Справа № 939/2430/19
РІШЕННЯ

Іменем України

09 липня 2021 рокуБородянський районний суд

Київської області в складі: головуючого судді - Унятицького Д.Є.

за участю секретаря судового засідання - Щербакової К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Бородянка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя,

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2019 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 02 листопада 2008 року перебував з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі від якого мають двох дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Ухвалою Бородянського районного суду від 05 вересня 2019 року відкрите провадження у справі №360/1638/19 за заявою ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. В позовній заяві ОСОБА_2 зазначила, що після розірвання шлюбу діти проживатимуть з нею. В цілому він не проти того, що після розірвання шлюбу діти проживатимуть з матір`ю, але бажає мати можливість регулярно бачитись та спілкуватись з ними, приймати участь у їх вихованні. Оскільки відповідачка чинить йому перешкоди у спілкуванні з дітьми він вимушений звернутися до суду з позовом про усунення таких перешкод.

Крім цього в період шлюбу, а саме, 13 червня 2013 року вони за спільні кошти придбали легковий автомобіль марки HYUNDAI, модель ELANTRA, д.н.з. НОМЕР_1 , 2013 року випуску та зареєстрували на ОСОБА_2 . Тому, оскільки автомобіль придбаний в період шлюбу, то він є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Домовитися про порядок його поділу вони не можуть тому він вимушений поставити питання про поділ автомобіля в судовому порядку. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Тому просив зобов`язати відповідачку не чинити перешкод та не обмежувати його спілкування з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Встановити йому (позивачу) такі способи участі у вихованні та спілкуванні з дітьми: 1) побачення за місцем проживання ОСОБА_1 кожну першу і третю суботу з 12.00 години до 17.00 години кожного місяця; 2) можливість спільного відпочинку протягом 10 календарних днів у літній період для оздоровлення дітей з правом виїзду до місця відпочинку за попередньою домовленістю з матір`ю дітей. Визнати легковий автомобіль марки HYUNDAI, модель ELANTRA д.н.з. НОМЕР_1 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , поділити спільне майно подружжя: автомобіль марки HYUNDAI, модель ELANTRA д.н.з. НОМЕР_1 , 2013 року випуску, виділивши його в особисту приватну власність ОСОБА_2 , стягнувши з неї на його користь грошову компенсацію вартості Ѕ частки автомобіля у розмірі 150 000 гривень, сплачений ним судовий збір у розмірі 768,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7024,50 грн.

14 вересня 2020 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про залишення без розгляду позовних вимог про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми, визначення способів участі батька у вихованні малолітніх дітей і спілкуванні з ними.

Ухвалою від 14 вересня 2020 року залишений без розгляду позов ОСОБА_1 в частині позовних вимог до ОСОБА_2 , третя особа - Бородянська районна державна адміністрація про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми, визначення способів участі батька у вихованні малолітніх дітей і спілкуванні з ними.

Представник позивача ОСОБА_5 в судовому засіданні позов підтримав, викладене підтвердив.

Представник відповідачки ОСОБА_6 в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що спірний автомобіль не коштував 300 000 гривень навіть тоді коли був зовсім новим, а за шість років його експлуатації позивачем по лісам та бездоріжжю його вартість значно знизилась. Оскільки після розірвання шлюбу з нею (відповідачкою) проживають малолітні діти, на утримання яких позивач жодної копійки не надав, вона отримує мінімальну заробітну плату, вижити на яку з двома дітьми неможливо, то маючи фінансові проблеми вона, 24 жовтня 2019 року продала автомобіль ОСОБА_7 за 49 000 гривень. По справі проведена судова товарознавча експертиза по оцінці автомобіля. Експертом встановлена його вартість - 295 650 гривень станом на 29 квітня 2020 року та 278 080 грн. станом на 24 жовтня 2019 року. З висновком експерта не згодна, оскільки він зробив прив`язку до курсу долара і жодним чином не дав оцінку зносу автомобіля за шість років його експлуатації. Оцінка зроблена по сайтам з продажу аналогічних автомобілів, хоча кожен з них відрізняється своїм технічним станом. Про проведення експертизи її не повідомили, надати будь-які документи на автомобіль та сам автомобіль для огляду не просили. Оскільки автомобіль є в наявності, то експерт повинен провести оцінку саме цього авто. Відповідно до ч.3 ст.70 Сімейного кодексу України за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку. Позивач сплачує аліменти у розмірі 1000 грн. на кожну дитину. Такий розмір аліментів недостатній для забезпечення їх фізичного, духовного розвитку. Більше ніякої допомоги не надає. Зі своєї мінімальної заробітної плати вона сплачує комунальні платежі, годує, вдягає, оздоровлює дітей та дбає про їх розвиток, оплачує гуртки та всі додаткові витрати на навчання. З меддокументації вбачається, що син хворіє на ревматичну лихоманку, потребує тривалого та дороговартісного лікування, а позивач цим навіть не цікавиться. За таких умов вважала, що її частка в автомобілі повинна бути збільшена до 2/3 частин, тому позивачу повинна бути виділена грошова компенсація за 1/3 частину автомобіля. Оскільки експерт невірно оцінив спірний автомобіль, який був в незадовільному технічному стані, не на ходу тому і проданий всього за 49 000 гривень. Саме з цієї суми вона згодна сплатити позивачу компенсацію за його 1/3 частину у розмірі 16 333 грн..

Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідачки, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 02 листопада 2008 року, від якого мають двох малолітніх дітей: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про шлюб, про народження (а.с. 14-16)

05 вересня 2019 року відкрите провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, що підтверджується копією ухвали Бородянського районного суду від 05 вересня 2019 року (а.с.17)

В період шлюбу, 13 червня 2013 року сторони по справі придбали легковий автомобіль марки HYUNDAI, модель ELANTRA, д.н.з. НОМЕР_1 , 2013 року випуску та зареєстрований на ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 18-19)

З копії договору купівлі-продажу 3247/2019/1737212 від 24 жовтня 2019 року (а.с.51) вбачається, що 24 жовтня 2019 року ОСОБА_2 продала ОСОБА_7 автомобіль марки HYUNDAI, модель ELANTRA д.н.з. НОМЕР_1 , 2013 року випуску за 49 000 гривень.

З висновку судової автотоварознавчої експертизи №13-3/193 від 30 квітня 2020 року вбачається, що ринкова вартість автомобіля HYUNDAI ELANTRA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2013 року виготовлення, станом на 24 жовтня 2019 року становить 272 080,00 гривень.

Ринкова вартість автомобіля HYUNDAI ELANTRA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2013 року виготовлення, станом на дату проведення експертизи, 29 квітня 2020 року становить 295 650,00 гривень (а.с.138-141)

Вказана вартість транспортного засобу відповідачем не спростована, експертиза проведена на підставі наданих сторонами даних про автомобіль.

Відповідно до ч. 1, ч.2 ст. 60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ч.1 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2, ч.4 ст. 71 СК України неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідачки на користь позивача, як компенсацію вартості 1/2 частини спільного майна подружжя 136 040 гривень, виходячи з вартості автомобіля на момент його відчуження.

Відповідно до ч.3 ст.70 Сімейного кодексу України за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку.

Суд не вбачає підстав для збільшення частки відповідачки до 2/3 частин, оскільки доказів про те, що розмір аліментів, сплачуваних позивачем на утримання дітей недостатній для забезпечення їх фізичного і духовного розвитку суду не надано.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч.3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч.2, ч.3 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в прозові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

При вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Оскільки позивач разом з позовною заявою не подав детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, то позов в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7024,50 грн. задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати в розмірі 944,20 грн. (768,40 грн. сплачений судовий збір +175,80 грн. вартість проведеної автотоварознавчої експертизи).

Керуючись ст.259-260 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , як компенсацію вартості 1/2 частини спільного майна подружжя 136040 (сто тридцять шість тисяч сорок) гривень та понесені судові витрати в сумі 944 (дев`ятсот сорок чотири) гривні 20 копійок.

В іншій частині відмовити.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду через Бородянський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення суду складено 19 липня 2021 року.

Головуючий-суддяД.Унятицький