АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

11 березня 2021 року

м. Чернівці

справа № 723/5448/20

провадження 822/296/21

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кулянди М.І.,

суддів: Височанської Н.К., Одинака О.О.,

учасники справи:

заявник Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз»,

боржник: ОСОБА_1 ,

апеляційна скарга Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз», на ухвалу Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 05 січня 2021 року,

головуючий в суді першої інстанції суддя Бужора В.Т.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2020 року Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз» (далі АТ «ОГС «Чернівцігаз» ) звернулось до Сторожинецького районного суду Чернівецької області із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за послуги з розподілу природного газу.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 05 січня 2021 року відмовлено АТ «ОГС «Чернівцігаз» у видачі судового наказу за заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надання послуг з розподілу природного газу.

Ухвала суду мотивована тим, що у поданій заяві про видачу судового наказу, представником заявника не додано копії договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі між АТ «ОГС «Чернівцігаз» та ОСОБА_2 , за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості за надання послуг з розподілу природного газу.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційний скарзі АТ «ОГС «Чернівцігаз» посилаються на порушення норм процесуального права, просять скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції неправильно застосував до даних правовідносин норми матеріального права, зокрема, Правила постачання природного газу, затверджені постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 № 2496, оскільки заявник не є постачальником природного газу, діяльність якого регулюється вказаними Правилами, а є оператором газорозподільної системи, який лише забезпечує фізичну доставку газу до споживача і, відповідно, надає послугу з розподілу природного газу. Натомість постачальник природного газу продає цей газ споживачеві.

Крім того, факт приєднання споживача до типового договору розподілу природного газу підтверджується, фактом споживання газу, його оплати, що підтверджується доданими до заяви доказами.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Згідно з приписами ч.2 ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції щодо відмови у видачі судового наказу (п.1 ч.1 ст.353 ЦПК України) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищенаведене, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у видачі судового наказу, суд першої інстанції виходив з того, що до заяви про видачу судового наказу не додано належно оформлену копію договору, за яким пред`явлено вимогу про стягнення з боржника грошової заборгованості, а тому заява є такою, що подана з порушенням вимоги, встановленої у пункті 3 частини третьої статті 163 ЦПК України.

З такими висновками суду першої інстанції не погоджується апеляційний суд з огляду на наступне.

Згідно з ч.1ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 161 цього Кодексу.

Стаття 163 ЦПК України містить вимоги, щодо форми і змісту заяви про видачу судового наказу.

Відповідно до п.3 ч.3ст.163ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються:

1) документ, що підтверджує сплату судового збору;

2) документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника;

3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості;

4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Якщо заяву подано в електронній формі до боржника, який має зареєстровану офіційну електронну адресу, заявник у подальшому повинен подавати будь-які процесуальні та інші документи, пов`язані з розглядом його заяви виключно в електронній формі.

Статтею 165 ЦПК України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у видачі судового наказу, зокрема, згідно з частиною першою цієї статті визначено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо: заява подана з порушеннями вимог ст. 163 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, АТ «ОГС «Чернівцігаз», як постачальник природного газу, звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за оплату послуги з розподілу природного газу у розмірі 4055 гривень 72 копійки

Заяву вмотивовано тим, що ОСОБА_1 , який є споживачем природного газу, не оплачував належним чином стягувачу надані на підставі Типового договору послуги з розподілу природного газу. У поданій заяві зазначено, що між стягувачем та ОСОБА_1 існують договірні відносини щодо надання послуги розподілу природного газу, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 № 2494.

На підтвердження розміру заборгованості АТ «ОГС «Чернівцігаз» додало до поданої заяви, серед іншого, розрахунок заборгованості за надання послуги розподілу природного газу, абонента ОСОБА_1 , де нарахування заборгованості за вказану послугу зафіксоване у розмірі 4055 гривень 72 копійки.

Типовий договір розподілу природного газу (далі - Договір) є публічним та регламентує порядок і умови забезпечення цілодобового доступу Споживача до газорозподільної системи, розподіл (переміщення) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта Споживача та переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи. Умови цього Договору однакові для всіх споживачів України та розроблені відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» і Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2494 (п.п.1.1, 1.2 Типового договору розподілу природного газу, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30 вересня 2015 № 2494).

Згідно ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Типовий договір укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України на невизначений строк у порядку, передбаченому Правилами постачання. Фактом приєднання Споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення Споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема надання підписаної Споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього Договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє Споживачу Інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього Договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Суд першої інстанції, відмовляючи у видачі судового наказу, не звернув уваги на те, що Типовий договір розподілу природного газу, який затверджений Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 № 2494 є публічним та знаходиться в загальному доступі в мережі інтернет за посиланням https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/z1384-15#Text. При цьому, в даному випадку заявник у заяві в першу чергу посилається на наявність обов`язку боржника, який фактично користується послугами, сплатити за надані послуги розподілу природнього газу, додаючи до заяви розрахунок та витяг з персоніфікації даних про фактичний об`єм природного газу розподіленого Оператором ГРМ споживача ОСОБА_1 .

Отже, між сторонами на підставі публічного договору склалися фактичні договірні відносини щодо послуг з приводу постачання природного газу.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За вказаних обставин, ухвала Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 05 січня 2021 року підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 374, 379, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз» задовольнити.

Ухвалу Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 05 січня 2021 року скасувати.

Заяву Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за оплату послуги з розподілу природного газу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий М.І. Кулянда

Судді: Н.К. Височанська

О.О. Одинак