КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2021 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 755/16980/19

провадження номер: 22-ц/824/454/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач),

суддів: Мережко М.В., Савченка С.І.,

за участю секретаря - Орел П.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Обухова Володимира Владиславовича на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 30 жовтня 2020 року у складі судді Арапіної Н.Є., у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи: приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатова Аліна Анатоліївна, приватний виконавець округу міста Києва Клітченко Оксана Анатоліївна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі - ТОВ «Вердикт Капітал»), треті особи: приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатова А.А., приватний виконавець округу міста Києва Клітченко О.А., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Позовна заява мотивована тим, що 02 серпня 2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою А.А. вчинено виконавчий напис, зареєстрований за № 1446, яким запропоновано стягнути з позивача на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість за кредитним договором № 500906320 від 02 квітня 2013 року у загальному розмірі 60 828 грн 38 коп. Позивач вважав, що приватним нотаріусом вчинено виконавчий напис за відсутності документів, визначених пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. Крім того, позивач вказував, що з дня виникнення права вимоги у відповідача минуло більше трьох років, оскільки позивач не виконував умови кредитного договору з листопада 2013 року, а виконавчий напис вчинено у 2019 року, тобто з перевищенням строку для його вчинення.

З урахуванням наведеного, ОСОБА_1 просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 02 серпня 2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою А.А., зареєстрований в реєстрі за № 1446. Також ОСОБА_1 просив вирішити питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 30 жовтня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 02 серпня 2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою А.А., зареєстрований в реєстрі за №1446.

Стягнуто з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь держави судовий збір у розмірі 768 грн 40 коп.

У стягненні витрат на професійну правничу допомогу відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови у стягненні витрат на професійну правничу допомогу, представник ОСОБА_1 - адвокат Обухов В.В. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків, викладених в рішенні суду, обставинам справи та порушення судом норм процесуального права, просить скасувати рішення суду в цій частині та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн 00 коп. Також представник позивача просить видати виконавчий документ про стягнення з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн 00 коп.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не розглянув заяву ОСОБА_1 та додані до неї документи на підтвердження понесених ним витрат на професійну правничу допомогу, а розглянув документи, які не стосуються даної справи. Вказує, що позивачем було надано суду заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн 00 коп., договір про надання правової допомоги №01054 від 18 жовтня 2019 року, укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Обуховим В.В., а також квитанції про оплату послуг адвоката. Проте суд ці документи не досліджував. Зазначає, що відповідно до договору про надання правової допомоги №01054 від 18 жовтня 2019 року сторони погодили, що вартість однієї години роботи адвоката складає 2 000 грн 00 коп. Також сторони у договорі погодили, що вивчення матеріалів (документів), складання правової позиції, надання консультації з приводу можливості оскарження виконавчого напису (1.5 год) становить 3 000 грн 00 коп., збирання необхідних документів та складання позовної заяви про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню (3 год) становить 6 000 грн 00 коп., друкування позову та доданих до нього документів, формування пакету документів для подачі, завірення копій, направлення позову з додатками суду (0.5 год) становить 1 000 грн 00 коп. Таким чином позивачем було надано суду детальний розрахунок витрат на правову допомогу та детальний опис послуг. Вказує, що договір про надання правової допомоги, опис виконаних робіт та квитанція про оплату є достатніми доказами на підтвердження розміру витрат на послуги адвоката, що узгоджується із усталеною практикою суду касаційної інстанції.

Учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направили.

Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені апеляційним судом належним чином, що підтверджується наявними у справі документами.

Зважаючи на вимоги ч.2 ст.372 ЦПК України, якою передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, колегія суддів визнала неявку учасників справи такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,а також в частині стягнення з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь держави судового збору у розмірі 768 грн 40 коп., не оскаржується, тому відповідно до положень ч.1 ст.367 ЦПК України законність ухваленого у цій частині рішення суду першої інстанції колегією суддів не перевіряється.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу не відповідає.

Ухвалюючи рішення в частині відмови у стягненні з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції виходив із того, що 20 травня 2019 року між відповідачем та адвокатом Лютим О.В. було укладено договір № 26 про надання правової допомоги, відповідно до умов якого позивач замовив надання юридичних послуг, які полягають в юридичному консультуванні, підготовці процесуальних документів та участі у судових засіданнях. Однак позивачем не надано належних та допустимих доказів складу та розміру витрат на професійну правничу допомогу.

Проте з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна, оскільки вони не ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.

Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 ч.3 ст.133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин 1-6 ст.137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права, як зазначили суди попередніх інстанцій. Що стосується часу, витраченого фахівцем в галузі права, то зі змісту вказаних норм процесуального права можна зробити висновок, що достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, що саме така кількість часу витрачена на відповідні дії.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 13 грудня 2018 року у справі №816/2096/17.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З матеріалів справи вбачається, що 30 жовтня 2020 року представник ОСОБА_1 - адвокат Обухов В.В. звернувся до суду із заявою, у якій просив стягнути з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн 00 коп. (а.с.199, т.1).

До заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвокат Обухов В.В. додав договір про надання правової допомоги №0154 від 18 жовтня 2018 року, укладений між ним та ОСОБА_1 (далі - Договір), додаток №1 та додаткову угоду №1 до договору про надання правової допомоги №0154 від 18 жовтня 2018 року, а також квитанцію про оплату послуг адвоката (а.с.200-204, т.1).

У пункті 1.2 договорупередбачено, що адвокат Обухов В.В. зобов`язався надавати ОСОБА_1 правову допомогу у вигляді підготовки необхідних документів та за необхідності представництва інтересів замовника у судах загальної юрисдикції.

Відповідно до пункту 4.1 договорусторони домовились, що за виконання зобов`язань, передбачених даним договором, замовник зобов`язується перераховувати на поточний рахунок виконавця грошові кошти в розмірі та на умовах, передбачених додатками до даного договору.

У додатку №1 до договору адвокат Обухов В.В. та ОСОБА_1 погодили, що вартість однієї години роботи адвоката складає 2 000 грн 00 коп. Також сторони договору погодили надання наступних послуг за договором: вивчення матеріалів (документів), складання правової позиції, надання консультації з приводу можливості оскарження виконавчого напису (1.5 год) становить 3 000 грн 00 коп.; збирання необхідних документів та складання позовної заяви про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню (3 год) становить 6 000 грн 00 коп.; друк позову та доданих до нього документів, формування пакету документів для подачі, завірення копій, направлення позову з додатками суду (0.5 год) становить 1 000 грн 00 коп. Загалом виконавець надає замовнику послуги на загальну суму 10 000 грн 00 коп., які замовник має оплатити у строк до 30 травня 2020 року.

29 травня 2020 року між адвокатом Обуховим В.В. та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду №1 до договору про надання правової допомоги від 18 жовтня 2018 року, у якій вони погодили, що замовник має оплатити надані адвокатом послуги у строк до 30 жовтня 2020 року.

З дублікату квитанції № Р24А692093825С63843 на оплату від 27 жовтня 2020 року вбачається, що ОСОБА_1 перерахував адвокату Обухову В.В. грошові кошти на оплату адвокатських у сумі 10 100 грн 00 коп.

Враховуючи, що наведені вище документи містять інформацію про час, витрачений на вчинення необхідних дій та обсяг наданих послуг і виконаних робіт, а також їх вартості та фактичної сплати коштів, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з ТОВ «Вердикт Капітал»на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу у межах заявлених вимог у розмірі 10 000 грн 00 коп.

Однак суд першої інстанції у порушення вимог ст.263 ЦПК України наведених вище документів, які містяться у матеріалах справи, не дослідив, правової оцінки їм не дав, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про відмову у стягненні з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні витрат на професійну правничу допомогу не відповідає вимогам ст.263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, наведені вище порушення призвели до неправильного вирішення справи, що в силу ст.376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду в цій частині.

Що стосується прохання в апеляційній скарзі про видачу виконавчого документу про стягнення з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн 00 коп., то воно не підлягає до задоволення, оскільки відповідно до вимог ЦПК України суд апеляційної інстанції не наділений повноваженнями щодо видачі виконавчих документів за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргупредставника ОСОБА_1 - адвоката Обухова Володимира Владиславовича задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 30 жовтня 2020 року в частині відмови у стягненні з товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу - скасувати та ухвалити нове рішення в цій частині.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 36799749, місцезнаходження за адресою: 04053, місто Київ, вул.Кудрявський Узвіз, буд.5-Б) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 (десять тисяч) грн 00 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді: