ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/2997/20 Номер провадження 22-ц/814/285/21Головуючий у 1-й інстанції Предоляк О. С. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2021 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Чумак О.В.

суддів: Дряниці Ю.В., Кривчун Т.О.

розглянула в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 03 листопада 2020 року ухвалене суддею Предоляк О.С., у справі за позовом Акціонерного товариства «Полтаваобленерго» в особі Кременчуцької філії до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2020 року АТ «Полтаваобленерго» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання у вигляді централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води.

В обґрунтування позову зазначають, що відповідачі є споживачами послуг з теплопостачання у вигляді централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 по особовому рахунку № НОМЕР_1 , які надавались Кременчуцькою філією АТ «Полтаваобленерго».

Позивач надає відповідачам послуги з теплопостачання в повному обсязі у відповідності до якісних показників згідно вимог нормативно-технічних документів, а відповідач, в свою чергу, зобов`язаний щомісячно не пізніше 20 числа наступного місяця розрахуватися з позивачем за спожиті послуги з теплопостачання.

Оскільки відповідачі всупереч п. 18 «Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМУ від 21 липня 2005 р. за № 630, не виконують обов`язки та не оплачують своєчасно і у повному обсязі вартість наданих позивачем послуг, просило суд стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 заборгованість за надані послуги з теплопостачання у вигляді централізованого опалення та гарячого водопостачання на у сумі 20284,46 грн., встановлений індекс інфляції боргу в розмірі 2201,59 грн., 3% річних від суми боргу 910,33 грн. та у відшкодування судового збору у розмірі 2102 грн.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 02 березня 2021 року позов Акціонерного товариства «Полтаваобленерго» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволено частково.

Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Полтаваобленерго» в особі Кременчуцької заборгованість за надані послуги з теплопостачання у вигляді централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води в розмірі 17902,84 грн., індекс інфляції боргу в розмірі 1826,29грн., 3% річних від суми боргу 773,01 грн., а всього 20502,14 грн.

У задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

Вирішено питання стягнення судового збору.

Не погодившись з цим судовим рішенням, його в апеляційному порядку оскаржила відповідачка ОСОБА_1 .

У поданій апеляційній скарзі відповідачка, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, прохає скасувати рішення та постановити нове, яким відмовити позивачу у задоволенні позову та стягнути з нього судові витрати.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції безпідставно не задовольнив клопотання про відкладення розгляду справи, метою якого було отримання відповіді від виконавчого комітету Кременчуцької міської ради на поданий запит. Відповідь виконкому за № 01-18/275 датована 03.11.2020 р. та отримана нею 04.11.2020 р., що позбавило її можливості подати суду докази, які мають значення для справи. Як зазначає апелянт, ця відповідь підтверджує той факт, що надавачем послуг є не позивач, а ТОВ «Кременчуцька ТЕЦ», на підставі рішення виконкому Кременчуцької міської ради від 19.04.2019 р. № 568. Отже, позов пред`явлено неналежним позивачем.

Також відповідачка посилається на те, що АТ «Полтаваобленерго» не надано суду доказів на підтвердження факту надання послуг з опалення та гарячого водопостачання відповідачам у спірний період та їх вартість, отже, позов не доведено.

18.01.2021 р. до апеляційного суду надійшло уточнення позивачки до апеляційної скарги (а.с. 152-176).

Ухвалою апеляційного суду від 20.01.2021 р. уточнення до апеляційної скарги ОСОБА_1 залишено без розгляду.

У відзиві на апеляційну скаргу, який надійшов на адресу суду 17.02.2021 р., АТ «Полтаваобленерго» прохає залишити без задоволення апеляційну скаргу та без змін рішення місцевого суду, яке вважає законним і обґрунтованим.

У відзиві позивач вказує, що АТ «Полтаваобленерго» в особі Кременчуцької філії є належним позивачем у справі; позовні вимоги доведені належними і допустимими доказами, а судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач надавав відповідачам послуги в повному обсязі та належної якості, тоді як відповідачі за надані спожиті послуги оплату не здійснювали.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом ст. 374 ч. 1 п. 1 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Розгляд справи проводиться апеляційним судом в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення (виклику) учасників справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради від 11.08.2000 року № 1515 ВАТ «Полтаваобленерго», правонаступником якого є АТ «Полтаваобленерго», призначено головним виконавцем комунальних послуг по теплопостачанню споживачів теплової енергії в м.Кременчуці.

АТ «Полтаваобленерго» є суб`єктом господарювання - виробником теплової енергії та постачальником послуг із теплопостачання у вигляді гарячого водопостачання та централізованого опалення, що підтверджується статутом товариства (а.с. 20-21).

Згідно довідок Автозаводської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради від 27.05.2020 року № 5037/01-32, від 28.05.2020 року № 5038/01-32 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 18-19).

Відповідачі є споживачами послуг з теплопостачання у вигляді централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 по особовому рахунку № НОМЕР_1 , які надавались Кременчуцькою філією АТ «Полтаваобленерго».

Згідно наданого позивачем розрахунку сума боргу відповідачів за надані послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, за період з жовтня 2016 року по квітень 2019 року становить 20284,46 грн., з яких 14456,12 грн. борг за оплату послуг з централізованого опалення та 5828,34 грн. - борг за оплату послуг з централізованого постачання гарячої води (а.с. 5-6).

Також позивачем нараховано на вказану суму боргу 3% річних та індекс інфляції за порушення грошового зобов`язання за період з жовтня 2016 року по квітень 2019 року, а саме: 910,33 грн. - 3% річних та 2201,59 грн. - інфляційні втрати (а.с. 7-8).

При вирішенні позову суд першої інстанції виходив із того, що підприємство позивача надавало відповідачам за місцем проживання послуги з опалення та централізованого постачання гарячої води, за період з жовтня 2016 року по квітень 2019 року, які вони отримували та не сплачували.

Оскільки відповідачі заявили про застосування строку позовної давності, суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог за останні роки, що передують зверненню до суду.

Відповідно до ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч.1 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Відповідно до п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Як визначено ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Згідно із частиною першою статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Відповідно до частини першої статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте, відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

(Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі №6-2951цс15).

Згідно п.5 ч.2 ст.7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що споживачі ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , які проживають за адресою АДРЕСА_1 , отримували послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, що надавалися їм АТ «Полтаваобленерго» в особі Кременчуцької філії, яка є правонаступником ПАТ «Полтаваобленерго», що підтверджується статутом товариства (а.с. 20-21).

Послуги з теплопостачання надавалися відповідно до тарифів та їх структури за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, що затвердженні рішеннями виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області № 972 від 10.08.2018 року, № 1386 від 29.10.2018 року, № 169 від 08.02.2019 року.

Інформація щодо них, міститься в публічному доступі на офіційному веб-сайті виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області.

Тарифи на послуги ПАТ «Полтаваобленерго» встановлено постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 31.03.2015 року № 1171 «Про встановлення тарифів на послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню суб`єктами господарювання, які є виконавцями цих послуг».

Зазначені обставини відповідачами не спростовані належними і допустимими доказами.

Відповідно до пункту 21 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства; з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалюваної площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) та додатково за перевищення розрахункової потужності приладів опалення (радіаторів) згідно із законодавством.

Доказів споживання послуг в меншому розмірі стороною відповідача не надано.

Позивачем у розрахунках заборгованості враховано кількість пільговиків (один) по особовому рахунку № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

У суді першої інстанції відповідачі подали письмову заяву щодо застосування строку позовної давності до правовідносин.

Згідно зі статті 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Частиною другою статті 264 ЦК України визначено, що позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Згідно п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21 липня 2005 року розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць.

Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк.

АТ «Полтаваобленерго» звернулось до суду з даним позовом 20.05.2020 року, отже має право на стягнення з відповідачів заборгованості за три роки, що передують зверненню до суду.

Встановивши вказані обставини, здійснивши аналіз наведених правових норм, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог в межах строку позовної давності, встановленого ст. 257 ЦК України, за період з квітня 2017 року по квітень 2019 року, у розмірі 17902,84 грн.

Також місцевим судом, відповідно до ст. 625 ЦК України обґрунтовано стягнуто з відповідачів на користь позивача інфляційні втрати у розмірі 1826,29 грн. та 3% річних у розмірі 773,01 грн., виходячи з того, що заборгованість становить 17902,84 грн.

Посилання відповідачів у суді першої інстанції на те, що позовна заява підписана неналежним представником, обґрунтовано не взяті до уваги місцевого суду, оскільки повноваження представника ОСОБА_3 підтверджуються довіреністю від 19.07.2019 року № 10-751/11144 (а.с. 12).

Посилання відповідачів у суді першої інстанції та аналогічні доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що АТ «Полтаваобленерго» не укладало з ними договорів про надання послуг з теплопостачання у вигляді централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, обґрунтовано не взяті до уваги місцевого суду та залишаються без задоволення апеляційним судом, оскільки споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України у постанові від 20 квітня 2016 року у справі №6-2951цс15.

Твердження відповідачки в апеляційній скарзі про те, що АТ «Полтаваобленерго» є неналежним позивачем, не підтверджені належними і допустимими доказами та спростовуються статутом підприємства, згідно якого АТ «Полтаваобленерго» є правонаступником ПАТ «Полтаваобленерго» (а.с. 20-21).

Як вказували відповідачі в місцевому суді та зазначала в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради від 19.04.2019 року виконавцем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води визначено ТОВ «Кременчуцька ТЕЦ».

Як убачається з наданих до апеляційної скарги документів, листом від 05.04.2019 р. № 01/1014 ПАТ «Полтаваобленерго» повідомило Виконавчий комітет Кременчуцької міської ради про те, що з 25.04.2019 року припиняє надання послуг з теплопостачання в тому числі у вигляді централізованого опалення та постачання гарячої води, споживачам міста Кременчука. Ці функції з зазначеної дати виконуватиме новостворене підприємство ТОВ «Кременчуцька ТЕЦ» (а.с. 138).

З огляду на вищенаведене, до 25.04.2019 р. саме АТ «Полтаваобленерго» було надавачем послуг з постачання теплової енергії за адресою відповідачів, а тому є належним позивачем у цій справі.

При цьому, у позові зазначено, що заборгованість у сумі 20284,46 грн. виникла за відповідачами у період з жовтня 2016 року по квітень 2019 року включно. Розрахунок заборгованості, в тому числі щодо розміру нарахувань за надані послуги у квітні 2019 року, стороною відповідача не спростовано.

Рішення місцевого суду відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

За таких обставин, апеляційна скарга залишається колегією суддів без задоволення, а рішення місцевого суду без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 03 листопада 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: О.В.Чумак

Судді: Ю.В.Дряниця

Т.О.Кривчун