Справа № 404/1626/20
Номер провадження 2/404/452/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2021 року Кіровський районний суд м. Кіровограда

в складі: головуючого судді Мохонько В.В.,

за участі секретаря - Добровольської Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому, в порядку спрощеного позовного провадження, справу за позовом комунального підприємства «Теплоенергетик» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості ,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2020 року представник позивача звернувся до суду з позовом, яким просив стягнути із відповідача 56 498,99 грн. боргу за послуги теплопостачання, 3 766,92 грн. - 3% річних, 10 668,77 грн. - індекс інфляції, 2 062,21 грн. - пені, на загальну суму: 72 996,89 грн., та 2 102 грн. судового збору.

Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда Панфілової А.В. від 20.03.2020 року відкрито провадження та призначено розгляд справи у спрощеному провадженні /а.с. 14/.

Розпорядженням керівника апарату Кіровського районного суду від 17.07.2020 року №459 призначений повторний автоматизований розподіл справи у зв`язку із звільненням з посади судді ОСОБА_2 відповідно до п. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду /а.с. 27/.

Відповідно до протоколу повторного розподілу справ автоматизованою системою документообігу в суді від 17.07.2020 року, вказана цивільна справа розподілена судді Мохонько В.В. /а.с. 28/.

Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20.07.2020 року прийнято позовну заяву до провадження /а.с. 29/.

В судове засідання представник позивача надала, через канцелярію суду, заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала.

Відповідач до суду не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлена судом належним чином, причини неявки суду невідомі.

За таких обставин, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо часткового задоволення вимог, виходячи з наступного.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом ( ст. 81 ЦПК України).

Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу.

Статтею 6 Закону України „Про житлово-комунальні послуги" централізоване опалення віднесено до комунальних послуг.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про теплопостачання» основними обов`язками споживача є, зокрема, своєчасне укладення договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії; додержання вимог договору та нормативно-правових актів; забезпечення безпечної експлуатації систем теплопостачання.

Статтею 19 цього Закону передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Згідно з п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 проживає в квартирі АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою Комунального підприємства Житлово-експлуатаційна контора № 1 за вих. № 6823 від 06.12.2019 року та довідкою № 018287/1 від 23.10.2020 року про реєстрацію місця проживання особи /а.с. 8,39/.

На адресу відповідача підприємством було надано послугу з централізованого теплопостачання за період з квітня 2014 року по січень 2020 року на суму 56 498,99 грн.

Суд вважає, що відповідач споживає послуги з теплопостачання, які надає позивач, в зв`язку з чим між сторонами склалися фактичні договірні відносини і виникли взаємні права та обов`язки.

У відповідності до ст.162 Житлового Кодексу України, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

В порушення вимог ст.24 Закону України «Про теплопостачання», п. 1 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відповідач договір на постачання теплової енергії з теплопостачальною організацією позивачем не уклала, однак підприємство вказані послуги з централізованого теплопостачання квартири надавало, а відповідач отримував ці послуги.

При цьому, споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у справі № 638/11034/15-ц від 10.12.2018 року.

Правовідносини, які склалися між сторонами у зв`язку з фактичними договірними відносинами щодо надання послуг з централізованого теплопостачання, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги.

26.01.2021 відповідач подала через канцелярію суду заяву про застосування до позовних вимог строку позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для ;відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України).

Представник КП «Теплоенергетик» з позовом до Кіровського районного суду м. Кіровограда до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за період квітня 2014 року по січень 2020 року включно звернувся 11 березня 2020 року.

Таким чином, суд вважає за необхідне відмовити позивачу у стягненні заборгованості за період з квітня 2014 року по лютий 2017 року включно в зв`язку зі спливом строку позовної давності, про що заявлено відповідачем.

За вказаного, до задоволення підлягають позовні вимоги за період з березня 2017 року по січень 2020 року включно у розмірі 36 138,85 грн.

Виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Частиною 2 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Частковому задоволенню підлягають і позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 3 % річних та інфляційних втрат за період з березня 2017 року по січень 2020 року у розмірі 1 414,03 грн. - 3% річних та 2 633,87 грн. - інфляційних втрат, оскільки у відповідності до вимог частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, позивач також просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 2 062,21 грн., яка виникла внаслідок прострочення виконання зобов`язань, посилаючись на норми ст. 549 ЦК України.

У відповідності до приписів частини першої статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 1 ст. 26 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначено, що у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу.

За таких обставин, суд вважає за необхідне в задоволенні вимоги позивача про стягнення з відповідача пені відмовити, оскільки договір про надання послуг з централізованого теплопостачання між сторонами у справі відсутній.

Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з тим, що позовні вимоги задоволено частково, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір 1 157,21 грн. виходячи з такого розрахунку. Загальна сума задоволених вимог позивача складає в розмірі 40 186,75 грн., тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 1 157,21 грн. (40 186,75 грн. х 100 % : 72 996,89 грн. х 2 102,00 грн.).

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Комунального підприємства "Теплоенергетик" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за отриману послугу з централізованого теплопостачання - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства "Теплоенергетик" 36 138,85 грн. боргу за послуги теплопостачання, 1 414,03 грн. - 3% річних, 2 633,87 грн. - індекс інфляції, а також сплачений судовий збір у розмірі 1 157,21 грн.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та поставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

У відповідності до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, в редакції від 3 жовтня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди (Кіровський районний суд м. Кіровограда).

Відомості про учасників справи:

позивач: Комунальне підприємство "Теплоенергетик", місцезнаходження: вул. Ливарна, 1, м. Кропивницький, код ЄДРПОУ 24153576;

відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Повне судове рішення складено 17.03.2021 року.

Суддя Кіровського В. В. Мохонько

районного суду

м.Кіровограда