Справа № 462/4883/21
УХВАЛА

16 липня 2021 року Залізничний районний суд м. Львова у складі головуючої судді Галайко Н. М., розглянувши у порядку письмового провадження заяву про застосування заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом Львівської міської ради до ОСОБА_1 про скасування державної реєстрації права власності,

встановив:

Позивач звернувся до суду із позовом, у якому просить скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на квартиру, об`єкт житлової нерухомості, загально площею 67,3 кв. м., житлової площі 40,4 кв. м., комора в підвалі загальною площею 4,1 кв. м., гараж площею 12.6 кв.м. в будинку АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 101 (номер запису про право власності 34245527 від 21.11.2019 року) з одночасним припиненням речових прав ОСОБА_1 на квартиру, об`єкт житлової нерухомості в будинку АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 101.

14.07.2021 року позивач подав до суду заяву про забезпечення позову, у якій просить суд про накладення арешту на квартиру, об`єкт житлової нерухомості, загально площею 67,3 кв. м., житлової площі 40,4 кв. м., комора в підвалі загальною площею 4,1 кв. м., гараж площею 12.6 кв.м. в будинку АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 101 (номер запису про право власності 34245527 від 21.11.2019 року).

Заяву обґрунтовує тим, що територіальна громада м. Львова в особі Львівської міської ради, як власник нежитлового приміщення (гаража 12,6 кв. м.) за вказаною адресою, вважає дані дії реєстратора незаконним та такими, що підлягають скасуванню в судовому порядку з огляду на наступне. Територіальна громада м. Львова в особі Львівської міської ради, як власник гаражу (нежитлового приміщення) за вказаною адресою, вважає дані дії реєстратора незаконним та такими, що підлягають скасуванню в судовому порядку з огляду на наступне.

Відповідно до додатку, затвердженого рішенням виконавчого комітету Залізничної районної ради народних депутатів м. Львова від 10.03.1987 № 109 будинок по АДРЕСА_2 належить територіальній громаді міста Львова. Оскаржувана реєстрація була здійснена на підставі договору купівлі-продажу від 21.11.2019 року № 2796 та довідки ЛКП «Левандівка» від 17.03.2020 року. Відповідно до умов зазначеного договору гараж площею 12.6 кв м. відсутній. Згідно довідки ЛКП «Левандівка» від 17.03.2020 року вбачається, що із слів сусідів мешканці квартири АДРЕСА_3 більше тридцяти років користуються гаражем площею 12.6 кв. м. Однак, зазначений документ не є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на зазначений гараж площею 12.6 кв. м.

З врахуванням положень ст. 153 ЦПК України, сторони у судове засідання для розгляду заяви про забезпечення позову не викликалась.

Вивчивши матеріали заяви про забезпечення позову та перевіривши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, розтратити його, продати або знецінити і, що такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим.

При розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Частиною 2 ст. 149 ЦПК України визначено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби ст. 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов може бути забезпечений накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Таким чином, сторона позивача просить застосувати захід забезпечення позову передбачений законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК України).

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Відтак, заходи забезпечення позову повинні відповідати заявленим вимогам, тобто бути безпосередньо зв`язаними з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення. Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника про те, що незастосування заходів по забезпеченню позову, може утруднити або взагалі унеможливити виконання рішення суду.

За наведеного вище, законодавець вказує лише на можливість, а не обов`язок суду забезпечити позов, при чому відповідно до вимог законодавства це можливо за умови, що з матеріалів справи чи самої заяви про забезпечення позову вбачається, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду та вжиття таких заходів забезпечення позову не порушуватиме інтереси інших осіб.

Як досліджено судом та підтверджується матеріали справи, згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, на праві приватної власності квартира, об`єкт нерухомого майна, а саме: квартира, об`єкт житлової нерухомості, загально площею 67,3 кв. м., житлової площі 40,4 кв. м., комора в підвалі загальною площею 4,1 кв. м., гараж площею 12.6 кв.м. в будинку АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 101 (номер запису про право власності 34245527 від 21.11.2019 року) належить ОСОБА_1 .

Окрім цього, позивач вважає дані дії реєстратора незаконним та такими, що підлягають скасуванню в судовому порядку, зазначає, що Територіальна громада м. Львова в особі Львівської міської ради, є власником гаражу (нежитлового приміщення) за вказаною адресою, однак неспівмірно просить суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на майно в цілому.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Заява позивача про забезпечення позову не у достатній мірі обґрунтована необхідністю забезпечення позову, на переконання суду у ній не наведено прийнятні доводи щодо можливості настання несприятливих наслідків у разі невжиття заявлених заходів забезпечення, суд зазначає, що заходи забезпечення позову не є співмірними із заявленими позивачем вимогами, відтак на даній стадії розгляду справи відсутні підстави задоволення заяви позивача про забезпечення позову.

З врахуванням наведеного, а також беручи до уваги предмет позову, співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, суд приходить до висновку, що у заяві про забезпечення позову слід відмовити.

Як передбачено положеннями ч. 7 ст. 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, а також вирішує питання зустрічного забезпечення.

Станом на час розгляду судом заяви про забезпечення позову у суду відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов`язок суду на застосування зустрічного забезпечення, згідно з ч. 3 ст. 154 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 149, 150, 153, 157, 258-261, 353, 354 ЦПК України, суд -

постановив:

У задоволенні заяви Львівської міської ради про застосування заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом Львівської міської ради до ОСОБА_1 про скасування державної реєстрації права власності - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Львівського апеляційного суду, відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України через Залізничний районний суд м. Львова.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя/підпис/ Н. М. Галайко

З оригіналом згідно.

Суддя: