16.03.2021
Справа № 664/690/21
Провадження №2/664/743/21
УХВАЛА

16 березня 2021 року м. Олешки

Цюрупинський районний суд Херсонської області в складі:

суддіНикифорова Є.О.,
секретар судового засіданняКресальна Л.Р.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення його позову до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини разом з позивачем,

в с т а н о в и в :

15.03.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Цюрупинського районного суду Херсонської області з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, що укладений між сторонами та визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з позивачем.

Позивачем разом з позовною заявою також подано заяву про вжиття заходів забезпечення зазначеного позову.

На обґрунтування заяви позивач зазначає, що з відповідачем він перебуває в зареєстрованому шлюбі з 20.08.2013 року. В шлюбі народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 , та знаходиться на його утриманні. На даний час відповідач проживає окремо за адресою: АДРЕСА_2 .

Від відповідача стало відомо, що вона разом з донькою має намір виїхати на постійне місце проживання до своєї матері, яка проживає на тимчасово окупованій території України в АР Крим в м. Сімферополь.

На думку позивача відповідач має реальну можливість здійснити виїзд на тимчасово окуповану територію, оскільки діючий порядок виїзду на тимчасово окуповану територію дозволяє виїзд без згоди батька.

Позивач вказує, що у разі задоволення судом позовних вимог про визначення місця проживання дитини разом з батьком на території України та фактичного проживання цієї дитини на тимчасово окупованій території України, рішення суду не можливо буде виконати. Позов необхідно забезпечити шляхом заборони вчиняти певні дії зі зміни місця проживання дитини до виконання рішення суду в цивільній справі.

Заяву про забезпечення позову, відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, розглянуто судом без повідомлення учасників справи.

Суд, дослідивши матеріали що додані до заяви про забезпечення позову, матеріали, що додані до позовної заяви, прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, шляхом заборони вчиняти певні дії.

Відповідно до ч. 10 ст. 150 ЦПК України, не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Пленум Верховного Суду України в постанові №9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Судом встановлено, що між сторонами дійсно виник спір, щодо визначення місця проживання дитини в зв`язку з фактичним припиненням шлюбних стосунків та окремим проживанням позивача та відповідача. На даний час дитина проживає разом з позивачем, батьки не дійшли згоди що визначення місця проживання дитини, разом з тим, позивачем не надано достатніх доказів намагання відповідача здійснити переміщення дитини на тимчасово окуповану територію без згоди батька, оскільки сама по собі потенційна можливість вчинити такі дії не свідчить про реальний намір змінити місце проживання дитини, при цьому, доводи позивача, що діючий порядок в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї, дозволяє виїзд дитини без згоди позивача, суд вважає безпідставними.

Суд також зазначає, що забезпечення даного позову шляхом заборони вчиняти певні дії зі зміни місця проживання дитини до виконання рішення суду в цивільній справі, є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог до вирішення позову по суті, а за таких обставин забезпечення позову не допускається.

Таким чином, в задоволенні заяви слід відмовити в зв`язку з її необґрунтованістю та невідповідності вимогам закону.

Керуючись ст.ст. 11, 149-153, 353, 354 України, суд

у х в а л и в :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення його позову до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини разом з позивачем відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання (складення) суддею.

Копію ухвали невідкладно надіслати позивачу.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Херсонського апеляційного суду через Цюрупинський районний суд Херсонської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя Є.О. Никифоров