Справа № 61-173 вп 20
Провадження № 2/428/164/2021
18 червня 2021 року м. Сєвєродонецьк
Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:
головуючого судді Шубочкіної Т.В.,
за участю секретаря судового засідання Підгорної Я.Е.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку Луганської області за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом адвоката Петрусенка Сергія Петровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до громадянина Німеччини ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-
Представник позивача звернувся до Верховного Суду з позовом до відповідача, який є громадянином Німеччини, про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що відносини між подружжям припинені внаслідок відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на подружнє життя та різного менталітету.
Ухвалою Верховного Суду від 11.01.2021 підсудність вищевказаної цивільної справи визначено Сєвєродонецькому міському суду Луганської області.
Ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 17.02.2021 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.
Представник позивача та позивач в судове засідання не з`явились, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі та без участі позивача, вимоги позову підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі, відзиву на позов та письмових заяв щодо позову від нього не надходило. Додатково суд зазначає, що на адресу відповідача направлялись ухвала суду від 17.02.2021 про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви разом з офіційним перекладом на німецьку мову, проте станом на час розгляду цієї справи жодної відповіді від відповідача не надійшло.
Судом ухвалено про розгляд справи у відсутності сторін, про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
Обставини справи, встановлені судом.
Сторони перебувають у шлюбі з 14.01.2017 року, який зареєстровано в Комуна Лангеланн Фреденсвей 1, Рудкебінг, Данія , актовий запис №5096, що підтверджується свідоцтвом про шлюб разом з його офіційним перекладом на українську.
Згідно ст. 13 ЗУ "Про міжнародне приватне право" документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.
Документом, яким встановлено безпосередні процедури легалізації шлюбу, укладеного за кордоном, є Наказ Міністерства юстиції України "Про затвердження Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні" №52/5 від 18.10.2000 року із змінами та доповненнями. Тобто, для визнання шлюбу державою Україна, укладеного в іншій країні, з усіма правовими наслідками, шлюб необхідно легалізувати. За загальним правилом, легалізація це процедура приведення документів у ту форму, яка відповідає законодавству іноземної держави і визнається державними органами цієї держави. Процедура легалізації в Україні таких документів, як: свідоцтво про укладення шлюбу або розірвання шлюбу, рішення суду про розірвання шлюбу, скоєних за кордоном, відбувається на підставі Інструкції про порядок консульської легалізації офіційних документів в Україні і за кордоном, затвердженої Наказом Міністерства закордонних справ України № 113 від 04.06.2002 року.
Гаазька Конвенція, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів 1961 року, згода на обов`язковість якої надана Законом України від 10 січня 2002 року "Про приєднання України до Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів", набула чинності між Україною і державами-учасницями Конвенції, що не висловили заперечень проти її приєднання, з 22 грудня 2003 року.
Апостиль - це спеціальний штамп, який проставляється на офіційних документах, що надходять від держав - учасниць зазначеної Конвенції. Він засвідчує справжність підпису особи під документом і автентичність відбитку печатки або штампа, якими скріплено відповідний документ.
Відповідно до статей 2, 3 зазначеної Конвенції кожна з Договірних держав звільняє від легалізації документи, на які поширюється ця Конвенція і які мають бути представлені на її території. Єдиною формальною процедурою, яка може вимагатися для посвідчення автентичності підпису, якості, в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичності відбитку печатки або штампу, якими скріплений документ, є проставлення апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений.
Згідно з положеннями вказаної Конвенції документ, на якому проставлено апостиль, не потребує жодного додаткового оформлення чи засвідчення і може бути використаний в будь-якій іншій державі-учасниці цієї Конвенції.
Так, з поданого позивачем в якості доказу документу про укладення шлюбу вбачається проставляння на ньому апостиля.
Таким чином, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , є дійсним на території України і не потребує жодного додаткового оформлення чи засвідчення.
Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, проживають вони окремо, спільне господарство не ведуть.
Згідно ст.60 Закону України «Про міжнародне приватне право» правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином.
Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що іноземці можуть укладати і розривати шлюби з громадянами України та іншими особами відповідно до законодавства України та вказано, що іноземці мають рівні з громадянами України права і обов`язки у шлюбних і сімейних відносинах .
Відповідно до ст.63 Закону України «Про міжнародне приватне право» іноземці та громадяни України , які уклали шлюб з іноземцем , можуть розірвати шлюб на території України та за законодавством України.
З матеріалів справи вбачається, що позивач є громадянкою України, відповідач є громадянином Федеративної Республіки Німеччини.
Згідно із Закону України «Про правонаступництво України» від 12 вересня 1991 року Україна є правонаступником прав і обов`язків за міжнародними договорами Союзу РСР, які не суперечать Конституції України та інтересам республіки.
Згідно із Законом України «Про правонаступництво України» та положеннями Віденської конвенції про правонаступництво держав щодо договорів, до якої Україна приєдналася 17 вересня 1992 року, у порядку правонаступництва застосовується двосторонній міжнародний договір колишнього СРСР, а саме - Договір між Союзом Радянських Соціалістичних Республік та Німецькою Демократичною Республікою про правову допомогу у цивільних, сімейних та кримінальних справах, ратифікований 28 березня 1958 року.
Статтею 23 Договору між Союзом Радянських Соціалістичних Республік та Німецькою Демократичною Республікою про правову допомогу у цивільних, сімейних та кримінальних справах передбачений порядок і підсудність для вирішення позовів про розірвання шлюбу, зокрема: у справах про розірвання шлюбу та про визнання шлюбу недійсним застосовується законодавство і в принципі компетентні суди Договірної Сторони, громадянами якої подружжя було в момент пред`явлення позову. Якщо подружжя має місце проживання на території іншої Договірної Сторони, то компетентні також суди цієї Договірної Сторони. Якщо в момент порушення позову про розірвання шлюбу або про визнання шлюбу недійсним один із подружжя є громадянином однієї Договірної Сторони, а другий - іншої Договірної Сторони і один з них проживає на території однієї, а другий - на території іншої Договірної Сторони, то у справах про розірвання шлюбу та про визнання шлюбу недійсним компетентні суди обох Договірних Сторін. Суди застосовують законодавство своєї держави.
Таким чином, оскільки ОСОБА_2 є громадянином Федеративної Республіки Німеччина і проживає там, а ОСОБА_1 є громадянкою України місце проживання якої зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 , а тому позов про розірвання шлюбу може розглядатися Сєвєродонецьким міським судом Луганської області.
Згідно ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються.
Згідно ст.112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей , які мають суттєве значення .
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки у подружжя не склалось сімейне життя, непорозуміння між ними є тривалими, а не тимчасовими, на примирення позивач не погоджується, та вважає, що подальше спільне життя буде суперечити її інтересам.
За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу не є можливим та суперечить інтересам кожного з них.
Керуючись ст.ст. 110-112 СК України, ст. ст.4,10,76,247,264,265,268,273,280 - 283 ЦПК України, -
Позов адвоката Петрусенка Сергія Петровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до громадянина Німеччини ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.
Шлюб, зареєстрований 17.01.2017 року, в Комуна Лангеланн Фреденсвей 1, 5900 Рудкебінг, Данія , номер в книзі реєстрації шлюбів №5096, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - розірвати.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Рішення може бути оскаржено до Луганського апеляційного суду через Сєвєродонецький міський суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т. В. Шубочкіна