РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Кремінна

13 липня 2021 року Справа № 414/1032/21 Провадження № 2/414/324/2021

Кремінський районний суд Луганської області у складі:

головуючої судді Тесленко І.О.,

за участі секретаря судового засідання Горбаньової Ю.М.,

представника відповідача Костроби Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кремінна цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1-д, адреса для листування: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50) до ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості,

встановив:

АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до Кремінського районного суду Луганської області з цивільним позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача на свою користь 31493,04 грн. заборгованості за кредитним договором б/н від 19.03.2012 року. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що з метою отримання кредиту відповідач підписала заяву б/н від 19.03.2012 року, згідно якої отримала кредит у вигляді відновлювального кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач ознайомлена із Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети - заяви, що підтверджується підписом відповідача у анкеті - заяві, де є відповідні запевнення відповідача щодо ознайомлення та надання документів у письмовому виді, а також наказом банка про їх затвердження. У порушення норм Цивільного кодексу України та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконувала, у зв`язку з чим станом на 26 квітня 2021 року виникла заборгованість за кредитом в розмірі 31493,04 грн., з яких: 9330,31 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 22162,73 грн. заборгованості за простроченими відсотками.

Згідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Ухвалою судді Кремінського районного суду Луганської області від 19 травня 2021 року було призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження та надано відповідачу п`ятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач скористалася своїм правом на подання відзиву, у якому зазначила, що 19 березня 2012 року дійсно підписувала заяву про отримання кредитної картки з встановленим лімітом в 3000,00 грн. Останнього разу вона отримувала картку 16.01.2014 року з терміном дії до 08/2017. Зазначила, що умови та тарифи по договору їй не були доведені. Посилалася на порушення позивачем вимог Закону України «Про захист споживачів». Звернула увагу, що відповідач не підписувала договір про збільшення позовної давності до 50 років, а тому просила застосувати загальний строк позовної давності у 3 роки, оскільки строк дії картки сплив 01.09.2017 року.

Позивач надав відповідь на позов, у якій вказав, що відповідач підписала анкету-заяву, яка разом з пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком Договір про надання банківських послуг. Банком надано виписку та розрахунок заборгованості, перший документ є первинним для визначення заборгованості, а розрахунок є інформаційним документом по факту обробки фактичного операційного руху грошових коштів по рахунках. Також позивач посилався, що кредитний договір пролонгується кожного року, а кредитна картка випускається на певний термін, що не є тотожним, оскільки кредитний договір чинний до виконання зобов`язання по ньому. Також позивачем спростовується позовна давність у три роки, оскільки на його думку вона становить 50 років, як передбачено Умовами договору.

Представник позивача до суду не з`явився, не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника Банку, про що надав відповідне клопотання (а.с. 8).

Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час та місце повідомлена належним чином. Її представник в судовому засіданні проти позову заперечувала з підстав, що наведені у відзиві на позов.

Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що відповідно до анкети - заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 19 березня 2012 року ОСОБА_1 отримала грошові кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок та висловила згоду з тим, що вказана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами Банку складають між ним та банком кредитний договір. Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Умови та правила ОСОБА_1 не підписані (а.с. 28-55).

Як вбачається з довідки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» без номеру та дати, 19 березня 2012 року відбувся старт карткового рахунку № НОМЕР_2 , 16.01.2014 року встановлено кредитний ліміт 9200,00 грн., 11.02.2014 року він був збільшений до 9300,00 грн., 06.10.2014 року кредитний ліміт зменшений до 8740,00 грн., 14.01.2020 року кредитний ліміт зменшений до 0,00 грн. (а.с. 26).

Відповідно до довідки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» без номеру та дати, між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 був підписаний кредитний договір №б/н, за яким було надано наступні кредитні картки: 16.01.2014 року - НОМЕР_3 , термін дії 01/16; 19.03.2012 року - НОМЕР_2 , термін дії 02/16; 16.01.2014 року - НОМЕР_4 , термін дії 08/17 (а.с. 27).

Згідно з розрахунком заборгованості за договором без номера №б/н від 19 березня 2012 року, станом на 26.04.2021 року заборгованість ОСОБА_1 перед позивачем складає 31493,04 грн., з яких: 9330,31 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 22162,73 грн. заборгованість за простроченими відсотками (а.с. 11-17).

Як вбачається з виписки за договором №б/н станом на 29.04.2021 року міститься наступна інформація: картка НОМЕР_4 , відміна штрафів за минулі періоди згідно рішення банку поповнення карткового рахунку; сума у валюті 826081,73 грн.; сума у валюті картки 826081,73 грн.; сума знижок сума коміс. 0,00 грн.; залишок після операції 31493,04 грн. Згідно зазначеного документу 05.11.2018 року по картці № НОМЕР_4 відбулося погашення заборгованості у сумі 246,73 грн.; 29.10.2018 року - 274,78 грн.; 20.09.2018 року - 274,78 грн.; 06.09.2018 року - 274,78 грн. 23.07.2018 року 274,78 грн.; 21.05.2018 року 274,77 грн. (а.с. 18-25).

Як вбачається з листа Кремінського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), згідно бази даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень на виконанні у Відділі перебувало виконавче провадження №55487691 відкрите на підставі виконавчого напису нотаріуса про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "Приватбанк" борг у сумі 110449,74 грн. В ході примусового виконання вищевказаного виконавчого провадження з пенсії боржника ОСОБА_1 здійснювалося відрахування за період з січня 2018 року по лютий 2019 року. Стягнуті кошти перераховувалися на користь стягувача ПАТ КБ "Приватбанк"(а.с. 98).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята статті 261 ЦК України). Тобто, у разі зміни строку виконання основного зобов`язання у порядку частини другої статті 1050 ЦК України, саме з цього часу у банка виникає право на позов щодо погашення заборгованості у цілому і від цього дня розпочинає перебіг, визначена статтею 257 ЦК України, позовна давність щодо відповідних вимог.

Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

Вчинення боржником дій з виконання зобов`язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності лише за умови, якщо такі дії здійснено самим боржником або за його згодою чи дорученням уповноваженою на це особою.

Аналіз частини першої статті 264 ЦК України свідчить, що вона пов`язує переривання позовної давності з будь-якими активними діями зобов`язаного суб`єкта (боржника). При цьому не виключається й випадку коли переривання перебігу позовної давності буде відбуватися внаслідок визнання боргу, що здійснюється іншими суб`єктами, якщо на це була виражена воля боржника. Тобто коли боржник виражає свою згодою чи уповноважує на це відповідного іншого суб`єкта. Проте, сплата таких платежів не має значення для визначення строку кредитування, а не для переривання позовної давності, що встановлено статтею 264 ЦК України.

Правовідносини між сторонами у цій справі виникли на підставі договору кредитування. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Сплив позовної давності про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). З огляду на викладене.

При прийнятті рішенні суд приймає до уваги правову позицію, яка викладена в Постанові ВСУ № 6-16цс15 від 11 березня 2015 року, згідно якої вказано, що хоча в заяві позичальника (відповідач у справі) на отримання кредиту зазначено, що він ознайомлений і згодний із Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, в яких, зокрема, строк позовної давності встановлений тривалістю в п`ятдесят років, однак указані Умови не містять підпису відповідача. Будь-яких доказів, які б підтверджували, що саме із цими Умовами ознайомлений відповідач, підписуючи заяву позичальника, у матеріалах справи немає, тому застосуванню підлягає положення статті 257 ЦК України, якою встановлено загальну позовну давність тривалістю в три роки. Якщо Умови не містять підпису позичальника (відповідача у справі), а в матеріалах справи немає будь-яких доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника, і вони діяли в момент підписання заяви то немає і підстав вважати про збільшений строк позовної давності.

При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припиненням дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК). За змістом цієї норми, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно з умовами кредитного договору (п.1.1.2.5) позичальник зобов`язаний погашати заборгованість по кредиту, проценти за його використання, перерозхід платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) у розмірі та в строки, визначені договором, і щомісяця сплачувати проценти за користування кредитом, а також сплатити пеню за порушення строків повернення кредиту та процентів за користування ним. Більш того, згідно Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" обов`язків щомісячний платіж складає 7% від заборгованості. Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже, і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. У разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Із встановлених обставин вбачається, що між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 виникли цивільні (зобов`язальні) правовідносини у сфері споживчого кредитування, в яких позивач виступає кредитодавцем (виконавцем послуги кредитування через поточний рахунок), а відповідач - споживачем (отримувачем вказаної послуги), та в межах яких виник спір щодо права позивача як кредитора у цьому зобов`язанні отримати виданий їй кредит, отримати проценти за його користування та комісійні винагороди, а також неустойку за порушення грошових зобов`язань за договором. Представник відповідача зазначила, що на її думку позивач пропустив строк загальної позовної давності в три роки, оскільки строк дії карткового рахунку сплив 01.09.2017 року, тобто з наступного дня, 02.09.2017 року повинен відраховуватися строк позовної давності.

Досліджуючи виписку за договором №б/н станом на 29.04.2021 року, судом встановлено, що останнє добровільне (з власної волі) погашення заборгованості на картку НОМЕР_4 відбулося шляхом зарахування 677,00 грн. на картку через відділення. Починаючи з 20.05.2014 року будь-яке поповнення кредитної картки не відбувалося, окрім щомісячного зарахування на картку грошових суми, а саме: 05.11.2018 року у сумі 246,73 грн.; 29.10.2018 року - 274,78 грн.; 20.09.2018 року - 274,78 грн.; 06.09.2018 року - 274,78 грн. 23.07.2018 року 274,78 грн.; 21.05.2018 року 274,77 грн. Зазначені суми є відрахуваннями з пенсії відповідача ОСОБА_1 по виконавчому напису нотаріуса, який був скасований, зі слів представника відповідача. Зазначена інформація підтверджена листом Кремінського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) та представником позивача не спростовувалася.

Підставами для переривання строку позовної давності може бути зокрема часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 26.10.2018 у справі № 922/4099/17.

Більш того, у постанові ВС від 09.12.2019 року у справі №357/5125/16-ц провадження №61-15142сво18 зазначено, що повернення стягувачу виконавчого напису (виконавчого документу) також не може переривати перебіг позовної давності за позовними вимогами про звернення стягнення з аналогічних причин.

Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. При цьому якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. Суди повинні дослідити графік погашення кредитної заборгованості та не встановити чи передбачають умови кредитного договору виконання зобов`язання частинами або у вигляді періодичних платежів, і у випадку вчинення боржником оплати чергового платежу, чи не свідчить така дія про визнання лише певної частини боргу, а відтак така не може бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу (Верховний Суд України справа №№ 6-1457цс16).

Таким чином, останнє внесення відповідачем грошових коштів датується 19.05.2014 року, а строк дії картки № НОМЕР_4 сплинув у серпні 2017 року. Отже можна зробити висновок, що позивачем пропущено загальний строк позовної давності в три роки. Посилання представника позивача на збільшений строк позовної давності не підтвердилися, а тому у задоволенні позову необхідно відмовити у зв?язку з пропущеним строком позовної давності.

Судові витрати відповідачем не заявлялися.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 89, 141, 206, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити у зв`язку з пропуском строку позовної давності.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Луганського апеляційного суду безпосередньо або через Кремінський районний суд Луганської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення виготовлено 19 липня 2021 року.

Суддя І.О. Тесленко