Провадження № 2/755/2632/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" липня 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.

при секретарі - Кравченко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «ЕВЕРЕСТ ПЛЮС», товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛОСС-ІНВЕСТ», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мазурчука Вадима Вікторовича про визнання недійсним договору купівлі-продажу майнових прав, визнання права власності на квартиру та вселення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , звернулися до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просять суд: 1) Визнати недійсним договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру АДРЕСА_1 , серія та номер: 1609/16-1, укладений 16.09.2016 року між ТОВ «ЕВЕРЕСТ ПЛЮС» та ТОВ «КОЛОСС-ІНВЕСТ»; 2) Визнати недійсним акт прийому-передачі квартири АДРЕСА_1 , укладений 16.09.2016 року між ТОВ «ЕВЕРЕСТ ПЛЮС» та ТОВ «КОЛОСС-ІНВЕСТ»; 3) Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 31471212 від 20.09.2016 12:03:47 державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мазурчука В.В. про реєстрацію за Товариством з обмеженою відповідальністю «КОЛОСС-ІНВЕСТ» права власності на квартиру АДРЕСА_1 ; 4) Скасувати запис про проведену державну реєстрацію права власності, номер 16476777, дата, час державної реєстрації 20.09.2016 11:56:45, здійснену державним реєстратором - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мазурчуком В.В. за Товариством з обмеженою відповідальністю «КОЛОСС-ІНВЕСТ» права власності на квартиру АДРЕСА_1 ; 5) Визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 ; 6) Визнати за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 ; 7) Вселити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у квартиру АДРЕСА_1 ; 8) Стягнути з відповідача-1 на користь позивача-1 судові витрати.

Свої позовні вимоги позивачі обґрунтовують тим, що 04.09.2006 року між ТОВ «ФК «Уко-Капітал», Управителем, та ОСОБА_3 , Довірителем, був укладений договір № 37/І-Е про участь у фонді фінансування будівництва, за умовами якого Довіритель зобов`язався передати Управителю в управління грошові кошти з метою отримання Довірителем у власність об`єкта інвестування, яким є однокімнатна квартира № 91 на 22 поверсі комплексу житлових будинків, що розташований (будівельна адреса) по АДРЕСА_2 . В порядку на та Умовах Договору Довірителю після завершення будівництва мала перейти у власність вказана квартира. 12.02.2007 року між ТОВ «ФК «Уко-Капітал», Управителем, та ОСОБА_3 , Довірителем, та ОСОБА_4 був укладений договір № В37/І-Е про відступлення прав та переведення обов`язків за Договором № 37/І-Е від 04.09.2006 року про участь у ФФБ, за умовами якого Довіритель, за згодою Управителя, передає, а Новий Довіритель приймає на себе усі права та обов`язки, що належать попередньому Довірителю за договором про участь у ФББ, укладеним між Управителем та попереднім Довірителем. Умови Договорів щодо сплати грошових коштів були виконані. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла, після чого її син, ОСОБА_2 , у встановленому законом порядку прийняв спадщину у вигляді Ѕ частини сплачених спадкодавцем коштів по вказаним Договорам та 06.08.2009 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого в порядку спадкування за законом він набув право власності на Ѕ частину майна спадкодавця, що складається з грошової суми - 292 708,60 грн за Договором № 37/І-Е від 04.09.2006 року про участь у ФББ з 12.02.2007 року за Договором про відступлення прав та переведення обов`язків; грошової суми - 249 471,74 грн за Договором № 112/І-Е від 16.10.2006 року про участь у ФББ з 12.02.2007 року за договором про відступлення прав та переведення обов`язків. На Ѕ частину майна, що належало померлій, 06.08.2009 року було видане свідоцтво про право на спадщину ОСОБА_5 , яка однак ІНФОРМАЦІЯ_2 померла. Позивачу-1, ОСОБА_1 , як племінниці спадкодавця, було видано свідоцтво про право на спадщину, яка складається з: Ѕ частини грошових сум у ТОВ «ФК «Уко-Капітал» відповідно до умов Договору № 37/І-Е від 04.09.2006 року та № 112/І-Е від 16.10.2006 року та Свідоцтва про право на спадщину за законом серія ВМІ № 036550 від 06.08.2009 року; грошової суми - 292 708,60 грн за Договором № В37/І-Е від 04.09.2006 року про участь у ФББ з 12.02.2007 року за Договором про відступлення прав та переведення обов`язків за Договором 37/І-Е від 04.09.2006 року про участь у ФББ; грошової суми - 249 471,74 грн за Договором № 112/І-Е від 16.10.2006 року про участь у ФББ з 12.02.2007 року за договором про відступлення прав та переведення обов`язків за Договором №В37/І-Е про відступлення прав та переведення обов`язків за Договором 37/І-Е від 04.09.2006 року про участь у ФББ, що належала померлій на підставі довідки вих. № 734/0514 від 31.05.2011 року, виданої ТОВ «ФК «Уко-Капітал». 28.08.2012 року позивачі уклали з Управителем, ТОВ «ФК «Уко-Капітал», Додаткову угоду № 1 до Договору № 37/І-Е про участь у ФББ від 04.09.2006 року, згідно з якою кожен з них набуває право приватної власності на Ѕ частину майнових прав на об`єкт інвестування. Того ж дня між Управителем, ТОВ «ФК «Уко-Капітал», та позивачами був підписаний Договір № 37/І-Е про відступлення майнових прав, відповідно до якого Управитель передає, позивачі набувають майнові права на об`єкт інвестування та набувають право отримати об`єкт інвестування у власність від забудовника після введення об`єкта інвестування у експлуатацію. Також Управитель видав свідоцтво 37/І-Е від 28.08.2012 року про те, що позивачі є інвесторами відповідно до основного договору № 37/І-Е від 04.09.2006 року та те, що позивачі передали Управителю в управління кошти у розмірі 292 708,60 грн, що є інвестиціями щодо Квартири. Таким чином, кожен з позивачів отримав майнове право на Ѕ частину об`єкту інвестування, тобто квартири. Після завершення будівництва квартири та виготовлення технічного паспорту змінилися її показники площі, у зв`язку з чим позивачі доплатили різницю вартості за об`єкт інвестування у розмірі 26 850,00 грн. 18.09.2014 року між Управителем та позивачами була укладена Додаткова угода № 2 до Договору № 37/І-Е від 04.09.2006 року, відповідно до умов якої змінилась площа квартири та адреса, а саме: квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 46,4 кв.м. У цей же день позивачам була видана довідка № 37/І-Е про те, що вони мають право на отримання у власність закріпленого за ними об`єкту інвестування та підписаний акт прийому-передачі квартири. Згідно з Сертифікатом серії КВ № 8 від 21.12.2012 року будинок, у якому розташована квартира, що є предметом спору, закінчений будівництвом. ТОВ «ФК «Уко-Капітал», в порушення п. 6.5 первісного Договору та законних прав і інтересів позивачів не зареєстрував на їх ім`я право власності на квартиру, а незаконно 16.09.2016 року продав майнові права на квартиру відповідачу-2, ТОВ «КОЛОСС-ІНВЕСТ» за договором купівлі-продажу майнових прав, на підставі якого приватний нотаріус Мазурчук В.В., як державний реєстратор, 28.09.2016 року зареєстрував за відповідачем-2, ТОВ «КОЛОСС-ІНВЕСТ», право власності на спірну квартиру у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, про що позивачі дізналися наприкінці 2019 року. У зв`язку з вказаними неправомірними діями розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0015050. 27.10.2016 року квартира, що є предметом спору, була відчужена відповідачем-2 на користь ПАТ «Національна акціонерна компанія «Надра України» на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Журавльовою Л.М., який 01.11.2016 року був розірваний сторонами. Отже власником спірної квартири наразі є відповідач-2, однак, оскільки на момент відчуження майнових прав на квартиру за договором від 16.09.2016 року, укладеним між ТОВ «ФК «Уко-Капітал» та ТОВ «КОЛОСС-ІНВЕСТ», саме позивачі були власниками таких майнових прав та мали право на розпорядження ними, то вказаний договір та акт прийому-передачі квартири мають бути визнані недійними, на підставі ст.ст. 203, 215 ЦК України, а відтак рішення приватного нотаріуса про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 31471212 від 20.09.2016 року та запис про проведену державну реєстрацію права власності на зазначений об`єкт нерухомості підлягають скасуванню.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 15.01.2020 року було відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ТОВ «Фінансова компанія «УКО-Капітал», ТОВ «КОЛОСС-ІНВЕСТ», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мазурчук Вадим Вікторович про визнання недійним договору купівлі-продажу майнових прав, визнання права власності на квартиру та вселення за правилами загального позовного провадження, призначене підготовче судове засідання з повідомленням учасників справи, яким роз`яснено їх право подати заяви по суті справи та визначено відповідні процесуальні строки.

05.02.2020 року ухвалою суду було задоволено клопотання представника позивачів ОСОБА_6 та витребувано з Київського державного нотаріального архіву належним чином завірені копії документів, що були підставою для реєстрації приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мазурчуком В.В. у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності на квартиру АДРЕСА_1 (номер запису про право власності: 16476777, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 366) за ТОВ «КОЛОСС-ІНВЕСТ».

12.02.2020 року до суду надійшла заява представника відповідача, ТОВ «КОЛОСС-ІНВЕСТ», - Рибчинчука Д.А. про застосування строків позовної давності, у якій просить суд: відмовити у задоволенні позову з підстав пропущення строку позовної давності. Так, між ТОВ «ЕВЕРЕСТ-ПЛЮС» та ТОВ «КОЛОСС-ІНВЕСТ» було укладено договір № 1609/16-1 від 16.09.2016 року купівлі-продажу майнових прав на квартиру, що за адресою: АДРЕСА_1 . Датою державної реєстрації права власності ТОВ «КОЛОСС-ІНВЕСТ» на квартиру є 20.09.2016 року та з цього часу почав спливати термін позовної давності щодо будь-яких майнових претензій до ТОВ «КОЛОСС-ІНВЕСТ», а отже, на думку представника відповідача, позивачі пропустили без поважних причин строк звернення до суду з позовом про визнання недійсним договору. Оскільки позивачами додано до позову копію акту прийому-передачі квартири від 18.09.2014 року та копію акту прийому-передачі документів (оригінал технічного паспорту на квартиру) від 04.03.2016 року, відтак вони мали документи для оформлення права власності на квартиру ще у березні 2016 року, у зв`язку їх посилання на те, що про відчуження квартири, вони дізналися лише наприкінці 2019 року не заслуговують на увагу.

24.02.2020 року представником позивачів подано до суду клопотання про заміну неналежного відповідача ТОВ «ФК «Уко-Капітал» на належного ТОВ «ЕВЕРЕСТ-ПЛЮС» та пояснення на заяву ТОВ «КОЛОСС-ІНВЕСТ» про застосування строку позовної давності, у якій відкидає доводи відповідача, ТОВ «КОЛОСС-ІНВЕСТ», щодо застосування строку позовної давності, оскільки ані ТОВ «ЕВЕРЕСТ-ПЛЮС», ані ТОВ «КОЛОСС-ІНВЕСТ» не повідомили позивачів, як дійсних власників квартири, про укладення ними 16.09.2016 року договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру та не направили їм копії такого договору. Жодним доказом не підтверджено факт обізнаності позивачів про укладення вказаного договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 16.09.2016 року, як і не підтверджено, що позивачі знали або повинні були знати про порушення їх права 20.09.2016 року. У будь-якому разі 17.09.2019 року позивачі звернулися до суду з заявою про забезпечення доказів до подання позовної заяви, у якій просили витребувати копії документів, на підставі яких була відчужена спірна квартира, для подальшого оскарження договору у судовому порядку, відтак строк позовної давності не є пропущеним за будь-яких обставин. Щодо заміни неналежного відповідача зазначає, що з заяви представника відповідача ТОВ «КОЛОСС-ІНВЕСТ» про застосування строку позовної давності стало відомо, що перший договір купівлі-продажу майнових прав на спірну квартиру було укладено саме між ТОВ «ЕВЕРЕСТ-ПЛЮС» та ТОВ «КОЛОСС-ІНВЕСТ».

06.03.2020 року до суду від Київського державного нотаріального архіву надійшли копія договору купівлі-продажу майна та документів, що були надіслані помилково.

10.03.2020 року ухвалою суду задоволено клопотання представника позивачів про заміну неналежного відповідача належним та замінено неналежного відповідача ТОВ «Фінансова компанія «УКО-Капітал» належним відповідачем - ТОВ «ЕВЕРЕСТ ПЛЮС», якому роз`яснено його процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки.

25.08.2020 року до суду надійшов лист від Київського державного нотаріального архіву.

16.09.2020 року ухвалою суду за клопотанням представника позивачів витребувано з Київського державного нотаріального архіву належним чином завірену копію реєстраційної справи, сформованої при проведенні реєстраційної дії - рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мазурчука Вадима Вікторовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 31471212 від 20.09.2016 року про державну реєстрацію права власності ТОВ «КОЛОСС-ІНВЕСТ» на квартиру АДРЕСА_1 , а також - з Департаменту з питань реєстрації Київської міської державної адміністрації витребувано належним чином засвідчену копію реєстраційної справи, сформованої при проведенні вказаної реєстраційної дії.

Ухвалою суду від 19.10.2020 року за результатом розгляду відповідних заяви та клопотання представника позивачів прийнято заяву про збільшення позовних вимог та залучено до участі у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ТОВ «ЕВЕРЕСТ ПЛЮС», ТОВ «КОЛОСС-ІНВЕСТ», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мазурчук Вадим Вікторович про визнання недійсним договору купівлі-продажу майнових прав, визнання права власності на квартиру та вселення співвідповідача - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мазурчука Вадима Вікторовича. Сторонам роз`яснено процесуальні права подати заяви по суті справи на заяву про збільшення позовних вимог та визначено відповідні строки.

Вказану ухвалу суду відповідачем, приватним нотаріусом Мазурчуком В.В., отримано не було, а конверт повернувся до суду з відміткою поштового відділення «за закінченням встановленого строку зберігання».

19.11.2020 року до суду надійшов лист від Київського державного нотаріального архіву.

15.01.2021 року до суду від Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) надійшли належним чином засвідчені копії документів реєстраційної справи № 366.

Відповідачі не використали своє право на подання відзиву. Інших заяв по суті справи від сторін не надійшло.

Ухвалою суду від 03.03.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Сторони у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Від представника позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - ОСОБА_6 надійшла заява про розгляд справи у відсутність позивачів та без його участі, за наявними в матеріалах справи доказами. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.

Згідно з ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків.

Як убачається з матеріалів справи, 06.08.2009 року державним нотаріусом П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори, Ковальчук М.В. , видано свідоцтво про право на спадщину за законом, яке зареєстровано в реєстрі за № 10-1774 (т. 1 а.с. 15).

Відповідно вказаного свідоцтва спадкоємцем Ѕ частки майна гр. ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , є її син - ОСОБА_2 . Спадкове майно, на яке видано це свідоцтво, складається з: грошової суми - 292 708,60 грн за Договором № 37/І-Е від 04.09.2006 року про участь у ФББ з 12.02.2007 року за Договором про відступлення прав та переведення обов`язків; грошової суми - 249 471,74 грн за Договором № 112/І-Е від 16.10.2006 року про участь у ФББ з 12.02.2007 року за договором про відступлення прав та переведення обов`язків. Згідно повідомлення ТОВ «ФК «Уко-Капітал» м. Києва від 10.06.2009 року за № 78/06. На Ѕ частку спадкового майно видано свідоцтво про право на спадщину гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

09.09.2011 року державним нотаріусом Другої київської державної нотаріальної контори, ОСОБА_8 , видано свідоцтво про право на спадщину за законом, яке зареєстровано в реєстрі за № 1-874 (т. 1 а.с. 16).

Відповідно вказаного свідоцтва спадкоємцем майна гр. ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , є її племінниця - ОСОБА_1 , батько якої, рідний брат померлої - ОСОБА_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . Спадкове майно, на яке видано це свідоцтво, складається з: Ѕ частини грошових сум у ТОВ «ФК «Уко-Капітал» м. Києва, відповідно до умов Договору № 37/І-Е від 04.09.2006 року та № 112/І-Е від 16.10.2006 року та Свідоцтва про право на спадщину за законом серія ВМІ № 036550 від 06.08.2009 року: грошової суми - 292 708,60 грн за Договором № 37/І-Е від 04.09.2006 року про участь у ФББ з 12.02.2007 року за Договором № В37/І-Е про відступлення прав та переведення обов`язків; грошової суми - 249 471,74 грн за Договором 04.09.2006 року про участь у ФББ з 12.02.2007 року за договором № В37/І-Е про відступлення прав та переведення обов`язків за Договором № 37/І-Е від 04.09.2006 року про участь у ФББ, що належала померлій на підставі довідки вих. № 734/0514 від 31.05.2011 року, виданої ТОВ «ФК «Уко-Капітал» м. Києва.

28.08.2012 року ТОВ «ФК «Уко-Капітал», далі Управитель, в особі директора Параяна В.І., який діє на підставі Статуту та ліцензії серії АВ № 548441 від 23.10.2007 року, виданої Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг, з однієї сторони, та фізичні особи ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , надалі Довіритель, з іншої сторони, на виконання пункту 2.1.1.8 Договору про участь у Фонді фінансування будівництва № 37/І-Е від 04.09.2006 року (далі Договір про участь у ФФБ) уклали Договір № 37/І-Е відступлення майнових прав, за умовами якого Управитель передає, а Довіритель набуває майнових прав на Об`єкт інвестування, визначений у пункті 1.9 Договору про участь у ФББ (т. 1 а.с. 8).

Відповідно до п. 1.2 Договору № 37/І-Е від 28.08.2012 року датою набуття Довірителем майнових прав на Об`єкт інвестування є день підписання цього Договору.

Згідно з п.п. 2.1, 2.2 Договору № 37/І-Е від 28.08.2012 року з дати набуття майнових прав на Об`єкт інвестування Довіритель набуває: - право отримання Об`єкта інвестування у власність від Забудовника після введення Об`єкта будівництва в експлуатацію; - права єдиного і виключного інвестора Об`єкта інвестування. Довіритель вважається таким, що набув майнові права на об`єкт інвестування при умові, якщо він повністю проінвестував закріплений за ним Об`єкт інвестування.

Також, 28.08.2012 року між ТОВ «ФК «Уко-Капітал», далі Управитель, та ОСОБА_1 , надалі Довіритель-1, якій після виконання умов договору буде належати на праві спільної приватної власності Ѕ майнових прав на об`єкт інвестування, та ОСОБА_2 , надалі Довіритель-2, якому після виконання умов договору буде належати на праві спільної приватної власності Ѕ майнових прав на об`єкт інвестування, укладено Додаткову угоду № 1 до Договору № 37/І-Е про участь у Фонді фінансування будівництва від 04.09.2006 року, у якій Сторони узгодили, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є спадкоємцями майнових прав на об`єкт інвестування, передбачений Договором № 37/І-Е про участь у фінансуванні будівництва від 04.09.2006 року на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.09.2011 року, номер в реєстрі нотаріальних дій 1-874, видане державним нотаріусом Другої київської державної нотаріальної контори Шокун Є.М. та Свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.08.2009 року, номер в реєстрі нотаріальних дій 10-1774, видане державним нотаріусом П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори Ковальчук М.В. (т. 1 а.с. 9).

Цього ж дня ТОВ «ФК «Уко-Капітал» видано Довірителю, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , Свідоцтво №37/І-Е про участь у фонді фінансування будівництва виду А за програмою «ТОВ «Еверест плюс» (т. 1 а.с. 20).

18.09.2014 року ТОВ «ФК «Уко-Капітал», далі Управитель, в особі директора П`ятака Д.П., який діє на підставі Статуту та ліцензії серії АВ № 366417 від 23.10.2007 року, виданої Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг, з однієї сторони, та фізичні особи ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , надалі Довіритель, уклали Додаткову угоду № 2 до Договору про участь у фонді фінансування будівництва № 37/І-Е від 04.09.2006 року (т. 1 а.с. 10).

У п. 1 Додаткової угоди № 2 від 18.09.2014 року Сторони визначили, що відповідно до п. 1.8 Договору про участь у фонді фінансування № 37/І-Е від 04.09.2006 року Довірителю належать майнові права на об`єкт інвестування з наступними характеристиками, що вказані у цій Додатковій угоді, та після введення об`єкту будівництва в експлуатацію Забудовник повідомив Управителя щодо фактичної загальної площі об`єкту інвестування відповідно даних, одержаних від державних органів, що здійснюють реєстрацію права власності на нерухоме майно. Згідно цих даних Довіритель має право на отримання у власність закріплений за ним об`єкт інвестування: адреса об`єкту будівництва - АДРЕСА_3 ; об`єкт інвестування - квартира; номер об`єкту інвестування згідно даних, отриманих від державних органів, що здійснюють реєстрацію права власності на нерухоме майно, - 96; фактична загальна площа об`єкту інвестування, згідно даних, отриманих від державних органів, що здійснюють реєстрацію права власності на нерухоме майно - 46,4 кв.м.

Відповідно до п. 3 Додаткової угоди № 2 від 18.09.2014 року загальна сума внесених коштів за Договором про участь у Фонді фінансування будівництва становить 319 558,60 грн.

Відповідно до виписки, виданої ТОВ «ЕВЕРЕСТ ПЛЮС», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відповідно до Договору № 37/І-Е від 04.09.2006 року брали участь у інвестуванні будівництва квартири АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 11).

18.09.2014 року сторонами товариством з обмеженою відповідальністю «ЕВЕРЕСТ ПЛЮС» (далі Підприємство), в особі представника ОСОБА_9 , що діє на підставі Довіреності посвідченої нотаріально, та громадяни України ОСОБА_1 , і ОСОБА_2 , далі Сторона 1, був складений Акт - прийому-передачі квартири АДРЕСА_1 до Договору № 37/І-Е від 04.09.2006 року про участь у Фонді фінансування будівництва (т. 1 а.с. 13).

За вказаним Актом Підприємство передає Стороні 1, а Сторона 1 приймає квартиру АДРЕСА_1 . Квартира побудована згідно з існуючими будівельними нормами і відповідно до вимог Договору № 37/І-Е від 04.09.2006 року, Договору № 37/І-Е від 12.02.2007 року про відступлення прав та переведення обов`язків, Додаткової угоди № 1 від 28.08.2012 року, Додаткової угоди № 2 від 18.09.2014 року. Цей Акт є підставою для Сторони 1 для оформлення права власності на квартиру стороною 1.

Відповідно до Довідки № 37/І-Е від 18.09.2014 року, що видана ТОВ «ФК «Уко-Капітал», Довірителем, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , згідно з Договором про участь у фонді фінансування будівництва № 37/І-Е від 04.09.2006 року, Договором № В37/І-Е від 12.02.2007 року про відступлення прав та переведення обов`язків, Додатковою угодою № 1 від 28.08.2012 року, Додатковою угодою № 2 від 18.09.2014 року внесені в повному обсязі грошові кошти в сумі 319 558,60 грн до фонду фінансування будівництва виду А за програмою ТОВ «Еверест Плюс». Згідно Договору Довіритель має право на утримання у власність закріплений за ним об`єкт інвестування з наступними характеристиками: адреса об`єкту будівництва - АДРЕСА_3 ; об`єкт інвестування - квартира; номер об`єкту інвестування згідно даних, отриманих від державних органів, що здійснюють реєстрацію права власності на нерухоме майно, - 96; фактична загальна площа об`єкту інвестування, згідно даних, отриманих від державних органів, що здійснюють реєстрацію права власності на нерухоме майно - 46,4 кв.м (т. 1 а.с. 12).

Згідно з Актом прийому-передачі документів в будинку за адресою: АДРЕСА_3 до Договору № 112/І-Е від 16.10.2006 року пайової участі у фінансуванні будівництва житлового будинку, що складений товариством з обмеженою відповідальністю «ЕВЕРЕСТ ПЛЮС» (далі Підприємство), в особі директора Шатунова В.М., та громадянами України ОСОБА_1 , і ОСОБА_2 , далі Сторона 1, Підприємство передає стороні 1, а Сторона 1 приймає за даним Актом оригінали документів, на об`єкти нерухомості, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 , а саме: оригінал технічного паспорту на квартиру № 96 (т. 1 а.с. 14).

Згідно з Сертифікатом серії КВ № 8 від 21.12.2012 року будинок АДРЕСА_3 закінчений будівництвом (т. 1 а.с. 29).

Із копії реєстраційної справи № 366, розміщеної у відповідному розділі Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та наданої Департаментом з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), убачається, що 20.09.2016 року ТОВ «КОЛОСС-ІНВЕСТ» звернулося до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу, Мазурчука В.В., з заявою про державну реєстрацію права власності, що була ним зареєстрована за № 68498253 (т. 1 а.с. 219-250, т.2 а.с. 1-70).

20.09.2016 року державним реєстратором приватним нотаріусом Мазурчуком В.В. на підставі Договору № 1609/16-1 купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 16.09.2016 року, укладеного між ТОВ «ЕВЕРЕСТ ПЛЮС» та ТОВ «КОЛОСС-ІНВЕСТ», Акту ТОВ «ЕВЕРЕСТ ПЛЮС» прийому передачі квартири АДРЕСА_1 до Договору № 1609/16-1 від 16.09.2016 року було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 31471212 від 20.09.2016 12:03:47 щодо реєстрації за ТОВ «КОЛОСС-ІНВЕСТ», код у , права власності на квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується Інформаційною довідкою № 69245268 від 28.09.2016 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (т. 1 а.с. 234-239, 228, 18).

В Інформаційній довідці № 181034991 від 14.09.2019 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна наявна інформація про те, що державним реєстратором приватним нотаріусом Журавльовою Л.М., Київський міський нотаріальний округ, на підставі Договору про розірвання договору купівлі-продажу квартири, серія та номер: 4984, виданий 01.11.2016, видавник: Журавльова Л.М., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу; Інформаційної довідки, серія та номер: 69245268, виданий 28.09.2016, видавник: Мазурчук В.В., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу, прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 32253055 від 07.11.2016 15:01:45, та внесено запис про право власності: 17314816 від 01.11.2016 року 14:21:03 щодо права приватної власності ТОВ «КОЛОСС-ІНВЕСТ», код у , на квартиру АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 17).

Згідно з листом Київського державного нотаріального архіву від 10.08.2020 року вих. № 2291/01-21 у Реєстрі для реєстрації нотаріальних дій приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мазурчук В.В. від 16.09.2016 року запис про посвідчення договору нерухомого майна між ТОВ «ЕВЕРЕСТ ПЛЮС» та ТОВ «КОЛОСС-ІНВЕСТ» відсутній (т. 1 а.с. 177).

Крім того, у листі Київського державного нотаріального архіву від 26.10.2020 року вих. № 4111/01-20 повідомляється про те, що відповідно до справи 01-30 Документи (записи, вимоги, заяви, витяги, інформаційні довідки тощо) щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та надання інформації за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, приватного нотаріуса КМНО Мазурчук В.В., міститься протокол про тимчасового доступу до речей і документів від 21.12.2016 року та оригінал опису речей і документів слідчим Дніпровського УП ГУНП в м. Києві Панченко Т.В., які були вилучені в приміщенні нотаріуса ОСОБА_10 , а саме документів на підставі яких було внесено запис Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно по АДРЕСА_3 . В справі № 02-33 2Реєстр для реєстрації нотаріальних дій» том № 3 приватного нотаріуса КМНО Мазурчука В.В. від 16.09.2020 року відсутні будь-яке посвідчення договору купівлі-продажу квартири по АДРЕСА_3 у м. Києві (т. 1 а.с. 211).

Відповідно до положень ст.ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

За змістом ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Згідно із ст.ст. 202, 203, 204 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

У відповідності до ст.ст. 177, 190 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. Майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами.

Майновими правами визнаються будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовою частиною права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права та право вимоги.

Майнове право, яке можна визначити як «право очікування», є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому.

Захист майнових прав здійснюється у порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, захист майнового права здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства.

Аналогічні висновки Верховного Суду України викладені у наданих для порівняння постановах від 04.11.2015 (справа № 6-1920цс15), від 30.03. 2016 (справа № 6-265цс16) та від 07.12.2016 (справа № 6-1111цс16).

Відповідно до ч. 1-5 ст. 7 Закону України «Про інвестиційну діяльність» всі суб`єкти інвестиційної діяльності незалежно від форм власності та господарювання мають рівні права щодо здійснення інвестиційної діяльності, якщо інше не передбачено законодавчими актами України.

За рішенням інвестора права володіння, користування і розпорядження інвестиціями, а також результатами їх здійснення можуть бути передані іншим громадянам та юридичним особам у порядку, встановленому законом. Взаємовідносини при такій передачі прав регулюються ними самостійно на основі договорів.

Інвестор має право володіти, користуватися і розпоряджатися об`єктами та результатами інвестицій, включаючи реінвестиції та торговельні операції на території України, відповідно до законодавчих актів України.

Згідно із ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч.1 ст. 334 Цивільного кодексу України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом ст.ст. 655, 656, 658 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. Предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав. Право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення.

Відповідно до ст.ст. 215, 216 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів.

Судом встановлено, що кожен з позивачів, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , шляхом спадкування за законом набули права на Ѕ частини грошових сум у ТОВ «ФК «Уко-Капітал» м. Києва, відповідно до умов Договору № 37/І-Е від 04.09.2006 року та № 112/І-Е від 16.10.2006 року, а також - Свідоцтва про право на спадщину за законом серія ВМІ № 036550 від 06.08.2009 року щодо ОСОБА_1 : грошової суми - 292 708,60 грн за Договором № 37/І-Е від 04.09.2006 року про участь у ФББ з 12.02.2007 року за Договором № В37/І-Е про відступлення прав та переведення обов`язків; грошової суми - 249 471,74 грн за Договором 04.09.2006 року про участь у ФББ з 12.02.2007 року за договором № В37/І-Е про відступлення прав та переведення обов`язків за Договором № 37/І-Е від 04.09.2006 року про участь у ФББ, що належала померлій на підставі довідки вих. № 734/0514 від 31.05.2011 року, виданої ТОВ «ФК «Уко-Капітал» м. Києва.

28.08.2012 року між ТОВ «ФК «Уко-Капітал» та ОСОБА_1 і ОСОБА_2 укладено Додаткову угоду № 1 до Договору № 37/І-Е про участь у Фонді фінансування будівництва від 04.09.2006 року, у зв`язку з чим позивачами отримано Свідоцтво №37/І-Е від 28.08.2012 року про участь у фонді фінансування будівництва виду А за програмою «ТОВ «Еверест плюс».

18.09.2014 року ТОВ «ФК «Уко-Капітал» та ОСОБА_1 і ОСОБА_2 уклали Додаткову угоду № 2 до Договору про участь у фонді фінансування будівництва № 37/І-Е від 04.09.2006 року, та позивачі отримали виписку від ТОВ «ЕВЕРЕСТ ПЛЮС» про те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відповідно до Договору № 37/І-Е від 04.09.2006 року брали участь у інвестуванні будівництва квартири АДРЕСА_1 , а за Актом прийому-передачі квартири АДРЕСА_1 до Договору № 37/І-Е від 04.09.2006 року про участь у Фонді фінансування будівництва позивачі прийняли від ТОВ «ФК «Уко-Капітал», яке їм передало, квартиру АДРЕСА_1 , яка побудована згідно з існуючими будівельними нормами і відповідно до вимог Договору № 37/І-Е від 04.09.2006 року, Договору № 37/І-Е від 12.02.2007 року про відступлення прав та переведення обов`язків, Додаткової угоди № 1 від 28.08.2012 року, Додаткової угоди № 2 від 18.09.2014 року.

Вказаний Акт є підставою для ОСОБА_1 і ОСОБА_2 для оформлення права власності на квартиру АДРЕСА_1 , та на підставі оригіналу технічного паспорту, що був їм переданий згідно з Актом прийому-передачі документів в будинку за адресою: АДРЕСА_3 до Договору № 112/І-Е від 16.10.2006 року пайової участі у фінансуванні будівництва житлового будинку, що складений ТОВ «ЕВЕРЕСТ ПЛЮС».

Натомість спірний Договір № 1609/16-1 купівлі-продажу майнових прав на квартиру укладений між ТОВ «ЕВЕРЕСТ ПЛЮС» та ТОВ «КОЛОСС-ІНВЕСТ» датований 16.09.2016 року.

В матеріалах справи відсутні будь-які дані, які б свідчили про відкріплення довірителя (позивачів у справі) від об`єкта інвестування з будь-яких причин. Отже, відчуження ТОВ «Еверест плюс» на користь ТОВ «КОЛОСС-ІНВЕСТ» майнових прав на зазначену квартиру, відбулось після набуття позивачами майнових прав на цю квартиру.

Зазначене вказує на те, що на момент відчуження ТОВ «Еверест плюс» майнових прав на квартиру ТОВ «КОЛОСС-ІНВЕСТ», ці майнові права належали позивачам, а не ТОВ «ЕВЕРЕСТ ПЛЮС», отже в розумінні положень ст. 658 ЦК України ТОВ «ЕВЕРЕСТ ПЛЮС» не мало право продажу цих майнових прав. Крім того, за матеріалами справи встановлено, що фактичного надходження коштів за вказаним оспорюваним договором на рахунки ТОВ «Еверест плюс» від ТОВ «КОЛОСС-ІНВЕСТ» в рахунок оплати предмету договору, не відбулось.

Відповідно до положень ст. 92 ЦК України юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом. У випадках, встановлених законом, юридична особа може набувати цивільних прав та обов`язків і здійснювати їх через своїх учасників. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

За змістом ст. 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

У даному випадку ТОВ «ЕВЕРЕСТ ПЛЮС» не мало належного об`єму цивільної дієздатності на відчуження майнових прав, оскільки на час укладання оспорюваного договору купівлі-продажу майнових прав, товариство не володіло такими правами.

За наведених обставин суд доходить висновку про обґрунтованість вимог позивачів про визнання недійсними договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру № 1609/16-1 від 16.09.2016 року, укладеного між ТОВ «ЕВЕРЕСТ ПЛЮС» та ТОВ «КОЛОСС-ІНВЕСТ», та Акту прийому-передачі квартири АДРЕСА_1 , укладеного 16.09.2016 року між ТОВ «ЕВЕРЕСТ ПЛЮС» та ТОВ «КОЛОСС-ІНВЕСТ».

Відповідно до ст.ст. 316, 321 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Оскільки на підставі визнаного судом недійсним договору купівлі-продажу майнових прав відбулась реєстрація права власності на квартиру за ТОВ «КОЛОСС-ІНВЕСТ», саме по собі визнання договору купівлі-продажу квартири та акту прийому-передачі квартири недійсними не призведе до поновлення порушених майнових прав позивачів, тому враховуючи положення абз. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України та ч. 2 ст. 5 ЦПК України, як наслідок недійсності правочину та спосіб захисту порушеного права, що призведе до належного ефективного результату з повернення майна законному володільцю, суд вважає обґрунтованою вимогу позивачів про скасування рішення приватного нотаріуса щодо реєстрації прав на вказаний об`єкт нерухомості, а саме: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 31471212 від 20.09.2016 12:03:47 державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мазурчука Вадима Вікторовича щодо реєстрації за Товариством з обмеженою відповідальністю «КОЛОСС-ІНВЕСТ» права власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Щодо обраного позивачами способу захисту порушених прав суд зазначає наступне.

Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Спосіб захисту права чи інтересу може бути визначено як вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи результату, право чи інтерес якої порушені, правового результату.

При цьому спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що у такий спосіб буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, судам необхідно зважати і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції. Так, у рішенні від 15.11.1996 у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголосив, що зазначена норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, передбачених Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені у правовій системі тієї чи іншої країни. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дали би змогу компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції та надавати відповідний судовий захист, хоча держави-учасниці Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань.

Таким чином, належний спосіб захисту, виходячи із застосування спеціальної норми права, повинен забезпечити ефективне використання цієї норми у її практичному застосуванні - гарантувати особі спосіб відновлення порушеного права або можливість отримання нею відповідного відшкодування.

У рішенні від 31.07.2003 у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає не лише запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Так, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16).

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Аналогічну правову позицію викладено, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі №905/1926/16 та від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц.

За змістом пункту 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до статті 11 зазначеного Закону державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

У частині другій статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, чинній до 16.01.2020, яка діяла на час прийняття оскаржуваного рішення державного реєстратора) було унормовано порядок внесення записів до Державного реєстру прав, змін до них та їх скасування.

Зокрема, за змістом зазначеної норми у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. У разі скасування судом документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 01.01.2013, або скасування записів про державну реєстрацію прав, інформація про які відсутня в Державному реєстрі прав, запис про державну реєстрацію прав вноситься до Державного реєстру прав та скасовується.

Однак, згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», який набрав чинності з 16.01.2020, статтю 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» викладено у новій редакції.

Так, відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини третьої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, чинній з 16.01.2020) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Отже, в розумінні положень наведеної норми у чинній редакції, на відміну від положень частини другої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у попередній редакції, яка передбачала такі способи судового захисту порушених прав як скасування записів про проведену державну реєстрацію прав та скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, наразі способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є судове рішення про скасування рішення державного реєстратора щодо державної реєстрації прав; судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; судове рішення про скасування державної реєстрації прав.

При цьому з метою ефективного захисту порушених прав законодавець уточнив, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Викладене свідчить про те, що з 16 січня 2020 року такого способу захисту порушених речових прав як скасування запису про проведену державну реєстрацію права закон не передбачає.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 23 червня 2020 року в справі № 906/516/19 та від 20 серпня 2020 року в справі №916/2464/19.

Таким чином, розглядаючи дану справу в межах заявлених позивачами позовних вимог, суд доходить висновку, що ефективним та передбаченим законом способом захисту порушених прав позивачів є: скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та визнати за кожним із позивачів право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 .

При цьому, обраний позивачами спосіб захисту порушених прав про скасування запису про проведену державну реєстрацію права власності є неефективним та таким, що на час ухвалення рішення суду не передбачений законом в чинній редакції.

Згідно з ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд доходить висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «ЕВЕРЕСТ ПЛЮС», товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛОСС-ІНВЕСТ», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мазурчука Вадима Вікторовича про визнання недійсним договору купівлі-продажу майнових прав, визнання права власності на квартиру та вселення, оскільки судом встановлено наявність підстав для визнання недійсними договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру АДРЕСА_1 , серія та номер: 1609/16-1 від 16.09.2016 року між ТОВ «ЕВЕРЕСТ ПЛЮС» та ТОВ «КОЛОСС-ІНВЕСТ» та Акту прийому-передачі квартири АДРЕСА_1 , від 16.09.2016 між ТОВ «ЕВЕРЕСТ ПЛЮС» та ТОВ «КОЛОСС-ІНВЕСТ», скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 31471212 від 20.09.2016 12:03:47 державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мазурчука Вадима Вікторовича щодо реєстрації за Товариством з обмеженою відповідальністю «КОЛОСС-ІНВЕСТ» права власності на квартиру АДРЕСА_1 та визнання за позивачами права власності на квартиру.

Щодо позовної вимоги про вселення позивачів до спірної квартири суду не вбачає підстав для її задоволення, з огляду на таке.

Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з ч. 2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За нормою ст. 9 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Оскільки судом було встановлено наявність правових підстав для визнання за позивачами, кожним окремо, права власності на Ѕ частину спірної квартири, та за відсутності належних та достовірних доказів того, що відповідачі чинять позивачам перешкоди у користуванні їх власністю, наразі у суду відсутні підстави для задоволення вимог позивачів про вселення.

Щодо доводів представника відповідача, ТОВ «КОЛОСС-ІНВЕСТ», - ОСОБА_11 про необхідність відмови у задоволенні позову з підстав пропущення позивачами строку позовної давності, то суд із ними не погоджується та відкидає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно зі ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Судом встановлено, що датою державної реєстрації права власності ТОВ «КОЛОСС-ІНВЕСТ» на спірну квартиру є 20.09.2016 року, однак, як зазначаються позивачі, про вказану обставину вину дізналися наприкінці 2019 року та у грудні ними був поданий до суду цей позов. Будь-яких достовірних доказів, які б спростовували таке твердження позивачів, суду не надано та у матеріалах справи вони відсутні, а отже твердження сторони відповідача про те, що позивачі довідались або могли довідатися про порушення свого права 20.09.2016 року, є безпідставними та необґрунтованим, а отже таким, що не заслуговує на увагу.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 15, 16, 92, 177, 202-204, 215, 216, 316, 321, 331, 386, 392, 526, 626, 629, 638, 655, 656 Цивільного кодексу України, Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст.ст. 2, 10, 49, 76, 77-81, 89, 209, 210, 223, 247, 265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_4 ), ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 , АДРЕСА_9 ) до товариства з обмеженою відповідальністю «ЕВЕРЕСТ ПЛЮС» (, м. Київ вул. Микільсько-Слобідська, 2-Б), товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛОСС-ІНВЕСТ» (, м. Київ вул. Ризька, 73-Б), приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мазурчука Вадима Вікторовича (03040, м. Київ, вул. Васильківська, 3) про визнання недійсним договору купівлі-продажу майнових прав, визнання права власності на квартиру та вселення - задовольнити частково.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру АДРЕСА_1 , серія та номер: 1609/16-1, укладений 16 вересня 2016 року між ТОВ «ЕВЕРЕСТ ПЛЮС» та ТОВ «КОЛОСС-ІНВЕСТ».

Визнати недійсним акт прийому-передачі квартири АДРЕСА_1 , укладений 16.09.2016 між ТОВ «ЕВЕРЕСТ ПЛЮС» та ТОВ «КОЛОСС-ІНВЕСТ».

Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 31471212 від 20.09.2016 12:03:47 державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мазурчука Вадима Вікторовича щодо реєстрації за Товариством з обмеженою відповідальністю «КОЛОСС-ІНВЕСТ» права власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 ;

Визнати за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 .

В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Дніпровський районний суд м. Києва.

Повний текст судового рішення складений 15.07.2021 року.

Суддя: