Справа № 278/152/20 Головуючий у 1-й інст. Дубовік О. М.
Категорія 44 Доповідач Коломієць О. С.
У Х В А Л А

16 березня 2021 р. м. Житомир

Житомирський апеляційний суд в складі судді Коломієць О.С., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 21 вересня 2020 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про відшкодування шкоди

в с т а н о в и в:

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 21 вересня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду,з порушенням строку на апеляційне оскарження, відповідач ОСОБА_1 07 грудня 2020 року подав апеляційну скаргу, яка ухвалою суду від 15.12.2020 р. залишена без руху, так як скаржником не було надано доказів щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, зокрема, не підтверджено дати отримання копії оскаржуваного рішення. Відповідно до ч. 4 ст. 357 ЦПК України скаржнику наданий строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків та роз`яснено наслідки невиконання ухвали суду передбачені положеннями ст. 358 ЦПК України.

Як вбачається з матеріалів справи, копія ухвали суду від 15.12.2020 р. направлялась на адреси апелянта неодноразово: АДРЕСА_1 17.12.2020 р., АДРЕСА_2 11.02.2021 р. та 12 лютого 2021 року була вручена особисто ОСОБА_1 під підпис в приміщенні Житомирського апеляційного суду, про що свідчить розписка у справі (а.с. 199).

Однак вимоги зазначеної ухвали у встановлений строк скаржник не виконав, доказів поважності пропуску строку на апеляційне оскарження не надав.

Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

За змістом ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.

Подавши апеляційну скаргу 07 грудня 2020 року ОСОБА_1 тривалий час нею не цікавився, а отримавши 12 лютого 2021 року ухвалу суду від 15.12.2020 про залишення скарги без руху, станом на 16 березня 2021 року не виконав її вимоги, будь-яких клопотань про продовження строків не заявляв, що не може свідчити про добросовісне користування процесуальними правами.

Строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом (ст. 120 ЦПК України).

За вимогами ст. 123 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Стаття 126 ЦПК України визначає, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого судом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників цивільного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених ЦПК України певних процесуальних дій.

Згідно з ч.4 ст.357 ЦПК України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.358 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Важливо, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції має право встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити перетворення судового процесу у безладний рух.

Таким чином, підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 21 вересня 2020 року відсутні.

Зважаючи на вищевикладені обставини, суддя відмовляє у відкритті апеляційного провадження, оскільки скаржником не надано заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Керуючись ч.4 ст.357, п.4 ч.1 ст.358 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 21 вересня 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про відшкодування шкоди.

Копію цієї ухвали разом з апеляційною скаргою та доданими до скарги матеріалами надіслати скаржнику, іншим особам, які беруть участь у справі, надіслати копію цієї ухвали.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня її постановлення.

Суддя :