суд, не зверталася до правоохоронних органів з приводу дій ОСОБА_2 стосовно чинення їй перешкод у спілкуванні з дитиною, прийнятті участі у її вихованні, формуванні її світогляду тощо. Вказане свідчить про байдуже ставлення відповідачки до виконання своїх обов`язків як матері по відношенню до дитини, якщо ОСОБА_2 дійсно такі перешкоди чинив.

19. ОСОБА_1 повідомила суду, що вона не має змоги навіть спілкуватися з сином в телефонному режимі, оскільки такі перешкоди їй чинить ОСОБА_2 . Суд звертає увагу, що ОСОБА_1 як особа, яка не проживає разом зі своїм сином ОСОБА_3 , має право звернутися до органу опіки та піклування щодо визначення порядку/способу/часу участі її в житті сина, в тому числі, і щодо спілкування в телефонному режимі. Проте суду не надано доказів того, що відповідачка зверталася до компетентних органів з цього приводу, що ще раз підтверджує той факт, що ОСОБА_1 байдуже ставиться до участі у житті свого сина.

20. На підставі наведеного /показань відповідачки, пояснень третьої особи, показань свідків, письмових доказів/ судом встановлено, що відповідачка не приймає участь у вихованні сина, не цікавиться його життям, тобто фактично самоусунулась від виховання дитини.

21. Отже, судом встановлено наявність підстав для задоволення позову, проте, беручи до уваги відношення відповідачки в судовому засіданні до процесу в цілому, виявлення її наміру щодо виховання дитини, прийняття нею участі в судових засіданнях, що свідчить про певні наміри відповідачки все ж таки приймати участь в житті сина, суд дійшов висновку про недоцільність на даний час позбавлення її батьківських прав.

22. При цьому, відповідачку слід попередити про необхідність змінити ставлення до виховання сина ОСОБА_3 та покласти на орган опіки та піклування при виконкомі Кіптівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області обов`язок вести контроль за виконанням ОСОБА_1 своїх батьківських обов`язків відносно малолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

23. Висновок органу опіки та піклування не містить однозначних обставин, які б вказували на наявність підстав для застосування щодо відповідачки такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав, тому суд не погоджується з цим висновком, вважаючи його таким, що наразі суперечить інтересам дитини з огляду на її малолітній вік, в якому участь матері є не лише бажаною, а і необхідною.

VІІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

1. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

2. При зверненні до суду з позовом судовий збір не сплачувався, оскільки позивачем в справі є орган опіки та піклування. З огляду на викладене, відсутності підстави для стягнення з відповідача судового збору в дохід держави.

Керуючись ст. ст. 150, 164, 165 СК України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 3-15, 76, 81, 89, 141, 258, 259, 263, 265, 268, 273 ЦПК України, суд

ухвалив:

Відмовити у задоволенні позову Кіптівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області як органу опіки та піклування до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Служба у справах дітей Кіптівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, Служба у справах дітей Чернігівської районної державної адміністрації Чернігівської області та ОСОБА_2 , про позбавлення батьківських прав.

Попередити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , про необхідність змінити ставлення до виховання малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Покласти на Кіптівську сільську раду Козелецького району Чернігівської області як орган опіки та піклування обов`язок вести контроль за виконанням ОСОБА_1 своїх батьківських обов`язків відносно малолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відомості про учасників провадження:

Кіптівська сільська рада Козелецького району Чернігівської області: вул. Слов`янська, 51 А, с. Кіпті, Козелецький район, Чернігівська область.

ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Служба у справах дітей Кіптівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, вул. Слов`янська, 51 А, с. Кіпті, Козелецький район Чернігівська область.

Служба у справах дітей Чернігівської районної державної адміністрації Чернігівської області, вул. Генерала Черняховського, 10, м. Чернігів.

ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення через Козелецький районний суд Чернігівської області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.А. Бузунко

Повний текст рішення складений 18 березня 2021 року.