У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2021 року м. Волноваха

Волноваський районний суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Безрук Т.В.,

за участю секретаря судового засідання - Чемезової Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Волноваського районного суду скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» на бездіяльність заступника начальника Волноваського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжргіонального управління Міністерства юстиції Вороніної Наталії Вікторівни, заінтересована особа боржник ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

23.03.2020 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулось до суду зі скаргою на бездяльність заступника начальника Волноваського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжргіонального управління Міністерства юстиції Вороніної Н.В., заінтересована особа боржник ОСОБА_1 , в якій просило:

- визнати неправомірною бездіяльність заступника начальника Волноваського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харьків) Вороніної Наталії Вікторівни у виконавчому провадженні № 56493279;

- зобов`язати заступника начальника Волноваського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харьків) Вороніну Наталію Вікторівну здійснити всі необхідні дії, визначені Законом України «Про виконавче провадження» щодо стягнення на нерухоме (інше) майно боржника для належного виконання рішення Волноваського районного суду Донецької області від 20.11.2017 року по справі № 221/4948/16-ц.

Скарга мотивована тим, що 20.11.2017 року Волноваський районний суд Донецької області ухвалив рішення у цивільній справі 221/4948/16-ц, яким стягнув з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором № ЕВ09-08/р від 14.05.2008 року в розмірі 23 811,93 доларів США. Рішення суду набрало законної сили 30.11.2017 року.

22.03.2018 року Волноваський районний суд Донецької області видав виконавчий лист, оскільки судове рішення боржником в добровільному порядку не виконано.

За заявою АТ КБ «ПРИВАТБАНК» 29.05.2018 року державним виконавцем Волноваського районного відділу державної виконавчої служби відкрито виконавче провадження № 56493279.

17.02.2020 року постановою заступника начальника Волноваського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харьків) Вороніної Наталії Вікторівни передано виконавче провадження.

17.02.2020 року постановою заступника начальника Волноваського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харьків) Вороніної Наталії Вікторівни прийнято виконавче провадження.

16.03.2020 року з відомостей, наявних на офіційному сайті автоматизованої системи виконавчого провадження стягувачу стало відомо, що виконавче провадження № 56493279 стосовно ОСОБА_1 відкрито, рішення суду не виконано, будь-які дії щодо примусового виконання не провадяться, тому скарга подається протягом десяти днів, коли стягувач дізнався про порушення його прав.

В обґрунтування скарги представник заявника посилається, що заступником начальника Волноваського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харьків) Вороніною Н.В. не виконано вимоги ст. ст. 2, 10, 13, 18, 48, 51 Закону України «Про виконавче провадження», допущено бездіяльність, оскільки не вчинено дій з ефективного і своєчасного виконання судового рішення, а саме не арештовано, не описано та не звернуте стягнення на нерухоме майно, що належить боржнику, не проведені інші дії для своєчасного та повного виконання рішення суду.

Крім того, державний виконавець проігнорував вимоги Інструкції з організації примусового виконання рішень ( у редакції наказу Міністерства юстиції від 29.09.2016 року № 2832/5) та не вжив належних заходів з розшуку майна боржника, на яке можливо звернути стягнення, не виконав вимоги статті 10, частини 1, 2 та 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII.

Посилається, що бездіяльність полягає у тому, що не арештовано, не описано та не звернуте стягнення на нерухоме майно, що належить боржнику, не проведені інші дії для своєчасного та повного виконання рішення суду, порушено строки прийняття рішень, не передано на реалізацію належне боржнику майно.

Так, боржнику належить жилий будинок АДРЕСА_1 , який не було арештовано та не описане, не передано на реалізацію в порядку дій у межах виконавчого провадження №56493279, чим порушено права стягувача.

У порушення ст. ст. 39, 41, 61 Закону України «Про іпотеку» не здійснена реалізація нерухомого майна, що є предметом іпотеки, шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів/або за фіксованою ціною.

Скаржник звертає увагу, що обмеження, встановлені статтею 9 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» щодо реалізації спірного іпотечного майна, у даному випадку не підлягають застосуванню, оскільки виконавчі дії вчиняються на підставі судового рішення, застосуванню підлягають загальні норми Закону України «Про виконавче провадження», що підтверджується практикою Верховного суду України, зокрема у постанові від 04.02.2015 року у справі № 6-238цс14.

Представник заявника АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Сокуренко Є.С. звернувся до суду з клопотанням, в якому просить розглядати справу без його участі та задовольнити скаргу АТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Заступник начальника Волноваського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжргіонального управління Міністерства юстиції Вороніна Н.В. звернулась до суду з заявою розглянути справу без її участі, у задоволенні скарги відмовити.

Від представника заінтересованої особи ОСОБА_1 адвоката Байрачного О.І. надійшла заява про розгляд справи за його та ОСОБА_1 відсутності, у задоволенні заяви відмовити, з урахуванням приписів статті 9 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», Закону України «Про охорону дитинства» та Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей», а також судової практики у аналогічних справах.

Статтею 450 ЦПК України встановлено, що неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Зважаючи, що всі учасники справи повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги належним чином, суд доходить висновку про можливість розгляду справи за їх відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі обставини та відповідно до них правовідносини.

Рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 20 листопада 2017 року у справі № 221/4948/16-ц позов ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за тілом кредиту за кредитним договором № ЕВ09-08/р від 14.05.2008 року в розмірі 23 811 доларів 93 центи США, що за курсом 26,63 грн., відповідно до службового розпорядження НБУ від 05.09.2016 року становить 634 111 грн. 70 коп., а також судовий збір в сумі 9 511 грн. 68 коп., 22.03.2018 року виданий виконавчий лист.

Постановою від 29.05.2018 року головним державним виконавцем Волноваського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Олишко К.П. відкрито виконавче провадження № 56493279 про примусове виконання виконавчого листа № 221/4948/16-ц, виданого 22.03.2018 року Волноваський районним судом Донецької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» боргу у сумі 643 623,38 грн.

31.01.2020 року заступником начальника Волноваського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Харків) Вороніною Н.В. складено постанову про передачу виконавчого провадження № 56493279, у зв`язку з реорганізацією територіальних органів Міністерства юстиції у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 09.10.2019 року № 870.

Постановою від 17.02.2020 року заступника начальника Волноваського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Харків) Вороніної Н.В. прийнято виконавче провадження № 56493279 про примусове виконання виконавчого листа № 221/4948/16-ц, виданого 22.03.2018 року Волноваський районним судом Донецької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» боргу у сумі 643 623,38 грн. .

Постановою від 09.04.2020 року заступника начальника Волноваського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Харків) Вороніної Н.В. накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 ..

Відповідно до Інформації державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, ОСОБА_1 належить право власності на на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 82,70 кв.м., житлова площа 37,20 кв.м., реєстраційний номер 6910343.

У Єдиному Реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державному Реєстрі Іпотек значиться обтяження реєстраційний номер 7181655 від 14.05.2008 року у вигляді заборони відчуження нерухомого майна будинку АДРЕСА_1 , зареєстровано приватним нотаріусом Яценко О.М., на підставі посвідченого ним іпотечного договору від 14.05.2008 року реєстровий номер 1489, іпотекодержателем є ЗАТ КБ «Приватбанк», реєстраційни номер обтяження у Державному Реєстрі Іпотек 7181734 .

З долученого до справи Витягу № 390 від 16.07.2021 року, виданого відділом ЦНАП Волноваської міської військово-цивільної адміністрації Донецької області, у будинку АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

За змістом скарги АТ КБ «ПРИВАТБАНК», оскаржується бездіяльність державного виконавця щодо не звернення стягнення на предмет іпотеки жилий будинок АДРЕСА_1 , який належить боржнику ОСОБА_1 на праві власності, зобов`язати державного виконавця вжити невідкладних заходів щодо звернення стягнення та реалізації на прилюдних електронних торгах нерухомого майна боржника, що є жилим приміщенням.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є, зокрема: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника.

Статтею 13 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого ч. 7 ст. 26 цього Закону, за якою, зокрема, в разі якщо в заяві стягувача зазначено конкретне майно боржника, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження перевіряє в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності або іншого майнового права боржника на таке майно та накладає на нього арешт. Опис та арешт майна здійснюються не пізніш як на п`ятий робочий день з дня отримання інформації про його місцезнаходження.

Відповідно до статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Зокрема, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; а також у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням.

Згідно із статтею 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Так за ч. 5 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення.

Згідно із п. 10 Розділу VIII «Інструкції з організації примусового виконання рішень», затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 року № 512/5 (в редакції наказу Мінюсту від 29 вересня 2016 року № 2832/5), після виявлення майна боржника виконавець проводить опис та арешт цього майна (коштів), про що виносить постанову.

Разом із тим, відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року № 1669-VII, протягом терміну дії цього Закону щодо нерухомого майна, розташованого на території проведення антитерористичної операції, що належить громадянам України та перебуває в іпотеці, зупиняється дія ст. 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), ст. 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), ст. 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти), ст. 41, 43-47 (у частині реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах) Закону України «Про іпотеку».

Пунктами 1, 2, 3 статті 11 «Прикинцеві та перехідні положення» Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» передбачено, що цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, і втрачає чинність через шість місяців з дня завершення антитерористичної операції, крім пункту 4 статті 11 "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону. Дія цього Закону поширюється на період проведення антитерористичної операції та на шість місяців після дня її завершення. Закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до пункту 5 статті 11 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», Кабінету Міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014, у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення.

На виконання Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» 02 грудня 2015 року Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження № 1275-р, яким було затверджено «Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція», згідно якого місто Волноваха Волноваського району Донецької області входить до «Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція».

Згідно із статтею 1 Закону України «Про боротьбу із тероризмом» район проведення антитерористичної операції - визначені керівництвом антитерористичної операції ділянки місцевості або акваторії, транспортні засоби, будівлі, споруди, приміщення та території чи акваторії, що прилягають до них і в межах яких проводиться зазначена операція.

Згідно Наказу керівника Антитерористичного центру при СБУ № 33/6/а від 7 жовтня 2014 року «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення», районами проведення АТО визначені всі населені пункти Донецької та Луганської області (без виключень).

На теперішній час нормативно-правовий акт про закінчення антитерористичної операції на території Донецької області не прийнято.

З матеріалів справи вбачається, що жилий будинок АДРЕСА_1 , який належить на праві власності ОСОБА_1 та перебуває в іпотеці заявника, розташований в м. Волноваха, Волноваського району, Донецької області, тому на нього розповсюджуються норми Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», які досі є чинними.

Загальний порядок звернення стягнення на заставлене майно визначений статтею 51 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до частини 7 якої примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».

Статтею 41 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону.

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що до правовідносин сторін підлягають застосуванню положення статті 9 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

Отже, положення Закону України «Про виконавче провадження» підлягають до застосування виключно у поєднанні із положеннями статті 9, частини 3 статті 11 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», за якими зупинена реалізація предмета іпотеки на період дії такого Закону.

Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 28 листопада 2018 року у справі № 265/4748/16-ц.

Посилання АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в скарзі на те, що в даному випадку державним виконавцем вчинялися дії з виконання судових рішень про стягнення заборгованості за кредитним договором, тому не розповсюджується на правовідносини з приводу реалізації спірного іпотечного майна боржника обмеження, встановлені статтею 9 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», , не заслуговує на увагу, оскільки як зазначалось вище на дані правовідносини сторін розповсюджується дія Закону України «Про іпотеку», а тому до цих правовідносин сторін підлягають застосуванню положення Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

Посилання АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на правові висновки, зроблені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 березня 2018 року у справі № 908/1245/15-ц, не можуть бути взяті до уваги при розгляді даної справи, зважаючи на нетотожність виниклих правовідносин. Так, у справі № 908/1245/15-ц стягувачем заявлено вимоги щодо визнання незаконною бездіяльності ВДВС щодо не передання на електронні торги іпотечного та заставного майна боржника земельних ділянок із розміщеними на них автозаправними комплексами та обладнанням. Натомість, в даній справі АТ КБ «ПРИВАТБАНК» просить реалізувати на прилюдних електронних торгах нерухоме майно боржника, що є жилим приміщенням, на яке поширюються особливі умови і обмеження, визначені статтею 9 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

Відповідно безпідставними є посилання заявника на висновки, викладені у постанові Верховного Суду України від 04 лютого 2015 року у справі № 6-238-цс14.

Щодо доводів АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про реалізацію нерухомого майна, належного ОСОБА_1 , шляхом електронних торгів або за фіксованою ценою.

Відповідно до частини першої статті 61 Закону України «Про виконавче провадження», реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною.

Згідно з частиною другою статті 61 цього Закону порядок проведення електронних торгів визначається Міністерством юстиції України.

Згідно Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого Міністерством юстиції України 29.09.2016 за № 2831/5, реалізація майна в межах виконавчого провадження здійснюється відповідно до указаного Порядку, згідно з яким реалізація майна здійснюється шляхом проведення організатором електронних торгів або торгів за фіксованою ціною (пункт 2 розділу I Порядку).

У цьому Порядку терміни вживаються в таких значеннях: арештоване майно - рухоме або нерухоме майно боржника (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження»), на яке звернено стягнення і яке підлягає примусовій реалізації.

Електронні торги - продаж майна за принципом аукціону засобами системи електронних торгів через вебсайт, за яким його власником стає учасник, який під час торгів запропонував за нього найвищу ціну.

Отже, відчуження майна боржника в порядку виконання виконавчого провадження на електронних торгах є примусовим відчуженням майна іпотекодавця за ініціативою державного виконавця у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої саме Законом України «Про виконавче провадження», та дані норми закону мають узгоджуватись зі статтею 9 та статтею 11 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», з огляду на те, що закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Відповідно до ч. 3 статті 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Внаслідок наведеного обґрунтування, суд дійшов висновку, що правових підстав для задоволення скарги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» немає, оскільки дії державного виконавця в рамках виконавчого провадження, відкритого з метою примусового виконання рішення суду про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором користь заявника, відповідали вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про виконавче провадження, Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», ст. ст. 450, 451 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» на бездіяльність заступника начальника Волноваського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжргіонального управління Міністерства юстиції Вороніної Наталії Вікторівни, заінтересована особа боржник ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України апеляційна скарга подається учасниками справи до Донецького Апеляційного суду через Волноваський районний суд Донецької області.

Суддя Т.В.Безрук