КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 752/8220/20
Апеляційне провадження №22-ц/824/7898/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2021 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах - головуючого Сержанюка А.С., суддів - Мостової Г.І., Суханової Є.М., із участю секретаря Ткаченко Ю.М., розглянувши матеріали цивільної справи у місті Києві за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 01 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» про захист прав споживача та внесення змін до пунктів договору,

В С Т А Н О В И В :

29 квітня 2020 року позивач звернулася до суду із позовом про захист прав споживача та внесення змін до пунктів договору де, із проведеними змінами та уточненнями, просить суд змінити п. 23.1.11 договору страхування транспортного засобу №301049а7к, укладеного з АТ «СК «АХА Страхування» 31 серпня 2017 року, наступним чином: у випадку викрадення ТЗ в день подання Страховику письмового повідомлення про настання події, передати представнику Страховика основний та додатковий комплекти ключів до замку запалювання ТЗ, ключі механічного пристрою для запобігання викраденню, пристрої дистанційного управління системою для запобігання викраденню, а також документи, що надають право на управління застрахованим ТЗ (в тому числі, але не виключного: свідоцтво про реєстрацію ТЗ (оригінал чи копія), довіреність (у випадку наявності), тимчасовий реєстраційний талон, подорожній лист службового автомобіля), або довідку про їх вилучення органами МВС та п. 26.5.16 - Страхувальник не надав у разі викрадення ТЗ основний та додатковий комплекти ключів до замку запалювання ТЗ, ключі механічного пристрою для запобігання викраденню, пристрої дистанційного управління системою для запобігання викраденню, а також документи, що надають право на управління застрахованим ТЗ (в тому числі, але не виключного: свідоцтво про реєстрацію ТЗ (оригінал чи копія), довіреність (у випадку наявності), тимчасовий реєстраційний талон, подорожній лист службового автомобіля) (за виключенням викрадення ТЗ шляхом грабежу та/або розбою).

На обґрунтування заявлених вимог позивачка зазначила, зокрема, наступне.

31.08.2017 між ОСОБА_1 та АТ «СК «АХА Страхування» (згодом перейменовано на АТ «СК «АРКС») було укладено договір страхування транспортного засобу №301049а7к, предметом якого є майнові інтереси позивача, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням наземним транспортним засобом - автомобілем LEXUS RX 200t, державний номерний знак НОМЕР_1 .

02.06.2018 стався страховий випадок, зокрема, невстановлена особа незаконно заволоділа транспортним засобом LEXUS RX 200t, державний номерний знак НОМЕР_1 .

На момент незаконного заволодіння, транспортним засобом користувався батько позивачки - ОСОБА_2 .

За даним фактом внесено відомості до ЄРДР №0004519 від 03.06.2018.

Крім того, позивачка у передбачений договором строк, а саме 04.06.2018 передала 2 комплекти ключів від замка запалення автомобіля згідно акту прийому-передачі до договору страхування засобів наземного транспорту №301049а7к від 31.08.2018 та всі необхідні документи, які необхідні для визнання випадку страховим.

Оригінал свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу не було передано, оскільки було викрадено разом з автомобілем.

Замість виплати страхового відшкодування позивач отримала від відповідача лист, яким той відмовив у виплаті страхового відшкодування.

Відмова відповідача ґрунтується на тому, що позивачем не було передано, після настання страхового випадку, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва 01 березня 2021 року в задоволення заявлених позовних вимог відмовлено із врахуванням наступного.

31.08.2017 між ОСОБА_1 та АТ «СК «АХА Страхування» ( 20.06.2019 здійснено державну реєстрацію зміни найменування на Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС») було укладено договір №301049а7к добровільного страхування наземного транспорту «Все включено», у відповідності до якого об`єктом страхування є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом LEXUS RX 200t, державний номерний знак НОМЕР_1 .

02.06.2018 страхова компанія отримала повідомлення про викрадення застрахованого транспортного засобу 02.06.2018 в м. Києві по просп. Перемоги, 91в.

За даним фактом внесено відомості до ЄРДР №0004519 від 03.06.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, що підтверджується копією витягу з ЄРДР від 03.06.2018.

Пунктом 7 договору №301049а7к від 31.08.2017 передбачено вичерпний перелік випадків, при настанні яких виникає відповідальність страховика.

До них відносяться: «викрадення» - незаконне заволодіння транспортними засобом під час його знаходження в будь-якому місці в будь-який час, шляхом грабежу, крадіжки або розбою (п. 20.2.1.); «збитки внаслідок ДТП» (п. 20.2.2.); «збитки внаслідок інших подій» (п. 20.2.3.).

Під час укладення договору сторони погодили необхідність виконання страхувальником, зокрема: п. 23.1.11 в разі настання передбаченої у п. 20.2. договору події, страхувальник зобов`язаний у випадку викрадення транспортного засобу в день подання страховику письмового повідомлення про настання події, передати представнику страховика основний та додатковий комплекти ключів до замку запалювання транспортного засобу, ключі механічного пристрою для запобігання викраденню, пристрої дистанційного управління системою для запобігання викраденню, а також документи, які надають право на управління застрахованим транспортним засобом (в тому числі, але не виключно свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, довіреність (у випадку її наявності), тимчасовий реєстраційний талон, подорожній лист службового автомобіля), або довідку про їх вилучення органами МВС.

Як вбачається з наданої позивачем заяви про незаконне заволодіння ТЗ та безпосередньо нею вказано у позовній заяві про те, що батько позивача 02.06.2018 приблизно о 16 год. 05 хв. припаркував транспортний засіб LEXUS RX 200t, державний номерний знак НОМЕР_1 , у дворі будинку 91в по просп. Перемоги в м. Києві.

При цьому свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу LEXUS RX 200t, державний номерний знак НОМЕР_1 було залишено у салоні застрахованого автомобіля.

Факт перебування свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу LEXUS RX 200t, державний номерний знак НОМЕР_1 в застрахованому транспортному засобі на момент незаконного заволодіння підтверджується листом Святошинського управління поліції ГУНП у м. Києві НПУ від 16.10.2018 за вих. № 4519/125/54/08-2018.

04.06.2018 позивачем на підставі акту прийому-передачі до АТ «СК «АХА Страхування» було передано лише 2 комплекти ключів від замку запалювання транспортного засобу LEXUS RX 200t, державний номерний знак НОМЕР_1 .

При цьому, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу LEXUS RX 200t, державний номерний знак НОМЕР_1 , позивачем відповідачу не передавалось, оскільки було викрадено разом із транспортним засобом, що також не заперечується позивачем.

Згідно п. 26.5 договору передбачено, що страховик має право відмовити у виплаті страхового відшкодування, якщо: - страхувальник (його представник) не виконав обов`язків, передбачених умовами договору (п. 26.5.6 Договору); - страхувальник не надав у разі викрадення транспортного засобу основний та/або додатковий комплекти ключів до замку запалювання транспортного засобу, ключі механічного пристрою для запобігання викрадення та/або пристрою дистанційного управління системою для запобігання викраденню та/або документи, що надають право на управління застрахованим транспортним засобом (в тому числі, але не виключно свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, довіреність (у випадку її наявності), тимчасовий реєстраційний талон, подорожній лист службового автомобіля) (за виключенням викрадення ТХ шляхом грабежу та/або розбою) (п.п. 26.5.16 Договору).

Враховуючи викладене, страхувальник має право не надавати зазначених документів лише у разі викрадення транспортного засобу шляхом грабежу та/або розбою.

Як встановлено судом, листом Святошинського управління поліції ГУНП у м. Києві від 28.12.2018 за вих. № 353-АЗ/125/54/08-2018 встановлено, що викрадення транспортного засобу LEXUS RX 200t, державний номерний знак НОМЕР_1 було здійснено шляхом крадіжки, а отже позивачка зобов`язана була надати до відповідача свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

Відповідач листом від 13.07.2018 за вих. № 6035/12ЦВ повідомив позивачку про відсутність правових підстав для виплати страхового відшкодування, оскільки страхувальником порушено обов`язки за договором.

Встановлюючи в умовах договору п. 23.1.11 обов`язок страхувальника надати ключі, документи від застрахованого транспортного засобу тощо, страховик включав в цей пункт можливу недобросовісну/шахрайську поведінку страхувальника (особи, допущеної до керування) щодо зникнення транспортного засобу; можливість в подальшому безперешкодно використовувати транспортний засіб, особами, які ним заволоділи, маючи ключі, документи, що ускладнить оперативний розшук та передачу транспортного засобу власнику чи страховику відповідно до умов абандону тощо.

Таким чином, страхувальник при експлуатації застрахованого транспортного засобу повинен був врахувати, що при настанні події за ризиком «Викрадення» вона зобов`язана виконати обов`язок, передбачений п. 23.1.11 договору, а у разі невиконання - страховик має право відмовити у виплаті страхового відшкодування.

Пункт на підставі якого було відмовлено у виплаті страхового відшкодування не визнано в судовому порядку недійсним, про це не заявлялось сторонами, тобто він погоджений сторонами під час укладення та подальшій дії договору, та він може і слугує підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування.

Залишення документів в застрахованому транспортному засобі свідчить про безвідповідальне ставлення до застрахованого майна, та про те, що страхувальником свідомо/несвідомо залишено свідоцтво про реєстрацію у транспортному засобі, а отже і про порушення обов`язків за договором.

Позивачка мала можливість ознайомитися з усіма умовами договору під час його підписання 31.08.2017 та, в подальшому ( до моменту зникнення транспортного засобу ), вивчити його зміст, а у випадку непогодження з деякими пунктами - висловити свою думку з цього приводу чи в подальшому ініціювати внесення змін до договору осіб допущених до керування транспортним засобом та передбачити негативні наслідки в частині відмови у разі невиконання договірних зобов`язань, чи відмовитися від підписання правочину.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача є незаконними, необґрунтованими та недоведеними, а рішення страховика щодо заявленого випадку прийнято відповідно до вимог договору №3010149а7к від 31.08.2017 добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» та норм чинного законодавства, підстави для внесення змін до п. 23.1.11 та п. 26.5.16 договору відсутні, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» про захист прав споживача та внесення змін до пунктів договору.

Правовими підставами для ухвалення зазначеного рішення місцевий суд зазначив положення ст.ст. 509, 626, 627, 629, 631, 651 652, , 654, 991 ЦК України, ст. 26 Закону України «Про страхування», правову позицію, викладену у постановах від 27.02.2018 та від 04.04.2018 Верховного Суду по справах №927/764/17 та №916/545/17.

Не погоджуючись із судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права при його ухваленні.

А тому, просила скасувати рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 01 березня 2021 рокута прийняти нове, яким задовольнити заявлені нею позовні вимоги.

Суд, закінчивши з`ясування обставин справи і перевірку їх доказами, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, у межах доводів та вимог апеляційної скарги, вислухавши учасників процесу в судових дебатах, вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, керуючись наступним.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи, 31.08.2017 між ОСОБА_1 та АТ «СК «АХА Страхування», правонаступником якого є АТ «СК «АРКС», укладено договір страхування транспортного засобу №301049а7к, предметом якого є майнові інтереси позивачки, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням наземним транспортним засобом - автомобілем LEXUS RX 200t, державний номерний знак НОМЕР_1 ( а.с. 16-27, 85-90, 91-92 ).

Сторони між собою погодили всі умови правочину, включаючи і зміст п.п. 23.1.11, який виклали наступним чином: у випадку викрадення ТЗ в день подання страховику письмового повідомлення про настання події, передати представнику страховика основний та додатковий комплекти ключів до замку запалювання ТЗ, ключі механічного пристрою для запобігання викраденню, пристрої дистанційного управління системою для запобігання викраденню, а також документи, які надають право на управління застрахованим ТЗ ( в тому числі, але не виключно: свідоцтво про реєстрацію ТЗ , довіреність ( у випадку її наявності ), тимчасовий реєстраційний талон, подорожній лист службового автомобіля ), або довідку про їх вилучення органами МВС.

та п. 26.5.16 - страхувальник не надав у разі викрадення ТЗ основний та/або додатковий комплекти ключів до замку запалювання ТЗ, ключі механічного пристрою для запобігання викраденню та/або пристрою дистанційного управління системою для запобігання викраденню та/або документи, що надають право на управління застрахованим ТЗ ( в тому числі, але не виключно: свідоцтво про реєстрацію ТЗ, довіреність ( у випадку її наявності ), тимчасовий реєстраційний талон, подорожній лист службового автомобіля ) ( за виключенням викрадення ТЗ шляхом грабежу та/або розбою ).

02.06.2018 автомобіль LEXUS RX 200t, державний номерний знак НОМЕР_1 , був викрадений і за даним фактом внесено відомості до ЄРДР №0004519 від 03.06.2018 ( а.с. 29, 94 ).

Позивачка того ж дня звернулась до страхувальника із заявою про незаконне заволодіння зазначеним транспортним засобом, а 04 червня 2018 року - надала пояснення з цього приводу і передала йому ( страхувальнику ) 2 комплекти ключів від замку запалювання ( а.с. 93-94, 95, 96 ).

13 липня 2018 року позивачці було відмовлено у здійсненні страхового відшкодування з причин невиконання умов правочину між сторонами, зокрема, п.п. 23.1.11 та п. 26.5.16 ( а.с. 97-98 ).

В зв`язку із викладеним, позивачка 29 квітня 2020 року звернулася до суду із позовом про захист прав споживача та внесення змін до зазначених пунктів договору ( а.с. 1-7, 31 ).

Як встановлено місцевим судом, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції, зазначені пункти правочину були погоджені сторонами при його укладенні, їх положення ґрунтуються на положеннях чинного законодавства і вони є правомірними відповідно до положень ст. 204 ЦК Україниоскільки їх недійсність прямо не встановлена законом і вони ( пункти правочину ) не визнані судом недійсними.

Враховуючи наведене, суд другої інстанції прийшов до переконання про дотримання місцевим судом вимог зазначених норм матеріального та процесуального права при розгляді заявлених позовних вимог та законність і обґрунтованість ухваленого ним рішення.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість судового рішення, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права при його ухваленні, зокрема, положень ст.ст. 8, 9, 16 Закону України «Про страхування», ст.ст. 18, 22 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 4, 19 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ст.ст. 16, 213, 636, 651, 652, 653 ЦК України, недотримання практики Верховного суду щодо аналогічних правовідносин, на переконання апеляційного суду, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи у суді другої інстанції.

Інші доводи апеляції, зокрема, про укладення правочину відповідно до чинного законодавства, настання страхового випадку, порушення кримінального провадження, виконання позивачкою частини вимог страховика, відмову у виплаті страхового відшкодування, необхідність тлумачення правочину на користь позивачки, з точки зору суду другої інстанції, правового значення, у даному випадку, для правильного вирішення заявлених апеляційних вимог не мають, а тому - не спростовують законність та обґрунтованість оспорюваного судового рішення.

Відтак, викладені у апеляції доводи суд другої інстанції відносить до числа формальних, відповідно, судове рішення, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, не може бути скасоване у відповідності до положень ст. 375 ЦПК України.

Окрім цього, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи, чого судом не виявлено.

При цьому, апеляційний суд також вважає за необхідне відмітити, що Європейський суд з прав людини наголошує, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ( рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року ).

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 5, 10-13, 263, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 01 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» про захист прав споживача та внесення змін до пунктів договору - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий А.С. Сержанюк

Судді: Г.І. Мостова

Є.М. Суханова