Справа №698/4072/15-ц
Провадження № 2/521/814/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.07.2021 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Леонова О.С.,

при секретарі судового засідання Філозофенко А.С.,

за участі:

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Правекс-Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог та заперечень на позов

У листопаді 2015 року ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК», яке під час розгляду справи змінило назву на АТ «ПРАВЕКС-БАНК» звернулося до Каховського міськрайонного суду Херсонської області з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказував на те, що між АТ КБ «Правекс-Банк», правонаступником всіх прав та обов`язків якого є ПАТ КБ «Правекс-Банк» та відповідачем ОСОБА_2 укладено договір № 3276-018/07Р від 12.10.2007 року, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит на суму 50 000.00 доларів США зі сплатою відсотків 11,3 % річних з кінцевим терміном повернення кредиту 12.10.2032 року.

В якості забезпечення виконання вимог за кредитним договором між позивачем та ОСОБА_3 було укладено договір поруки серії ВКА № 176373 від 12.10.2007 року, згідно з яким остання взяла на себе зобов`язання відповідати за виконання з боку ОСОБА_2 умов договору в повному обсязі.

Відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання за Договором, внаслідок чого станом на 29.05.2015 року заборгованість за договором склала 73 449 доларів США 05 центів, яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 49 122,00 доларів США та відсотків у розмірі 24 327 доларів США. ОСОБА_3 на добровільних засадах взяла на себе зобов`язання перед Банком відповідати по борговим зобов`язанням ОСОБА_2 за кредитним договором. За вказаних обставин позивач був вимушений звернутися до суду з вказаним позовом та просив стягнути з відповідачів солідарно заборгованість в розмірі 73 449 доларів США 05 центів, а також понесені судові витрати.

14.12.2015 року заочним рішенням Каховського міськрайонного суду Харківської області позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРАВЕКС-БАНК» було у повному обсязі та стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором № 3276-018/07Р від 12.10.2007 року у розмірі 73 449 доларів США, 05 центів, що за курсом НБУ станом на 15.10.2015 року становить 1 610 737,66 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 49 122, 00 доларів США, що за курсом НБУ станом на 15.10.2015 року становить 1 077 245,46 грн., та відсотків у розмірі 24 327 доларів США, що за курсом НБУ станом на 15.10.2015 року становить 533 492,20 грн. Та судовий збір у розмірі 24 161,06 грн.

Ухвалою Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 12.02.2018 року заочне рішенням від 14.12.2015 року Каховського міськрайонного суду Херсонської області було скасовано.

Ухвалою Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 12.02.2018 року цивільну справу №698/4072/15-ц було передано до Малиновського районного суду м. Одеси за підсудністю.

У квітні 2018 року до Малиновського районного суду м. Одеси надійшла цивільна справа за позовом ПАТ КБ «Правекс-Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, за підсудністю.

Відповідно до протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями Малиновського районного суду м.Одеси від 12.04.2018року, справу було передано на розгляд судді Целуху А.П.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 20.04.2018 року було відкрити провадження у справі за позовною заявою Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Правекс-Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 06.06.2018 року провадження у цивільний справі №658/4072/15-ц за позовом ПАТ КБ «Правекс-Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - було зупинено у зв`язку із призначенням судово-економічної експертизи.

20.08.2018 року зазначена цивільна справа повернута на адресу суду, без експертного висновку. Ухвалою суду відновлено провадження по справі.

Згідно наказу голови Малиновського районного суду м. Одеси про відрахування судді ОСОБА_4 зі штату Малиновського районного суду м. Одеси, 24.05.2019 року призначено повторний автоматизований розподіл судових справ.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Малиновського районного суду м. Одеси від 27.05.2019 року, справу було передано на розгляд судді Леонова О.С.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 28.05.2019 року справу було прийнято до провадження судді Леонова О.С. та призначено підготовче судове засідання.

17.09.2019 року до суду надійшла заява представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Олексюк Ф.Ю. про призначення судово-економічної експертизи, на вирішення якої просив поставити наступні питання:

1. Чи підтверджується документами первинного і вторинного бухгалтерського обліку видача 50 000,00 дол.США по кредитному договору № 3276-018/07P від 12.10.2007 року?

2. Чи у відповідності до умов кредитного договору № 3276-018/07P від 12.10.2007 року ПАТ «Правекс Банк» нараховувались відсотки за користування кредитом та яка сума нарахованих, але несплачених відсотків документально підтверджується?

3.Чи підтверджується заборгованість по кредитному договору № 13276-018/07P від 12.10.2007 року (з врахуванням додатків та додаткових угод до нього станом на 29.05.2015 року відповідачів перед ПАТ Правекс Банк в сумі 166313,38 дол.США з яких: 49122,00 дол.США - заборгованість за кредитним договором та 24327,05 дол.США - заборгованість по нарахованих відсотках?

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 21.10.2019 року призначено по вказаній цивільній справі судово-економічну експертизу.

На виконання вказаної ухвали цивільну справу було передано до експертної установи для подальшого проведення експертизи.

12.02.2020 року експертоною установою було повернуто до суду цивільну справу №658/4072/15-ц, без виконання ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 21.10.2019 року у зв`язку не оплатою рахунку за проведення такої експертизи. Ухвалою суду відновлено провадження по справі.

24.06.2020 року до суду від представника відповідача ОСОБА_2 , ОСОБА_5 надійшла заява про розгляд справи за відсутності ОСОБА_6 та його представника, в якій зазначив, що причиною несплати рахунку за проведення експертизи став той факт, що відповідач ОСОБА_2 перебував у тяжкохворого батька за межами України, а здійснивши оплату за проведення експертизи. Отримав відповідь, що матеріали справи експертною установою повернуті до суду у зв`язку з несвоєчасною сплатою рахунку. У зв`язку з наведеним просить суд розглянути питання про повернення справи в експертну установу для виконання судово-економічної експертизи.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 30.06.2020 року по цивільній справі №658/4072/15-ц за позовом ПАТ КБ «Правекс-Банк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості було призначено судово-економічну експертизу та зупинено провадження по справі.

07.09.2020 року цивільну справу №658/4072/15-ц за позовом ПАТ КБ «Правекс-Банк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та ухвалу суду про проведення судово-економічну експертизу експертоною установою було повернуто до суду, без виконання у зв`язку не оплатою рахунку за проведення такої експертизи.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 08.09.2020 року відновлено провадження по справі.

18.12.2020 року до суду надійшла заява представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Курило В.Г. про призначення судово-економічної експертизи.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 25.03.2021 року було відмовлено у задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_7 про призначення судово-економічної експертизи по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Правекс-Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та призначено справу до судового розгляду по суті.

Від представника позивача ОСОБА_1 надійшла заява (вхід.№ ЕП-6089 від 25.03.2020 року) про розгляд справи за його відсутності. Додатково зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити.

Від представника відповідача - ОСОБА_2 ОСОБА_7 надійшла заява (вхід. № 6984 від 17.02.2020 року) про розгляд справи за відсутності відповідача та його представника.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не звявились повідомлялись про час та місце розгляду справи належним чином. Відповідачі відзиву на позов не подали, однак, як вбачається з поданих до суду представником відповідача ОСОБА_5 заяви про перегляд заочного рішення (т.1, а.с. 79-82). та клопотання про призначення судово-економічної експертизи (т.1, а.с. 133-159), відповідач заперечував проти задоволення позову виходячи з наступного. ОСОБА_2 вважає, що позовна заява не містить реальних доказів на підтвердження позовних вимог, більше того. Позивач обгрунтовує позовну заяву через призму власних інтересів, чим намагається ввести в оману суд. Кірім того спливли стороки позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, що є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Відповідач звертає увагу суду, що у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежа. Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. В матеріалах справи є Додаток до кредитного договору "Графік платежів" з якого вбачається, що Позичальник повинен проводити щомісячні платежі в розмірі 508 дол. США. З розрахунку заборгованості вбачається, що останній платіж по кредиту Позичальник здійснив 12 вересня 2011 року в сумі 50 дол. СІІІА. Позивач звернувся з позовом до суду про стягнення заборгованості по кредитному договору 04 листопада 2015 р., що підтверджується штампом про одержання на позовній заяви, тобто із порушення строків позовної давності в три роки з моменту останньої оплати. Врозрахунку заборгованост і банк зазначає, що були і інші платежі після 12 вересня 2011 р. по 2 дол. СІІІА аж до 31 жовтня 2012 р.

Відповідач вказує, що Банк ввів в оману Позичальника щодо реальної відсоткової ставки і це видно з наступних розрахунків: Згідно умов кредитування кредит виданий на 25 років місячний платіж пові ген складати з розрахунку 11,3 відсотків річних. Суми погашення кредиту, що містяться у даному пункту, розраховано по системі ануїтетної форми погашення кредиту, тобто, погашення кредиту здійснюється рівними частинами протягом всього терміну кредитування. Щомісячні рівновеликі платежі включають в себе виплати тіла кредиту і відсоткі за користування кредитом та винагороди, отже, ануїтетні платежі - це рівні платежі з рівними інтервалами між останніми платежами протягом певної кількості періодів. Спосіб визначення ануїтетного платежу передбачає, що проценти за кредитом нараховуються на залишок заборгованості за термін фактичного користування кредити ми ресурсами, а погашення основного боргу проводиться нерівними частинами, тобто із загальної суми, що підлягає сплаті позичальником, частина виділяється для оплати процентів, а залишок йде на погашення основного боргу. При зменшенні суми боргу, процентні платежі зменшуються, а платежі по основному боргу збільшуються. Крім того, факт укладання даного кредитного договору сторони не заперечують, а от факт отримання коштів Позичальникзаперечив, пославшись на те, що немає належних допустимих доказів отримання Позичальником кредитних коштів саме в доларах США.

Проводячи оцінку поданих банком розрахунків відповідач звертає увагу суду на те, що вказані розрахунки складенні представником без підпису головного бухгалтера та без посилання на бухгалтерські документи первинного обліку. Базові умови кредитування (базові параметри): Сума Кредиту 50 000,00 дол.США Річна процентна ставка: з 11,3%. Строк дії Кредитного договору в роках: 25 років. Строк дії Кредитного договору в місяцях: 300 місяців.

Відповідачем наведено розрахунок середнюї суми щомісячного платежу по процентах за кредит (120860.42: 300) =402,87 дол США, розрахунок щомісячного платежу за кредитом (166,67 + 402,87) = 569,54 дол США та встановлено річну процентну ставку 19,33%. Встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку. Наведене свідчить, що позивач в порушення вищезазначеної норми закону та умов Кредитного договору в односторонньому порядку неправомірно та безпідставно збільшив розмір процентів відповідачу. Отже, за даними наведених підрахунків фактична процентна ставка річних завищені по відношенню до договірної 8,03%= 19,33 -11,3. Отже, у позовній заяві банку сума вимог до позичальника не відповідає дійснсті (завищена), що підтверджено здійсненими розрахунками, відповідно до вимог Кредитного договору.

Суд, у зв`язку з неявкою відповідачів та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, ухвалив слухати справу у відсутності сторні на підставі наявних у справі доказів.

2. Мотивувальна частина

Фактичні обставини, встановлені судом

Судом встановлено, що між АТ КБ «Правекс-Банк», правонаступником всіх прав та обов`язків якого є ПАТ КБ «Правекс-Банк» та відповідачем ОСОБА_2 12.10.2007 року укладено договір № 3276-018/07Р, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит на суму 50 000.00 доларів США зі сплатою відсотків 11,3 % річних з кінцевим терміном повернення кредиту 12.10.2032 року (т.1, а.с. 11-16).

Відповідно до п. 1.1 кредитного договору № 3276-018/07Р (далі кредитний договір) АКБ «Правекс-Банк» надає позичальнику кредит в іноземній валюті на загальну суму 50 000 доларів США для споживчих цілей, а також з метою оплати страхових платежів згідно з договорами страхування нерухомого майна, укладення яких здійснюється на підставі та з урахуванням вимог 6.1.14 договору.

Згідно п. 4.1 додатку № 1 до кредитного договору позичальник зобов`язаний погашати заборгованість за кредитом до «10» числа наступного місяця включно відповідно до графіку погашення кредиту, встановленого в додатку № 2 до договору (т.1, а.с. 17, 18).

Згідно з п.1.1 Договору про внесення змін та доповнень до кредитного договору № 3276-018/07Р укладеного 09.04.2010 року між ПАТ КБ «Правекс-банк» Пєнєвим С.М., з метою проведення реструктуризації заборгованості позичальника за кредитним договором № 3276-018/07Р від 12.10.2007 року позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом щомісяця до 10 числа включно шляхом внесення коштів згідно графіку погашення кредиту, встановленому у Додатку №1 до цього Договору. Детальний опис загальної вартості кредиту для позичальника вказано в Додатку 2 до даного Договору, який є невід`ємною частиною даного Договору.

В якості забезпечення виконання вимог за кредитним договором між позивачем та ОСОБА_3 було укладено договір поруки серії ВКА № 176373 від 12.12.2007 року, згідно з яким остання взяла на себе зобов`язання відповідати за виконання з боку ОСОБА_2 умов договору в повному обсязі (т.1, а.с. 26, 27).

Відповідно до п. 1.1. договору поруки поручитель зобов`язується нести солідарну майнову відповідальність перед Кредитором за виконання в повному обсязі зобов`язань ОСОБА_2 - позичальника за кредитним договором № 3276-018/07Р від 12.10.2007 року та можливих змін та доповнень до нього щодо спати процентів, неустойки, вчасного та у повному обсязі погашення основної суми боргу за кредитом у строк до 12.10.2032 року у розмірі 50 000 доларів США та будь-якого збільшення суми, яке прямо передбачено умовами кредитного договору, відшкодування збитків та іншої заборгованості.

Відповідач ОСОБА_2 кредитом користувався, але не виконував належним чином грошові зобов`язання за договором. Розмір заборгованості позичальника на 29 травня 2015 року становить 73 449 доларів США 05 центів (т.1, а.с. 7-10).

Суд, дослідившита проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК Українисуд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною першоюстатті 15 ЦК Українивизначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першоїстатті 16 ЦК Україникожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Загальні положення про правочин визначені главою 16 ЦК України.

Відповідно до частини першоїстатті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (статті 626, 628 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України). Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно з статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Стаття 13 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

ОСОБА_2 вважає, що позовна заява не містить реальних доказів на підтвердження позовних вимог, більше того. Позивач обгрунтовує позовну заяву через призму власних інтересів, чим намагається ввести в оману суд. Кірім того спливли стороки позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, що є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Проте з таким висновком відповідача погодитись не можна, з наступних підстав.

Згідно з п. 4.4 Кредитного договору, у випадку виникнення у Позичальника прострочення по погашенню заборгованості за кредитом та/або сплати відсотків за користування кредитом, строк користування кредитом, вказаний у п. 1.2 даного договору, припиняється достроково на 11-й день місяця, який йде за місяцем, у якому виник факт прострочення. Про припинення строку користування кредитом Банк письмово повідомляє Позичальника.

Відповідно до п. 7.1.4 кредитного договору у випадку виникнення подій, вказаних у п.п. 4.4, 9.3, 9.4, 9.7 даного договору, банк має право достроково стягнути заборгованість у повному обсязі за рахунок переданого в іпотеку майна або обернути стягнення на грошові кошти та майно, яке належить позичальнику.

Разом з цим, умовами договору не передбачено обов`язок банку при достроковому стягненні заборгованості направляти боржнику повідомлення з вимогою виконати зобов`язання в цілому.

Частиною 2 ст.1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Зміст договору як угоди (правочину) складає сукупність визначених на розсуд сторін і погоджених ними умов, в яких закріплюються їхні права та обов`язки, що складають зміст договірного зобов`язання (частина перша статті 628 ЦК України).

Виходячи з того, що сторонами не було визначено умовами договору обов`язкого порядку вирішення питання щодо дострокового повернення суми кредиту в повному обсязі в досудовому порядку, суд приходить до висновку, що банк правомірно скористався своїм правом стягнути виниклу заборгованість в судовому порядку відповідно до вимог ст.1050 ЦК України. Разом з цим, суд виходить з того, що п.4.4 кредитного договору не передбачено обов`язок банку щодо надіслання досудової вимоги про повернення кредиту в повному обсязі.

Звертаючись з позовом банк надав суду детальний розрахунок заборгованості з зазначенням нарахування суми заборгованості за кредитом, відсотками та пені.

Дослідивши надані банком розрахунки заборгованості суд приходить до висновку про достатність та належність наданих доказів, які підтверджують виниклу заборгованість відповідача за кредитним договором. Вказані розрахунки відповідачами спростовані не були.

Відповідач звертає увагу суду, що у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежа. Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (статті 530, 631 ЦК України).

Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Відповідно до умов кредитного договору сторони встановили як строк дії договору (пункт 1.2 договору, з урахуванням внесених змін), так і строки виконання зобов`язань зі щомісячним погашенням заборгованості (пункт 4.4 договору).

Таким чином, умовами договору погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями.

Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору.

Згідно з частиною третьою статті 254 ЦК України строк виконання кожного щомісячного зобов`язання спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (стаття 253 ЦК України).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Так, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята статті 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

За змістом статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно).

Встановлено, що останній платіж за кредитним договором ОСОБА_2 здійснив 31.10.2012 року.

Відповідно до пункту 4.4. укладеного між сторонами кредитного договору у випадку виникнення у позичальника прострочення з погашення заборгованості за кредитом та/або за сплатою відсотків за користування кредитом строк користування кредитом припиняється достроково на 11-й день місяця, наступного за місяцем, у якому виник факт прострочення. Про припинення строку користування кредитом банк письмово повідомляє позичальника.

Таким чином, сторони кредитних правовідносин врегулювали у договорі питання дострокового повернення кредиту, тобто зміни строку виконання основного зобов`язання, та визначили умови такого повернення.

При цьому кредитним договором передбачена наявність одночасно двох умов для зміни строку виконання основного зобов`язання: виникнення у позичальника прострочення з погашення заборгованості та письмове повідомлення його банком про припинення строку користування кредитом.

Банком не надсилалося таке повідомлення позичальнику після виникнення у 2012 році прострочення з погашення заборгованості за кредитом.

Таким чином, хоча сторони кредитних правовідносин і врегулювали у кредитному договорі (пункт 4.4) питання зміни строку виконання основного зобов`язання, однак умова настання такої зміни - письмове повідомлення банком позичальника про припинення строку користування кредитом - не була виконана, а тому відсутні підстави вважати, що банк у зв`язку із зміною строку виконання основного зобов`язання за кредитним договором пропустив позовну давність.

Як вбачається з штампу поштового віділлення на конверті (т. 1, а.с.39), банк здійснив напралвення позову до суду 30.10.2015 року.

Отже, висновок ОСОБА_2 про пропуск позовної давності з посиланням на те, що останній платіж позичальник здійснила 31.10.2012 року, є безпідставним.

Виходячи з того, що загальна сума заборгованості, яку зазначає банк в своєму позові включає в себе розмір заборгованості за кредитом в сумі 49 122, 00 доларів США, та відсотків у розмірі 24 327 доларів США 05 центів, як встановлено з розрахунку заборгованості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягненню заборгованості у розмірі 73 449 доларів США 05 центів.

За змістом частини першої статті 553 ЦК України під порукою розуміється договір, за яким поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

Будучи за своєю правовою природою зобов`язанням, порука припиняється на загальних підставах, передбачених главою 50 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Договірний строк застосовується до всіх без винятку зобов`язань. Визначення строку дії поруки як припиняючого тягне певні юридичні наслідки, зокрема його закінчення є підставою для припинення поруки.

Якщо кредитор змінює строк виконання основного зобов`язання, позовна давність обчислюється від цієї дати. В такому разі кредитор зобов`язаний пред`явити позов до боржника протягом трьох років, а до поручителя - протягом строку, встановленого в договорі поруки (частина четверта статті 559 ЦК України).

Встановивши, що у пункті 4.1 договору поруки від 12.10.2007 року (, укладеному між АКБ «Правекс-Банк» та ОСОБА_3 , встановлено строк його дії до 12 жовтня 2035 року, суд дійшов висновку про стягнення заборгованості солідарно з боржника ОСОБА_2 та поручителя ОСОБА_3 , оскільки порука не була припинена.

Враховуючи обов`язок ОСОБА_3 за договором поруки від 12.10.2007 року суд приходить до висновку, що виникла заборгованість за кредитним договором № 3276-018/07Р від 12.10.2007 року року підлягає стягненню з відповідачів в солідарному порядку.

Таким чином, враховуючи наведені норми закону, умови договору, невиконання позичальником зобов`язань щодо внесення чергових платежів, суд приходить до висновку про солідарне стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ«ПРАВЕКС-БАНК» заборгованість покредитному договору№ 3276-018/07Р від 12.10.2007 року всумі 73 449 доларів США, 05 центів, яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 49 122, 00 доларів США, та відсотків у розмірі 24 327 доларів США 05 центів.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Відповідно до змісту ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідачів в рівних частках.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141 ч.1, 247 ч.2, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, ст.ст. 524, 525, 526, 611, 651 ч.2, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги акціонерного товариства Комерційного банку «Правекс-Банк» до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити в повному обсязі.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 ) на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «Правекс-Банк» (ідентифікаційний код за , місцезнаходження: 01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/2) - заборгованість за кредитним договором № 3276-018/07Р від 12.10.2007 року у розмірі 73 449 доларів США, 05 центів, яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 49 122, 00 доларів США, та відсотків у розмірі 24 327 доларів США.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 ) на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «Правекс-Банк» (ідентифікаційний код за , місцезнаходження: 01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/2) судовий збір у розмірі 24 161,06 грн. в рівних частках по 12 080, 53 грн. з кожного.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 16.07.2021 року.

Суддя: О.С. Леонов

16.07.21