Номер справи 623/2803/21
Номер провадження 2-з/623/57/2021
УХВАЛА

іменем України

21 липня 2021 року Суддя Ізюмського міськрайонного суду Харківської області Бєссонова Т.Д., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

20.07.2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, в якій просить прийняти рішення про забезпечення позову про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку. Але позовної заяви про визнання виконавчого напису таким, що не підлчягає виконанню позивачем не подано, що неможливлює суд встановити, який саме напис оскаржується.

Суд, вивчивши доводи заявника, перевіривши додержання заявником вимог статті 151 ЦПК України, вважає, що заяву слід повернути заявнику, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У статті 151 ЦПК України встановлені вимоги до змісту заяви про забезпечення позову.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Так, зі змісту заяви про забезпечення позову не вбачається пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Посилання заявника на те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити та унеможливити виконання рішення суду, не може бути підставою для забезпечення позову, оскільки не підтверджується жодними належними та допустимими доказами в розумінні ст.81 ЦПК України.

Заявник просить прийняти рішення про забезпечення позову про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку, однак не зазначає, який саме виконавчий напис та ким і коли був вчинений.

Крім того, відповідно до ч.5 ст.151 ЦПК України, до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі.

До заяви про забезпечення позову заявник надає клопотання, в якому проситьв порядку ст. 8 ЗУ «Про судовий збір» відстрочити сплату судового збору або звільнити її від його сплати у разі залишення заяви без задоволення, оскільки вона є членом багатодітної сім`ї і виховує трьох дітей 2007, 2012 та 2018 років народження.

Згідно ч.2 ст.133 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку передбаченому законом, може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати.

Питання про відстрочення, розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати регулюється Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про судовий збір», суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

За таких обставин, основною умовою для відстрочення, розстрочення, зменшення або звільнення від сплати судового збору є майновий стан особи, що звертається до суду. Особа має довести той факт, що її майновий стан дійсно є таким, що змушує особу звернутись до суду з проханням про відстрочку, розстрочку або звільнення від сплати судового збору.

Заявником не надано доказів того, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру її річного доходу за попередній календарний рік, тому клопотання в частині звільнення її від сплати судового збору задоволенню не підлягає.

Що стосується клопотання в частині відстрочення сплати судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення, то суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), тому в цій частині слід також відмовити.

Враховуючи, що відстрочення від сплати судового збору та звільнення від його сплати є правом, а не обов`язком суду, таке право застосовується у виключних випадках, тому клопотання про відстрочення від сплати судового збору або його звільнення задоволенню не підлягає.

За приписами ч. 10 ст. 153 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

З урахуванням вказаних вище обставин, суд доходить висновку, що заява про забезпечення позову не відповідає вимогам, встановленим законом, тому на підставі ч. 10 ст.153 ЦПК України підлягає поверненню заявнику.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.151,153, 353 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про відстрочку чи звільнення від сплати судового збору.

ОСОБА_1 про забезпечення позову повернути заявнику.

Роз`яснити заявнику, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню заявника до суду з такою заявою, після усунення умов, що стали причинами для її повернення.

З текстом ухвали можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Ізюмський міськрайонний суд Харківської області протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Т. Д. Бєссонова