Справа № 316/3366/20
Провадження № 2/316/401/21
"21" липня 2021 р. м.Енергодар
Енергодарський міський суд Запорізької області
у складі головуючого судді Куценка М.О.
за участю секретаря судового засідання Нестерової Г.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Енергодара Запорізької області, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу №316/3366/20 за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС», треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець Виконавчого округу м.Києва - Клименко Роман Васильович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнення коштів,-
Ухвалою судді Енергодарського міського суду Запорізької області від 24.11.2020 р. відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с.21-21зворот).
Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 23.03.2021 р. підготовче провадження по справі закрито та справу призначено до розгляду по суті (а.с.35-35зворот).
В судове засідання позивач ОСОБА_1 та представник позивача: адвокат Галька Н.О. не з`явились, заяв або клопотань про відкладення справи не надали, у пункті п`ятому вимог позову, просять в разі неявки позивача розглянути справу за наявними у ній доказами (а.с.6).
В судове засідання представник відповідача: ТОВ «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС» не з`явився, про розгляд даної справи судом повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення із суду через відділення поштового зв`язку «Укрпошта» (а.с.30). Обов`язок визначений положеннями ч.3 ст.131 ЦПК України про повідомлення суд про причину неявки у судове засідання, не виконав. Будь-яких заяв або клопотань, відзову чи заперечень проти позову, зустрічного позову до суду не надав.
В судове засідання третя особа: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., не з`явився, про розгляд даної справи судом повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення із суду через відділення поштового зв`язку «Укрпошта» (а.с.31). Обов`язок визначений положеннями ч.3 ст.131 ЦПК України про повідомлення суд про причину неявки у судове засідання, не виконав. Будь-яких заяв або клопотань, заперечень проти позову, письмових пояснень, до суду не надав.
В судове засідання третя особа: приватний виконавець Виконавчого округу м.Києва - Клименко Р.В. не з`явився, про розгляд даної справи судом повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення із суду через відділення поштового зв`язку «Укрпошта» (а.с.29), будь-яких заяв або клопотань, заперечень проти позову, письмових пояснень, до суду не надав.
Враховуючи зазначене, відсутність підстав визначених ч.2 ст.223 ЦПК України для відкладення слухання справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутності учасників справи, за наявними в ній матеріалами та ухвалення заочного рішення (ч.1 ст.280 ЦПК України).
У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд дійшов наступного висновку.
За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
Відповідно до положень статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судому передбачених цим Кодексом випадках.
За змістом статей 12 та 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до положення пунктів 1, 2, 4 частини 1 статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Вирішуючи позов в частині вимоги про визнання спірного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина 1 статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема, «Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. №296/5, із змінами в редакції чинній на дату вчинення спірного виконавчого напису (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій).
Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»).
Стороною позивача зазначається як на не безспірність заборгованості за Кредитним договором від 01.09.2006 р., так і на недотримання вимог щодо переліку документів які повинні бути надані, а також відсутність підтвердження, що не минуло більше трьох років з моменту виникнення права вимоги.
Відповідно до положень ст.87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Таким Переліком є «Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» затверджений постановою Кабінетів Міністрів України №1172 від 29.06.1999 р., в редакції від 01.11.2017 р. (чинного на дату вчинення спірного виконавчого напису) (далі - Перелік №1172).
Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Порядок вчинення нотаріальних дій містить правила та умови вчинення виконавчого напису, які відповідають зазначеним вище вимогам Закону «Про нотаріат» та полягають у наступному:
Так, пунктами 1 та 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, визначено, крім іншого, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів (п.п.1.1 п.1); Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України (п.п.1.2 п.1). Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року (п.п.3.1 п.3); Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 (п.п.3.2 п.3); Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку (п.п.3.3. п.3); Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення борг (п.п.3.4 п.3); При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 (п.п.3.5 п.3).
Разом з тим, п.п.2.2. п.2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, передбачено право нотаріуса, у разі необхідності отримання іншої інформації чи документів, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, витребувати їх у стягувача, що також передбачено і п.1 Глави 7 розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій.
Пунктом 2 Переліку №1172 визначено, що для одержання виконавчого напису за Кредитним договором, за яким боржником допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.
Отже, при вчиненні виконавчого напису, нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку №1172, який, при цьому, не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.
Разом з цим, вказана ухвала виконана не була та суду не було надано документів, за відсутності для цього поважних причин. У зв`язку з чим, за відсутності інших доказів які б спростовували посилання позивача на відсутність відповідних документів, суд вважає можливим визнати факт вчинення спірного виконавчого напису за відсутності визначених законодавством документів, оскільки таке посилання не спростовано наявними у справі матеріалами.
Разом з цим, подання документів визначених у вказаному Переліком №1172 та Законі України «Про нотаріат», не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості.
За результатами вищенаведених норм можна дійти наступного висновку: вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому, нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення, а так само, на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.
Слід зазначити, що зі спірного виконавчого напису неможливо достеменно встановити, що не було порушено і строк протягом якого може бути вчинено виконавчий напис, оскільки як зазначалось вище, момент його виникнення обчислюється з дня коли у стягувача виникло право стягнення боргу, а також безспірність заявлених вимог стягувача, враховуючи наступне.
Відповідно до постанови Верховного Суду від 23.01.2018 р. у справі №310/9293/15ц, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Разом з тим, наявності таких документів судом не встановлено.
Зазначене, свідчить на наявність сумніву щодо безспірності вимог стягувача, права стягувача на звернення про стягнення заборгованості з боржника у визначені законодавством строки.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.
Вирішуючи вимогу позову в частині стягнення з ТОВ «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС» на користь ОСОБА_1 грошових коштів в розмірі 4268,59 грн., суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до положень статті 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала (ч.1). Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події (ч.2). Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (ч.3).
Разом з тим, враховуючи процедуру стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника та розподілу стягнутих виконавцем з боржника за виконавчим провадженням грошових сум, визначену Законом України «Про виконавче провадження», з наявних у справі матеріалів не встановлено доказів які б беззаперечно свідчили на те, що грошові кошти в розмірі 4268,59 грн., які позивач просить до стягнення з відповідача ТОВ «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС», були набуті останнім у виконавчому провадженні №63151954.
А додані до матеріалів справи: Постанова про відкриття виконавчого провадження від 29.09.2020 р. (а.с.8, 17), розрахунковий лист про утримання за виконавчим листом із заробітної плати ОСОБА_1 (позивача по справі) грошових сум в розмірі 669 грн., 2310,75 грн., 288,84 грн. (позиції номерами: 224, 258, 265) (а.с.10, 18), довідка про відрахування за виконавчим листом із заробітної плати позивача грошових коштів (а.с.43) - не свідчать на те, що ці кошти були набуті саме ТОВ «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС» у виконавчому провадженні №63151954. При цьому, слід зазначити, що загальна сума відрахувань вказана у наданому розрахунковому листі становить загальну суму в розмірі 3268,59 грн., у довідці про заробітну плату - 6172,40 грн., а позивачем заявляється до стягнення 4268,59 грн. Доказів, що в рамках виконавчого провадження №63151954 стягнуті грошові кошти на користь відповідача, які просить стягнути позивач, матеріали справи не містять.
Клопотань про призначення у справі експертиз на доведення вимог позову в цій частині, про витребування доказів, до суду не надходило.
Враховуючи, що вимоги позову в цій частині необґрунтовані та недоведені доказами, які відповідають критеріям визначеним ст.77-80 ЦПК України, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні вимог позову про стягнення з відповідача ТОВ «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС» на користь позивача ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 4268,59 грн.
Відповідно до п.6 ч.1 ст.264, п.2 ч.5 ст.265 ЦПК України, при ухваленні рішення, суд вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, який зазначає у резолютивній частині рішення.
Позивачем заявляється до стягнення з відповідача як витрати зі сплати судового збору так і витрати з правничої допомоги.
Відповідно до вимог ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до положень ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать і витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до положень ч.3, ч.4 ст.137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до правової позиції викладеної в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі №922/1163/18 від 06.03.2019 р., для підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу адвокатом слід саме у договорі з клієнтом визначити механізми розрахунку свого гонорару, лише рахунку замало.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 р. у справі №826/1216/16 (провадження №11-562ас18) зроблено висновок про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Разом з тим, судом не встановлено доказів які б підтверджували сплату позивачем судового збору за двома вимогами: майнового так і немайнового характеру так і витрат зі сплати послуг з правничої допомоги, а отже, за недоведеністю їх понесення, не підлягають розподілу з відповідача на користь позивача судові витрати.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 7, 10, 12, 13, 18, 76-82, 83, 89, 95, 141, 223, 247, 258, 259, 264, 265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС», треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець Виконавчого округу м.Києва - Клименко Роман Васильович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнення коштів - задовольнити частково.
В задоволенні решти вимог позову - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте Енергодарським міським судом Запорізької області за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Відповідач, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене протягом 30 (тридцяти) днів безпосередньо до Запорізького апеляційного суду, при цьому, строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення судового рішення. В разі, якщо повне заочне рішення суду не було вручене у день його складання, позивач має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ст.284 ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: М. О. Куценко