головуючий у суді І інстанції Макаренко І.О.
провадження № 22-ц/824/4227/2021
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

07 червня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Мостової Г.І.,

суддів: Сержанюка А.С., Суханової Є.М.,

за участю секретаря судового засідання: Сердюк К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 05 листопада 2020 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», третя особа: приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюк Віктор Станіславович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

в с т а н о в и в :

У листопаді 2019 року представник ОСОБА_1 - адвокат Янщук А.А. звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з позовом до ТОВ «Вердикт Капітал», третя особа: приватний нотаріус Ірпінського МНО Київської області Кондратюк В.С., у якому просив визнати виконавчий напис № 3813, вчинений 24 жовтня 2019 року приватним нотаріусом Ірпінського МНО Київської області Кондратюком В.С. таким, що не підлягає виконанню.

Позов мотивований тим, що за допомогою автоматизованої системи виконавчого провадження, позивачу стало відомо про відкрите виконавче провадження №60460910, у якому ОСОБА_1 є боржником, а товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» є стягувачем.

13 листопада 2019 року позивач ознайомився з матеріалами виконавчого провадження № 60460910. Підставою для відкриття цього виконавчого провадження стало вчинення 24 жовтня 2019 року приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Швецем Р.О. виконавчого напису № 3913, про що позивач не повідомлявся.

18 листопада 2019 року приватний виконавець виніс постанову про виправлення описки, в якій зазначив, що виконавче провадження відкрито по виконання виконавчого напису, який вчинений 24 жовтня 2019 року приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком В.С., зареєстрований в реєстрі за № 3813.

На думку позивача, цей виконавчий напис було вчинено з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки:

нотаріусом з порушенням норм Закону України «Про нотаріат» було здійснено стягнення заборгованості щодо якої минула позовна давність;

позивачу від відповідача не надано доказів того, що він є кредитором позивача, за кредитним договором № 014/9408/73/58235, який укладено 23 липня 2007 року між ОСОБА_1 та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль»;

при цьому кредитором до початку процедури звернення стягнення не було зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомості про звернення стягнення;

відповідачем не дотримано порядок повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання.

06 квітня 2020 року на адресу Шевченківського районного суду міста Києва надійшла заява позивача про зміну підстав позову, які за своїм змістом в узагальненому вигляді конкретизують підстави зазначені у позовній заяві.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 05 листопада 2020 року задоволено позов ОСОБА_1 .

Визнано виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за номером № 3813 від 24 жовтня 2019 року, вчинений приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком В.С. таким, що не підлягає виконанню.

Стягнуто з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768 грн 40 коп.

Суд першої інстанції обґрунтував свої висновки тим, що на час вчинення виконавчого напису у розпорядженні нотаріуса не було підтвердження направлення повідомлення про відступлення прав вимоги до нового кредитора та письмової вимоги до боржника про усунення порушення виконання зобов`язання, а тому нотаріус не мав передбачених законом підстав для вчинення виконавчого напису.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ТОВ «Вердикт Капітал» подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 05 листопада 2020 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції безпідставно звільнив від цивільно-правової відповідальності боржника, перед новим кредитором - ТОВ «Вердикт Капітал».

Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом; первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються та інформацію, яка є важливою для їх здійснення (стаття 516 ЦК України), водночас, первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги (стаття 519 Цивільного кодексу України).

Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості і ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів, при цьому, для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису - існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису (правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017року № 6-887цс 17), що в даному випадку здійснено також не було судом першої інстанції при розгляді справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що 23 липня 2007 року між позивачем та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» було укладено кредитний договір № 014/9408/73/58235.

Згідно з пункту 1.1. кредитного договору, кредитор, на положеннях та умовах цього договору, надає позичальнику кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії (надалі кредит) з лімітом 38 548 доларів (а.с. 199-201 т. 2).

Відповідно до пункту 1.2. кредитного договору сторони погодили, що кредит надається на 84 місяці, а саме 23 липня 2007 року по 23 липня 2014 року.

Для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 014/9408/73/58235 від 23 липня 2007 року між сторонами укладено договір застави транспортного засобу (а.с. 202 т. 2).

Згідно з пункту 1.2. договору застави транспортного засобу в забезпечення виконання зобов`язань вказаних у пункті 1.1. цього договору заставодавець на умовах передбачених даним договором, передає у заставу належний йому автомобіль марки Toyota Camry 2.4, випуску 2007, колір чорний, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_1 , тип ТЗ - легковий седан, реєстраційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований УДАІ ГУ МВС України у місті Києві, 21 липня 2007 року, свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_3 , видане УДАІ ГУ МВС України в місті Києві, 21 липня 2007 року.

Відповідно до пункту 1 договору про внесення змін та доповнень до договору застави транспортного засобу до кредитного договору № 014/9408/73/58235 від 23 липня 2007 року сторони погодили строк кредитування до 23 березня 2016 року (а.с. 204 т. 2).

13 серпня 2019 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та АТ «Оксі Банк» укладено договір про відступлення прав за договорами застави, засвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Розсохою С.С. 13 серпня 2019 року, зареєстрованого в реєстрі за № 8004, відповідно до якого АТ «Райффайзен Банк Аваль» відступило, а АТ «Оксі Банк» набуло право вимоги заборгованості за договором кредиту № 014/9408/73/58235 від 23 липня 2007 року, укладеного між ОСОБА_1 та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль».

Згідно з пунктом 4 договору про відступлення прав за договорами застави від 13 серпня 2019 року, протягом 10 (десяти) календарних днів з дати укладення договору, первісний заставодержатель повідомляє заставодавців за договорами застави про факт укладення договору шляхом направлення повідомлення за формою, що є додатком № 2 до цього договору, та в порядку, визначеному цим договором та надає новому кредитору підтвердження направлення таких повідомлень (а.с. 155-176 т. 2).

16 серпня 2019 року між АТ «Оксі Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір про відступлення прав за договорами застави, засвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Розсохою С.С. 16 серпня 2019 року, зареєстрованого в реєстрі за № 8140, відповідно до якого АТ «Оксі Банк» відступило, а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договором кредиту № 014/9408/73/58235 від 23 липня 2007 року, укладеного між ОСОБА_1 та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль».

Згідно з пунктом 4 договору про відступлення прав за договорами застави від 16 серпня 2019 року, протягом 10 (десяти) календарних днів з дати укладення договору, первісний заставодержатель повідомляє заставодавців за договорами застави про факт укладення договору шляхом направлення повідомлення за формою, що є додатком № 2 до цього договору, та в порядку, визначеному цим договором та надає новому кредитору підтвердження направлення таких повідомлень (а.с. 179-192 т. 2).

16 жовтня 2019 року ТОВ «Вердикт Капітал» звернулося до позивача з листом № 12296, де повідомило про те, що у зв`язку з невиконанням зобов`язань за кредитним договором заборгованість позивача становить 105 062 грн 42 коп., тому у ТОВ «Вердикт Капітал» виникло право звернути стягнення на предмет застави шляхом його примусового вилучення і продажу, а також вимагало терміново передати предмет застави (а.с. 206 т. 2 )

Відповідно до статті 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» №1255-IV від 18 листопада 2003 року, якщо інше не встановлено цим Законом, обтяжувач, який має намір звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження в позасудовому порядку, зобов`язаний надіслати боржнику та іншим обтяжувачам, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання.

Повідомлення надсилається одночасно з реєстрацією в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.

Повідомлення повинно містити таку інформацію:

1) зміст порушення, вчиненого боржником;

2) загальний розмір не виконаної боржником забезпеченої обтяженням вимоги;

3) опис предмета забезпечувального обтяження;

4) посилання на право іншого обтяжувача, на користь якого встановлено зареєстроване обтяження, виконати порушене зобов`язання боржника до моменту реалізації предмета обтяження або до переходу права власності на нього обтяжувачу;

5) визначення позасудового способу звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, який має намір застосувати обтяжувач;

6) вимогу до боржника виконати порушене зобов`язання або передати предмет забезпечувального обтяження у володіння обтяжувачу протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.

Разом з вказаним листом нотаріусу було подано список поштових відправлень, датований 17 жовтня 2019 року (а.с. 208-210 т. 2).

24 жовтня 2019 року ТОВ «Вердикт Капітал» звернулося до приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюка В.С. з заявою про вчинення виконавчого напису (а.с. 196-198 т. 2).

Отже, як вбачається з матеріалів справи по вчиненню виконавчого напису, наданих приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком В.С., у розпорядженні нотаріуса був відсутній опис вкладення, що підтверджує надсилання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання у встановлений законодавством 30-тиденний термін.

24 жовтня 2019 року приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком В.С. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 3813 (а.с. 134 т. 2).

Як вбачається з матеріалів справи по вчиненню виконавчого напису, наданих приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком В.С., ТОВ «Вердикт Капітал» до заяви про вчинення виконавчого напису докази виконання умов вищевказаного договору про відступлення прав за договорами застави додані не були, повідомлення ОСОБА_1 про зміну кредитора не направлялось.

На виконання цього виконавчого напису, 30 жовтня 2019 року була винесена постанова приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Маляром Я.А про відкриття виконавчого провадження № 60460910 (а.с. 85-87 т. 2).

Підсумовуючи викладене, колегія апеляційного суду враховує таке.

Можливість звернення стягнення на предмет застави на підставі виконавчого напису нотаріуса передбачено законами України «Про нотаріат», «Про заставу», «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Разом з тим порядок звернення стягнення на заставне майно врегульовано у Законі України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який є спеціальним.

Обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов`язаний до початку процедури зареєструвати в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (далі - Реєстр) відомості про звернення стягнення на предмет застави.

Така вимога узгоджується із частиною 1 статті 27 спеціального закону, згідно з якою обтяжувач, який має намір звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження в позасудовому порядку, зобов`язаний надіслати боржнику та іншим обтяжувачам письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання. Повідомлення надсилається одночасно з реєстрацією в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.

Вказані вимоги є імперативними і не залежать від розсуду стягувача. Ухилення від надсилання боржнику такого повідомлення, реєстрації в Реєстрі відомостей, а також недотримання 30-денного строку з моменту реєстрації є порушеннями, зважаючи на які нотаріус не може вчинити виконавчий напис про звернення стягнення на предмет застави.

Відсутність у Законі України «Про нотаріат» та у Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України, вимоги до нотаріуса провести перевірку дій стягувача щодо дотримання норм спеціального закону щодо реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження та спливу 30?денного строку з моменту реєстрації не свідчить про можливість нотаріуса не виконати ці вимоги. Коли нотаріус встановлює на стадії відкриття нотаріального провадження, що заява стягувача не містить такої інформації або стягувач не надав необхідних документів, що підтверджують зазначені обставини, це перешкоджає йому вчиняти виконавчий напис.

Як вбачається з матеріалів справи по вчиненню виконавчого напису, наданих приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком В.С., стягувач ТОВ «Вердикт Капітал» не здійснив реєстрації у Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет обтяження до того, як нотаріус вчинить виконавчий напис.

Отже, встановивши, що стягувач ТОВ «Вердикт Капітал» не дотримався положень частини 3 статті 24 та частини 1 статті 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» слід дійти висновку про наявність достатніх правових підстав для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Аналогічний правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 320/8269/15-ц (провадження № 14-83цс18)).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції обґрунтував свої висновки виключно відсутністю доказів направлення повідомлення боржника про відступлення прав вимоги до нового кредитора та письмової вимоги до боржника про усунення порушення виконання зобов`язання.

Разом з тим, відсутність висновку суду першої інстанції щодо інших доводів позовної заяви не може бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції, яким правильно задоволено позовні вимоги.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 05 листопада 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 19 липня 2021 року.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді А.С. Сержанюк

Є.М. Суханова