ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6371/21 Справа № 216/4714/20 Суддя у 1-й інстанції - Козлов Ю. В. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2021 року м.Кривий Ріг

справа № 216/4714/20

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Барильської А.П.

суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.

сторони:

позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»

відповідач - ОСОБА_1

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 квітня 2021 року, яке ухвалено суддею Козловим Ю.В. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, відомості щодо дати складання повного судового рішення в матеріалах справи відсутні, -

ВСТАНОВИВ:

В липні 2020 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», який є правонаступником ПАТ КБ «ПриватБанк,» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову зазначено, що 11.11.2008 року між Банком та ОСОБА_1 був укладений договір б/н, відповідно до якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, складає між ним та Банком договір, що підтверджується підписом відповідача у Заяві.

Банк свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі.

Внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором, станом на 16.07.2020 року, утворилась заборгованість у розмірі 19 028,15 грн., яка складається із заборгованості за простроченим тілом кредиту 15 063,21 грн. та заборгованості за простроченими відсотками 3 944,94 грн., яку позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь та вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 квітня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 11 листопада 2009 року в розмірі 15 083,21 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» судовий збір у розмірі в розмірі 1 666,20 грн.

В апеляційній скарзі позивач ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що матеріалами справи підтверджено, що відповідач користувався кредитними коштами та повернув їх не в повному обсязі. Суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про відсутність досягнення сторонами кредитного договору згоди про розмір відсотків за користування кредитом. На думку позивача, ним було надано всі належні та допустимі докази на підтвердження заявлених позовних вимог, яким суд першої інстанції не надав належної оцінки, не пропонував позивачеві надати додаткові докази для підтвердження заявлених позовних вимог. Позивач зазначає, що сторонами було погоджено всі істотні умови договору, однак суд не надав цьому належної уваги та дійшов помилкового висновку щодо непогодження сторонами цих Умов.

Крім того, відповідач підписав довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», в якій були погоджені всі умови кредитування, у тому числі нарахування відсотків, а тому висновок суду першої інстанції щодо відсутності такого погодження є помилковим.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Рішення суду першої інстанції не оскаржено в частині задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за тілом кредиту за кредитним договором б/н від 11.11.2008 року в розмірі 15 083,21 грн., тому, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, в цій частині не підлягає перегляду судом апеляційної інстанції.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 3 944,94 грн., в оскаржуваній позивачем частині, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів погодження з позичальником ОСОБА_1 умов щодо розміру та порядку нарахування відсотків за користування кредитними коштами за порушення строків виконання зобов`язань, а тому відмовив в задоволенні цих позовних вимог з підстав їх недоведеності та необґрунтованості. При цьому, суд виходив з того, що наданий позивачем витяг з Умов та Правил надання банківських послуг не містить підпису ОСОБА_1 , що свідчить про відсутність належних і допустимих доказів того, що останній був ознайомлений саме з цими Умовами та Правилами надання банківських послуг, що свідчить про недодержання сторонами письмової форми кредитного договору.

Колегія суддів погоджується з остаточним висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 3 944,94 грн., в оскаржуваній позивачем частині, однак не може погодитись з мотивами відмови в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за простроченими відсотками, з огляду на наступне.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 11.11.2008 року відповідач звернувся до позивача із Заявою, відповідно до якої Закрите акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», у теперішній час Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», надав ОСОБА_1 кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Посилаючись на невиконання відповідачем умов Договору про надання банківських послуг, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, яка, за розрахунком позивача, станом на 16.07.2020 року становить 19 028,15 грн. та складається із заборгованості за простроченим тілом кредиту 15 083,21 грн. та заборгованості за простроченими відсотками 3 944,94 грн.

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідно до Заяви від 11.11.2009 року ОСОБА_1 була надана кредитна картка із встановленим кредитним лімітом на платіжну картку.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договору приєднання розроблені ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», у теперішній час АТ КБ «ПриватБанк», вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим Банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України, можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику, грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем, у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір відсотків та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Фіксована відсоткова ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої відсоткової ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої відсоткової ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника відсотків від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання відсотків встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір відсотків, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін відсотки виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику, грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем, у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору відсотки за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом, розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства, та договірні, розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі.

Вище зазначене повністю узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду у справі № 342/180/17-ц від 03 липня 2019 року.

В Заяві позичальника від 11.11.2008 року, підписаній сторонами, сторонами погоджені умови договору про встановлення відповідальності у вигляді відсотків за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Крім того, в матеріалах справи наявна підписана відповідачем Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», згідно якої відповідач своїм підписом засвідчив, що отримав кредит з видачею кредитної картки у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування ним за базовою ставкою 2,5 % в місяць, які нараховується на залишок заборгованості, виходячи з розрахунку 360 днів у році (а.с.61).

Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася.

Договір приєднання, як і публічний договір, є узагальненою категорією таких цивільно-правових договорів, в яких умови договору встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах і які укладаються лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого тексту. Друга сторона при цьому не може запропонувати свої умови договору, але саме вона вирішує та виявляє волевиявлення на укладення договору на запропонованих їй умовах. Таким чином, додержується принцип свободи договору. Чинним законодавством передбачено укладення договору лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованих умов у цілому.

Відповідач ОСОБА_1 підписавши Заяву та Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», якими погоджено тарифи банку, порядок та розмір нарахування відсотків за порушення виконання зобов`язань, погодився із визначеними відсотками та повинен нести цивільно-правову відповідальність за невиконання зобов`язання, у зв`язку з чим колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги позивача в цій частині заслуговують на увагу.

Однак, вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за простроченими відсотками, яка на думку позивача становить 3 944,94 грн., колегія суддів вважає, що заборгованість за простроченими відсотками не підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, з огляду на наступне.

Як вбачається із наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором б/н від 11.11.2008 року, станом на 30.06.2019 року, з урахуванням користування кредитними коштами та часткового погашення відповідачем кредитної заборгованості, за простроченими відсотками заборгованість ОСОБА_1 становила 524,85 грн., заборгованість за наданим кредитом становила 14867,49 грн.

01.07.2019 року прострочені відсотки в розмірі 524,85 грн. були погашені Банком за рахунок кредитних коштів у зв`язку з чим заборгованість за тілом кредиту збільшилась з 14867,49 грн. до 15414,85 грн.

В період з 01.07.2019 року по 31.07.2019 року відповідач по справі погасив 757 грн. кредитної заборгованості, у зв`язку чим заборгованість за тілом кредиту зменшилась з 15414,85 грн. до 14869,22 грн.

В той же час, 01.08.2019 року, нараховані Банком за період з 01.07.2019 року по 31.07.2019 року прострочені відсотки в сумі 546,11 грн. були погашені Банком за рахунок кредитних коштів у зв`язку з чим заборгованість за тілом кредиту збільшилась з 14869,22 грн. до 15416,11 грн.

В період з 01.08.2019 року по 31.08.2019 року відповідач по справі погасив 750 грн. кредитної заборгованості, у зв`язку чим заборгованість за тілом кредиту зменшилась з 15416,11 грн. до 14869,74 грн.

В той же час, 01.09.2019 року, нараховані Банком за період з 01.08.2019 року по 31.08.2019 року прострочені відсотки в сумі 543,02 грн. були погашені Банком за рахунок кредитних коштів у зв`язку з чим заборгованість за тілом кредиту збільшилась з 14869,74 грн. до 15413,02 грн.

В період з 01.09.2019 року по 30.09.2019 року відповідач по справі погасив 750 грн. кредитної заборгованості, у зв`язку чим заборгованість за тілом кредиту зменшилась з 15413,02 грн. до 14869,77 грн.

В той же час, 01.10.2019 року, нараховані Банком за період з 01.09.2019 року по 30.09.2019 року прострочені відсотки в сумі 543,02 грн. були погашені Банком за рахунок кредитних коштів у зв`язку з чим заборгованість за тілом кредиту збільшилась з 14869,77 грн. до 15398,93 грн.

В період з 01.10.2019 року по 31.10.2019 року відповідач по справі не погашав кредитної заборгованості, а нараховані 01.11.2019 року Банком за період з 01.10.2019 року по 31.10.2019 року прострочені відсотки в сумі 528,93 грн. були погашені Банком за рахунок кредитних коштів у зв`язку з чим заборгованість за тілом кредиту збільшилась з 15398,93 грн. до 15409,56 грн.

В період з 01.11.2019 року по 30.11.2019 року відповідач по справі погасив 700 грн. кредитної заборгованості, у зв`язку чим заборгованість за тілом кредиту зменшилась з 15409,56 грн. до 14481,38 грн.

В той же час, 01.12.2019 року, нараховані Банком за період з 01.11.2019 року по 30.11.2019 року прострочені відсотки в сумі 544,55 грн. були погашені Банком за рахунок кредитних коштів у зв`язку з чим заборгованість за тілом кредиту збільшилась з 14481,38 грн. до 15219,11 грн.

В період з 01.12.2019 року по 31.12.2019 року відповідач по справі не погашав кредитної заборгованості, відповідач по справі погасив 700 грн. кредитної заборгованості, у зв`язку чим заборгованість за тілом кредиту зменшилась з 15219,11 грн. до 14590,72 грн.

В той же час, нараховані 01.01.2020 року, нараховані Банком за період з 01.12.2019 року по 31.12.2019 року прострочені відсотки в сумі 521,83 грн. були погашені Банком за рахунок кредитних коштів у зв`язку з чим заборгованість за тілом кредиту збільшилась з 14590,72 грн. до 15 083,21 грн.

Заборгованість за простроченим тілом кредиту в розмірі 15 083,21 грн. стягнута судом першої інстанції оскаржуваним рішенням, яке позивачем по справі в цій частині не оскаржено.

В період з 01.01.2020 року по 16.07.2020 року Банком не нараховувались прострочені відсотки за договором б/н від 11.11.2008 року.

Наведені вище обставини свідчать про те, що у відповідача по справі відсутня заборгованість за простроченими відсотками, яка на думку позивача становить 3 944,94 грн., оскільки нараховані позивачем прострочені відсотки за договором погашалися банком в рахунок кредитних коштів шляхом збільшення заборгованості за тілом кредиту, при цьому заборгованість за тілом кредиту в сумі 15 083,21 грн., яка включає в собі нараховані позивачем прострочені відсотки за договором, стягнута судом першої інстанції оскаржуваним рішенням, яке позивачем по справі в цій частині не оскаржено.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню а рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині мотивів відмови в задоволенні позовних вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором б/н від 11.11.2008року за простроченими відсотками в сумі 3 944,94 грн., оскільки в даному випадку в задоволенні вказаних позовних вимог слід відмовити з підстав відсутності у відповідача заборгованості за простроченими відсотками в сумі 3 944,94 грн., а не з підстав відсутності погодження між сторонами відсоткової ставки.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 квітня 2021 року змінити в частині мотивів відмови в задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за простроченими відсотками в сумі 3 944 грн. 94 коп. за договором б/н від 11 листопада 2008 року, виклавши їх в редакції цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 19 липня 2021 року.

Головуючий:

Судді: