РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2021 року

м. Рівне

Справа № 564/2965/20

Провадження № 22-ц/4815/633/21

Рівненський апеляційний суд:

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий : Боймиструк С.В.,

судді: Ковальчук Н.М., Гордійчук С.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 04 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на неповнолітню дитину,

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернулась до Костопільського районного суду Рівненської області з цивільним позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на неповнолітню дитину.

В обґрунтування позовних вимог, вказує на те, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають спільну дитину сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з позивачем. За рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 13.09.2018 у справі №564/1766/18 з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі у розмірі 1050 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Вказує, що у позивача змінився матеріальний стан, заробітної плати не вистачає, догляд за дитиною потребує значних витрат. Просить збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивача на утримання дитини, визначивши їх у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 04 лютого 2021 року позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій доводить про незаконність та необґрунтованість вказаного рішення суду через порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що змушена позичати кошти у друзів та родичів. Відповідач має задовільний стан здоров`я, свої доходи приховує, часто їздить за кордон, має у власності автомобіль Audi A6 2003 року випуску, дозволяє собі вживання алкоголю, що свідчить, на думку позивача, про наявність коштів на своє дозвілля, а тому вважає, що відповідач спроможний сплачувати аліменти у більшому розмірі. Вказує, що із збільшенням мінімального розміру аліментів збільшились витрати на утримання дитини. Також вказує, що за показами лікаря несе витрати на необхідне дитині ортопедичне взуття, дитина відвідує гурток боротьби, у зв`язку з чим позивач несе витрати на придбання спеціального одягу та взуття та інші фінансові витрати. З часу присудження за рішенням суду аліментів на утримання дитини значно підвищився прожитковий мінімум на дитину відповідного віку, значно подорожчав рівень життя.

Просить рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 04 лютого 2021 року скасувати.

Згідно з ч.13 ст. 7, ч.1 ст. 274, ч.1 ст. 368, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду у порядку письмового та спрощеного позовного провадження, як малозначна справа.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_3 , батьками якого є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 15.12.2011 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Костопільського районного управління юстиції у Рівненській області, актовий запис про народження №475.

Малолітній ОСОБА_3 , 2011 року народження, проживає разом з матір`ю за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою Комунального підприємства «Костопільське будинкоуправління» №4259 від 13.10.2020.

Позивач працює касиром відділення №11 Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Магнат». Заробітна плата позивача за період з квітня 2020 по серпень 2020 року становила 5000 грн. на місяць, за вересень 2020 5500 грн.

Вказана обставина підтверджується довідкою ТОВ «ФК «Магнат» від 20.10.2020 №687.

У Костопільському районному відділі державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів) перебуває на виконанні виконавчий лист №564/1766/18 виданий 26.06.2018 Костопільським районним судом Рівненської області про збільшення розміру аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 1050 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19.10.2018 і до досягнення дитиною повноліття. Заборгованість зі сплати аліментів станом на жовтень 2020 року становить 9015,54 грн.

Вказані обставини підтверджуються листом Костопільського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів) від 02.11.2020 №21654 та розрахунком заборгованості зі сплати аліментів.

Також у Костопільському районному відділі державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів) перебуває на виконанні виконавчий лист №564/2184/19 від 17.12.2019 виданий Костопільським районним судом Рівненької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткових витрат на лікування дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 2345,67 грн. та 2000 грн. витрат на правову допомогу. Залишок боргу станом на 02.11.2020 становить 3414,67 грн.

Відповідно дост.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно приписів ч.ч.1, 2 ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів уразі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У справах про збільшення розміру аліментів позивач, відповідно до ст.81 ЦПК України, має довести наявність обставин для стягнення аліментів у більшому розмірі.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частинах першій та другій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Сімейний кодекс України виходить із принципів рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх дитина.

На підтвердження наявних у малолітнього ОСОБА_3 , 2011 року народження захворювань позивачем надано: виданий ТОВ «Медичний центр «Медком» протокол УЗД дослідження від 07.03.2020 вартість якого становить 200 грн.; видані 20.08.2020 ТОВ «Медичний центр «Медком» результати аналізів; видані 15.09.2020 ТОВ «Медичний центр «Медком» результати дослідження крові на ревмопроби; видані 07.03.2020 та 09.03.2020 ТОВ «Медичний центр «Медком» результати аналізів крові; видані 28.10.2020 ТОВ «Медичний центр «Медком» результати обстеження із встановленням діагнозу «тонзиліт»; записи із медичної картки з рекомендованим лікуванням.

На підтвердження придбання позивачем ліків надано квитанції від 30.09.2019 на суму 125,50 грн., на суму 35,40 грн., від 10.10.2019 на суму 79,80 грн. та 139,50 грн., від 11.10.2019 на суму 222 грн., від 29.11.2019 на суму 241,50 грн. та 52,90 грн., від 18.01.2020 на суму 197,10 грн., від 06.03.2020 на суму 78,43 грн., від 07.03.2020 на суму 337,90 грн., від 11.03.2020 на суму 103,90 грн., від 12.03.2020 на суму 101,20 грн., від 10.04.2020 на суму 90,50 грн., від 30.09.2020 на суму 506,66 грн. та 162 грн., від 18.10.2020 на суму 120,90 грн.

Також позивачем надано квитанції: від 09.10.2020 на придбання палітри, акрилових фарб, акварельних фарб, зарядів до кулькових ручок, дитячого рюкзака на загальну суму 507 грн.; від 11.10.2020 на придбання обкладинок, акрилових фарб, канцелярського клею, пензликів на загальну суму 59 грн.; від 14.10.2020 на придбання набору квілінгу та набору інструментів для квілінгу на загальну суму 46 грн.; від 27.10.2020 на придбання пакету, олівців, татунаклейок, наклейок, розмальовки, паперу форматом А4 на загальну суму 228 грн.

01.11.2020 позивачем придбано самокат трюковий вартістю 1150 грн., що підтверджується рахунком, а 17.11.2020 взуття 35 та 36 розміру на суму 2080 грн., що підтверджується товарним чеком №245.

Також позивачем надано письмову розписку громадянина ОСОБА_4 від 30.10.2020, у якій останній вказує, що є тренером з греко-римської боротьби на навчає ОСОБА_3 з 2018 року і по даний час.

Позивачем також надано розписку громадянки ОСОБА_5 , у якій остання вказує, що є вчителем англійської мови, займається вивченням англійської мови учнем ОСОБА_6 два рази в тиждень (понеділок, четвер). Ціна одного уроку одної години 100 грн.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру МВС про зареєстровані транспортні засоби, 27.02.2019 за ОСОБА_2 зареєстровано автомобіль Audi A6, 2003 року випуску. При цьому, зазначено, що вказаний витяг має інформаційний характер та не є офіційним документом.

Аналізуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що надані документи можуть слугувати доказом понесення позивачем додаткових витрат на дитину, які можуть стягуватись за окремою позовною вимогою і обов`язок доказування наявності таких витрат та їх розміру покладено на позивача. Проте, вимогу про стягнення додаткових витрат на дитину позивачем не заявлено.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 04 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий: С.В. Боймиструк

Судді: Н.М. Ковальчук

С.О. Гордійчук