ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5298/21 Справа № 185/5302/20 Суддя у 1-й інстанції - Юдіна С. Г. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.
ПОСТАНОВА
15 липня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:
головуючого судді Куценко Т.Р.
суддів Демченко Е.Л., Макарова М.О.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу
Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»,
на заочне рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 лютого 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Служба у справах дітей Павлоградської міської ради, про визнання дій щодо реєстрації у предметі іпотеки осіб неправомірними та позбавлення права користування житловим приміщенням, -
в с т а н о в и л а:
У липні 2020 року АТ КБ Приватбанк звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Служба у справах дітей Павлоградської міської ради, про визнання дій щодо реєстрації у предметі іпотеки осіб неправомірними та позбавлення права користування житловим приміщенням /а.с. 3-4/.
Позов обґрунтовано тим, що між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 17.05.2007 року було укладено кредитний договір. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між АТ «Приватбанк» та ОСОБА_1 17.05.2007 року укладено договір іпотеки. Відповідачем в іпотеку передано нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 . Банком зобов`язання за кредитним договором виконані, надані кредитні кошти в розмірі передбаченому кредитним договором. Договором іпотеки укладеним між відповідачем та позивачем, передбачене право іпотекодавця на реєстрацію у предметі іпотеки інших осіб лише при умові отримання від іпотекодержателя письмової згоди на такі дії. Однак відповідачем ОСОБА_1 даний обов`язок було порушено, так відповідно до довідки про склад сім`ї від 10.06.2020 року в предметі іпотеки, за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Таким чином відповідач та інші мешканці зареєстровані у житловому приміщенні з порушенням вимог законодавства.
Враховуючи викладене, просить припинити дії, які порушують право сторони договору шляхом визнання дій ОСОБА_1 щодо реєстрації у предметі іпотеки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 неправомірними, та вчиненими з порушенням умов законодавства; позбавити права користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 , неправомірно зареєстрованих осіб, а саме ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які зареєстровані та/або проживають у квартирі (предметі іпотеки) розташованій за адресою: АДРЕСА_2 зі зняттям з реєстраційного обліку.
Заочним рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 лютого 2021 року у задоволенні позовних вимог АТ КБ Приватбанк відмовлено в повному обсязі /а.с. 74-76/.
Не погодившись з вказаним рішенням суду, АТ КБ Приватбанк подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на те, що рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, та суд не повністю встановив обставини, які мають значення для справи, зробив не вірні висновки обставинам справи /а.с. 82-86/.
Сторони по справі не скористались своїм правом передбаченим ст. 360 ЦПК України щодо подання відзиву на апеляційну скаргу АТ КБ Приватбанк.
Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційні скарги Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 лютого 2021 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на підставі пункту 1 частини 4 статті 274 ЦПК України.
Перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
Згідно з положенням частини 2 статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позовних вимог АТ КБ Приватбанк виходив з їх необґрунтованості та безпідставності.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Судом встановлено, що 17 травня 2007 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір, відповідно до якого відповідачу надано готівкою через касу у вигляді не поновлювальної кредитної лінії, кредитні кошти в розмірі 24 500 доларів США зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,00% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 5-7).
В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 17 травня 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем був укладений договір іпотеки, згідно якого відповідач ОСОБА_1 надала в іпотеку квартиру, розташовану за адресою АДРЕСА_2 (а.с. 8-10).
Як вбачається з матеріалів справи, квартира за адресою АДРЕСА_2 є предметом іпотеки, виступає як забезпечення зобов`язання громадянки України ОСОБА_1 за споживчим кредитом, наданим їй ЗАТ КБ «Приватбанк» в іноземній валюті доларах США. Площа цієї чотирикімнатної жилої квартири складає 87,60 кв.м.
Згідно довідки № 6563 від 10.06.2020 року виданої КП МІРАЦ за адресою : АДРЕСА_2 зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 11).
За положеннями ст. 47 Конституції України кожен має право на житло Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону та рішення суду.
Згідно із частиною першою статті 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.
Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.
Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ст. 51 Конституції України).
Відповідно до ст. 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.
Наказом МВС України від 22.11.2012 р. № 1077 затверджено Порядок реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів (Порядок № 1077).
Відповідно до п. 2.3 Порядку № 1077 відомості про дітей віком до 14 років, місце проживання яких реєструється з батьками, вносяться до заяви одного з них. Особа, яка досягла 14-річного віку, подає заяву про реєстрацію місця проживання особисто.
При проживанні батьків за різними адресами для реєстрації місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, разом з одним з батьків надається письмова згода другого з батьків та довідка територіального підрозділу або адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС за місцем його проживання про те, що дитина не зареєстрована разом з ним. У разі якщо місце проживання другого з батьків зареєстровано в межах обслуговування адміністративно-територіальної одиниці територіального підрозділу, яким розглядається заява про реєстрацію місця проживання дитини, інформація перевіряється цим територіальним підрозділом або надається адресно-довідковим підрозділом відповідного територіального органу ДМС.
Відомості про реєстрацію дитини, яка не досягла 14 років, вносяться до картки реєстрації того з батьків, з ким реєструється місце проживання дитини, та до адресної картки.
До адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС надсилаються відомості про реєстрацію місця проживання того з батьків, з ким реєструється місце проживання дитини, у графу 14 цих відомостей вноситься інформація про дитину (прізвище, ім`я, по батькові, стать, дата і місце народження)
Згідно зі ст. 9 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотекодавець має право володіти та користуватись предметом іпотеки відповідно до його цільового призначення, якщо інше не встановлено цим Законом. При користуванні предметом іпотеки іпотекодавець повинен не припускати погіршення стану предмета іпотеки та зменшення його вартості понад норми його звичайної амортизації (зносу).
Іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотекодержателя: зводити, знищувати або проводити капітальний ремонт будівлі (споруди), розташованої на земельній ділянці, що є предметом іпотеки, чи здійснювати істотні поліпшення цієї земельної ділянки; передавати предмет іпотеки у наступну іпотеку; відчужувати предмет іпотеки; передавати предмет іпотеки в спільну діяльність, лізинг, оренду, користування.
Відповідно до ч. 2 ст. 10 Закону України «Про іпотеку», іпотекодавець повинен своєчасно повідомляти іпотекодержателя про будь-яку загрозу знищення, пошкодження, псування чи погіршення стану предмета іпотеки, а також про будь-які обставини, що можуть негативно вплинути на права іпотекодержателя за іпотечним договором.
Доказів, які спростовують доводи про те, що спірний будинок, який є предметом іпотеки, використовується відповідачами як місце постійного проживання, банк до суду першої інстанції не надав.
Позивачем не надано доказів того, що відповідачі мають інше житло в якому постійно мешкають, або мають будь-яке інше нерухоме майно у власності, у тому числі малолітня дитина відповідачів ОСОБА_3 , 2012 року народження.
Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
У свою чергу відповідно до статті 1 першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Позивачем не доведено, що реєстрація у будинку за адресою АДРЕСА_2 , членів сім`ї іпотекодавця, одним з яких є малолітня дитина, порушує права позивача, перешкоджає йому у реалізації, у передбачений законом спосіб, прав іпотекодержателя.
Колегія також звертає увагу, що ні Цивільний кодекс України, ні Закон України «Про іпотеку» не містять норм, які б обмежували право членів сім`ї власника житла на користування жилим приміщенням у разі передання його в іпотеку.
Виходячи з наведеного, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив правовідносини, які склалися між сторонами, повно, всебічно і об`єктивно перевірив доводи і заперечення сторін, встановленим фактам і доказам дав правильну правову оцінку і дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Рішення суду першої інстанції винесено з додержання вимог матеріального та процесуального права і відсутні підстави для його скасування.
Безпідставними є посилання апелянта на п. 18.12 договору іпотеки від 17.05.2007 року, згідно якого визначений обов`язок іпотекодавця не надавати документи у відповідні державні органи з метою реєстрації будь-яких осіб у предметі іпотеки без згоди на це іпотекодержателя. Оскільки такий пункт договору іпотеки не переважає конвенційний статус житла та пріоритет інтересів дитини.
Доводи апеляційної скарги про те, що іпотекодержатель не надавав своєї згоди на відповідну реєстрацію осіб за адресою предмета іпотеки, тому така реєстрація є порушенням умов цивільно-правового договору та статті 629 ЦК України і зняття таких осіб з реєстраційного обліку є захистом прав іпотекодержателя та повинне відбуватись на підставі рішення суду, не заслуговує на увагу, оскільки відсутній спір між органом, який здійснює реєстрацію, та позивачем щодо зняття з реєстрації відповідачів.
Посилання апелянта на правовий висновок Верховного Суду у постанові від 06.02.2019 у справі № 570/3689/16-ц є власним тлумаченням позивачем, а тому не може бути підставою для скасування законного рішення суду.
Доводи апеляційної скарги про те, що право користування житлом та право на реєстрацію у такому житлі є різними поняттями та стаття 405 ЦК України не передбачає права членів сім`ї власника житла на реєстрацію таких осіб у разі їх користування цим житлом не спросовують висновків суду першої інстанції, оскільки як було зазначено судом першої інстанції, реєстрація місця проживання є правовим наслідком наявності права користування житлом, яке в даному випадку набуто на підставі закону.
Інші доводи скарги колегія суддів не приймає до уваги, оскільки такі доводи є безпідставними, не спростовують обґрунтованих висновків суду щодо відмови у задоволенні позову, та зводяться до викладення обставин справи із наданням особистих коментарів, висвітлення цих обставин у спосіб, що є зручним для апелянта, власним тлумаченням норм права, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції.
Апелянт не скористався наданими йому правами, не обґрунтував свої позовні вимоги та доводи апеляційної скарги, не надав суду доказів на їх підтвердження, а згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках, а відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана надати суду докази на підтвердження своїх вимог або заперечень.
Згідно з ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Доводи, приведені в апеляційній скарзі зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду 1 інстанції, яким у досить повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка. Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення не встановлено, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам ст. 263, 264 ЦПК України, і його слід залишити без змін.
Судові витрати понесені у зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.
Заочне рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 лютого 2021 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л. Демченко

М.О.Макаров