Дата документу 05.07.2021
ЄУ № 942/1502/20
Провадження №2/942/113/21
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 липня 2021 року Новопсковський районний суд Луганської області у складі:
головуючого судді Чалого А.В.
за участю секретаря судового засідання Войтенко О.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Новопсков в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок,
ВСТАНОВИВ:
В листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про визнання права власності на житловий будинок.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 03.07.2019 між ним та ОСОБА_3 був укладений попередній договір купівлі-продажу жилого будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно умов цього договору сторони домовились, що до 01.10.2020 зустрічаються в приміщенні приватного нотаріуса Новопсковського нотаріального округу Чернявської І.В. Фактом, підтверджуючим готовність Сторони-1 до підписання вказаного договору купівлі-продажу, буде наявність необхідних документів для відчуження вказаного будинку, які будуть передані нотаріусу. Фактом, підтверджуючим готовність Сторони-2 до повного розрахунку та підписання вказаного договору купівлі-продажу, буде повна сплата обумовленої грошової суми.
На виконання вказаної угоди позивач сплатив продавцю гроші в сумі 27 137,71 грн. Проте, остаточний нотаріальний договір купівлі-продажу будинку не оформили, оскільки ОСОБА_3 раптово помер. На дату подачі позову йому відомо, що за прийняттям спадщини після смерті ОСОБА_3 до приватного нотаріуса звернулася ОСОБА_2 , інші спадкоємці за прийняттям спадщини до нотаріуса не зверталися.
Позивач зазначає, що при укладенні попереднього договору були дотримані всі вимоги, пред`явлені до договору купівлі-продажу житлового будинку і сторони не оспорювали будь-які пункти цього договору, сторонами також була обумовлена продажна вартість житлового будинку. По всім пунктам договору сторонами була досягнута згода, а покупцем була сплачена продавцю обумовлена вартість будинку. Вважає, що з боку покупця попередній договір купівлі-продажу виконаний. ОСОБА_3 , як продавець передав ключі від будинку позивачу, який з часу укладення попереднього договору купівлі-продажу житлового будинку користується ним та проживав в ньому до часу поїздки в зону проведення антитерористичної операції. Разом з тим, через смерть продавця на даний час неможливо нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу нерухомого майна, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, в якій просив визнати за ним право власності на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 13.04.2021 відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання на 12.05.2021.
Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 12.05.2021 закрито підготовче провадження, цивільну справу призначено до судового розгляду на 10.06.2021.
10.06.2021 розгляд справи відкладений до 05.07.2021 за клопотанням представника позивача.
Позивач та його представник до судового засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивача надала суду заяву, в якій просила провести розгляд справи без її участі та участі позивача, наполягає на задоволенні позовних вимог.
Відповідач до судового засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, до початку розгляду справи надала суду заяву про визнання позову, просила суд розглянути справу без її участі.
За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Дослідивши письмові докази, матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та дослідивши їх доказами, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 03.07.2019 ОСОБА_3 та ОСОБА_1 уклали попередній договір купівлі-продажу житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно п.п. 1,2 цього договору Сторони зобов`язалися у строк до 01.10.2020 укласти договір купівлі-продажу (основний договір) вказаного вище житлового будинку. Сторони домовилися, що продаж зазначеної будівлі буде вчинено за ціною 30 000,00 грн., які будуть сплачуватися шляхом перерахування з рахунку Сторони-2 ( ОСОБА_1 ) на рахунок Сторони-1 ( ОСОБА_3 ) рівними частинами, але не менше ніж 2000,00 грн. щомісяця після 10-го числа кожного місяця. Перший платіж буде перераховано до 10.08.2019, договір купівлі-продажу може бути укладений сторонами раніше 01.10.2020. Сторона-1 зобов`язується звільнити будинок від речей, вилучити ключі від будинку в осіб, які їх мали, і передати будівлю Стороні-2 до 01.10.2020.
З виписки по картці/рахунку АТ КБ «ПриватБанк» від 09.05.2020 № НОМЕР_1 вбачається, що у період з 02.09.2019 по 06.04.2020 ОСОБА_1 були здійснені грошові перекази на ім`я ОСОБА_3 на загальну суму 27 137,71 грн.
З матеріалів спадкової справи №112/2020 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 вбачається, що 18.06.2020 до приватного нотаріуса Новопсковського районного нотаріального округу Луганської області Чернявської І.В. з заявою про прийняття спадщини звернулася ОСОБА_2 , яка зазначила, що приймає спадщину, яка залишилась після її троюрідного племінника.
05.03.2021 ОСОБА_2 звернулась до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 , яка складається з житлового будинку АДРЕСА_1 та автомобіля легкового.
Постановою приватного нотаріуса Новопсковського районного нотаріального округу Луганської області Чернявської І.В. від 06.03.2021 ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок та автомобіль, що залишились після ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки ОСОБА_2 не надала нотаріусу документів, які б підтверджували родинні стосунки з померлим.
З матеріалів спадкової справи №112/2020 вбачається, що ухвалою Старобільського районного суду Луганської області від 20.04.2021 відкрито провадження у справі за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення.
Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.
Відповідно до змісту ст. 319 ЦК України власнику належить сукупність права володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд і в тому числі право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Згідно ч. 4 ст. 3 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 28 цього Закону.
Згідно ч.3 ст. 640 ЦК України договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.
Згідно ч. 3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення.
Згідно ч.1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно ч.1 ст. 658 ЦК України право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару.
Відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою, другою, третьою статі 203 ЦК України.
Відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного судочинства, а також моральним засадам суспільства; відповідно до ч.2 ст.203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; відповідно до ч.3 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
Відповідно до ч.3 ст.215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Відповідно до ч.3 ст. 635 ЦК України зобов`язання, встановлене основним договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.
Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до п.5 ч.1 ст.1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені ст. 608 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.
Укладення попереднього договору та виконання умов, які у ньому були передбачені, є лише передумовами для укладення основного договору, і не заміняє собою основний договір. Навпаки, внаслідок не укладення основного договору зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється.
Положеннями ЦК України й інших актів цивільного законодавства, прямо не передбачено такий правовий наслідок невиконання попереднього договору, як визнання права власності на річ, що мала бути придбана в майбутньому за договором купівлі-продажу.
Такий правовий висновок викладений в постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03.06.2021 (справа № 522/970/18).
Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги (частини перша та друга статті 11 ЦПК України у редакції, чинній на час відкриття провадження у справі та ухвалення рішення судом першої інстанції).
Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного право уповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.
Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Визнати відповідача неналежним суд може тільки в тому випадку, коли можливо вказати на особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.
Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).
Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. (частина перша, друга та третя статті 51 ЦПК України).
Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Згідно з ч.ч. 1,3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Звертаючись з вказаною позовною заявою позивач зазначив відповідачем ОСОБА_2 , вважаючи її спадкоємцем після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , оскільки відповідач звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини.
Разом з тим, матеріалами спадкової справи встановлено, що ОСОБА_2 спадщину після ОСОБА_3 не прийняла, оскільки постановою нотаріуса їй відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю документів, які б підтверджували родинні відносини з померлим.
З наведеного вбачається, що на день розгляду справи у відповідача ОСОБА_2 не виникло право на спадщину ані у розумінні ч. 3 ст. 1268 ЦК України, ані у розумінні ч. 1,3 ст. 1296 ЦК України, а тому вона не є особою зобов`язаною за вимогою позивача.
Таким чином, за відсутності інших спадкоємців за заповітом або за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини належним відповідачем є територіальна громада в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.
Враховуючи викладене, надавши оцінку кожному аргументу, наведеному позивачем в позовній заяві, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, проаналізувавши наведені вище норми права суд вважає, що попередній договір не замінює собою основного договору, не породжує при будь-яких обставинах переходу прав та обов`язків, які мають виникнути на підставі основного договору, зокрема, попередній договір не може мати своїм наслідком перехід (припинення і виникнення) права власності на майно, яке було б предметом відчуження за основним договором, а тому позивач невірно обрав спосіб захисту порушених на його думку прав, звернувшись до неналежного відповідача, що є підставою для відмови у задоволенні позову
Керуючись ст.ст.12, 13, 80, 81, 89, 141, 263-268, 354, 355 ЦПК України, суд
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок відмовити.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрований: АДРЕСА_2 .
Представник позивача: ОСОБА_4 , свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії РН №1633 від 19.04.2019, адреса: АДРЕСА_3 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстрована: АДРЕСА_4 .
Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Луганського апеляційного суду через Новопсковський районний суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Новопсковського районного суду

Луганської області А.В. Чалий