Справа № 418/2110/21
РІШЕННЯ

Іменем України

14 липня 2021 року Міловський районний суд Луганської області

у складі: головуючого судді: Гуцола М.П.

секретаря: Вороніної І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Мілове цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Міловський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), про встановлення факту смерті, -

ВСТАНОВИВ:

13.07.2021 року заявниця ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті своєї сестри ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Луганськ.

Свої вимоги заявниця мотивує тим, що померла доводиться їй рідною сестрою, і їй необхідно отримати свідоцтво про смерть встановленого зразку для реалізації своїх спадкових прав.

Заявником до суду не було надано відмови у проведенні державної реєстрації смерті Міловського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків). Під час розгляду судами справ про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України вимога щодо отримання письмової відмови органів реєстрації актів цивільного стану у здійсненні реєстрації таких фактів не ґрунтується на положеннях чинного законодавства (Лист-роз`яснення Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду (лист від 22.04.2021 №985/0/208-21).

Заявниця у судове засідання не з`явилася, просила розглянути справу за його відсутності. Заявлені вимоги підтримує у повному обсязі та наполягає на їх задоволенні.

Представник заінтересованої особи Міловського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) у судове засідання не з`явилась, надавши на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечує проти задоволення заявлених вимог.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, про необхідність задоволення вимог виходячи з наступних підстав.

На підтвердження родинного зв`язку з померлою ОСОБА_2 , Заявницею надано наступні документи: копію свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 (а.с.9), копію свідоцтва про її народження НОМЕР_2 , а також посвідку про народження НОМЕР_3 ОСОБА_2 , з яких видно, що вони є рідними сестрами та мають спільних батьків.

З копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_4 /а.с. 5/, виданого Артемівським РВ ЛМУ УМВС України в Луганській області 08.11.1999 року, слідує те, що заявниця є громадянкою України, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до копії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи /а.с. 6/ заявник фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .

З копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_5 /а.с. 10/, виданого Артемівським РВ ЛМУ УМВС України в Луганській області, слідує те, що померла ОСОБА_2 є громадянкою України, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно довідки про причину смерті № 942 /а.с. 14/ виданої 05.07.2021 року, та лікарського свідоцтва про смерть /а.с.15/, причина смерті ОСОБА_2 - постінфарктний кардіосклероз.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 /а.с. 17 /, яке було видане так званим «Артемовским отделом записи актов гражданского состояния Луганского городского управления Министерства юстиции Луганской Народной Республики», ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Луганськ.

Суд оцінює довідку про причину смерті, лікарське свідоцтво про смерть та свідоцтво про смерть як доказ, на підставі якого можливо встановити наявність факту смерті не зважаючи на те, що документ не відповідають встановленому зразку, та виданий на тимчасово окупованій території України.

Зазначене узгоджується із висновком Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що, виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до п.8 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Згідно ч.1 ст. 317 ЦПК України вбачається, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками або іншими законними представниками до суду за межами такої території України.

За змістом ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою, 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання».

Відповідно п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що суди можуть встановити факти реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, народження і смерті, якщо в органах реєстрації актів громадського стану не зберігся відповідний запис чи відмовлено у його відновленні або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акту громадського стану».

Згідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті за умовами підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин.

У зв`язку із викладеним, орган державної реєстрації актів цивільного стану не міг на час звернення заявника зареєструвати факт смерті ОСОБА_2 , адже вона померла на тимчасово окупованій території України, де була похована за місцем свого фактичного мешкання.

Керуючись п .8 ч.1 ст. 315, ст.ст. 317, 319 ЦПК України, ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», -

УХВАЛИВ:

заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Міловський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), про встановлення факту смерті - задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, факт смерті - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_7 , уродженки смт. Мілове Луганської області, стать жіноча, громадянки України, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , причина смерті: постінфарктний кардіосклероз, місце смерті: Україна, Луганська область, м. Луганськ, місце проживання: АДРЕСА_1 .

Рішення підлягає негайному виконанню.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня його постановлення до Луганського апеляційного суду шляхом її направлення через Міловський районний суд Луганської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

У разі подання апеляційної скарги на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: М.П. Гуцол