Справа № 451/1937/20 Головуючий у 1 інстанції: Семенишин О.З.
Провадження № 22-ц/811/218/21 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2021 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Мікуш Ю.Р.

суддів: Приколоти Т.І.,Савуляка Р.В.

секретар Іванова О.О.

З участю: позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м.Львові цивільну справу №451/1937/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Радехівського районного суду Львівської області від 21 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності,-

в с т а н о в и в:

В провадженні Радехівського районного суду Львівської області перебуває позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності.

Разом з позовною заявою позивач подала заяву про забезпечення позову.

Ухвалою Радехівського районного суду Львівської області від 21 грудня 2020 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Ухвалу оскаржила позивач. В апеляційній скарзі зазначає, що вважає ухвалу незаконною та необґрунтованою. Відмовляючи в задоволенні заяви, суд не врахував, що право власності на спірне майно зареєстровано за відповідачем, який може розпорядитися ним, а тому заява про забезпечення є обґрунтованою, оскільки відчуження спірного майна унеможливить виконання рішення про задоволення позову. Судом не враховано, що забезпечення позову жодним чином не обмежує право володіння і користування відповідача спірним майном на період розгляду справи в суді. Судом не враховано, що на майно вже є потенційний покупець від якого отримано завдаток, однак зазначені відомості довести вона не може, оскільки між сторонами існує конфлікт. Просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою заяву про забезпечення позову задовольнити.

Відзив на апеляційну скаргу відповідачем не подано.

В судове засідання відповідач не з`явився, хоч належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивачки на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Судом встановлено такі обставини.

В грудні 2020 року позивач звернулась з позовом до відповідача в якому просить визнати квартиру АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя.

В обгрунтування позову зазначає, що квартира придбана у шлюбі, добровільної згоди про поділ спільно нажитого майна сторони не досягли, а тому змушена звертатися з позовом.

Разом з позовною заявою позивач подала заяву про забезпечення позову в обґрунтування якої зазначає, що їй стало відомо , що відповідач має намір відчужити спірну квартиру, що може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення. Звертає увагу, що така можливість у нього є , оскільки у правовстановлюючих документах він зазначений одноосібним власником квартири.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надала жодних доказів про те, що позивач має намір відчужити квартиру. Крім цього, суд зазначив, що позивачем не вказана вартість квартири, що унеможливлює накласти заборону на відчуження квартири.

Апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду.

Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень, який із огляду на положення статей 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Положеннями статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову. Одним із видів такого забезпечення є заборона вчиняти певні дії.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

За змістом статті 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Апеляційний суд, переглядаючи законність оскаржуваної ухвали дійшов висновку, що відмова у забезпеченні позову може призвести до неможливості виконання рішення суду, а зміна власника квартири до виникнення нових спорів, тому заява про забезпечення позову підлягає до задоволення.

Обраний позивачем захід забезпечення позову є видом забезпечення позову, передбаченим статтею 150 ЦПК України і вжиття такого заходу спрямовано на збереження існуючого становища до завершення розгляду справи. Такий вид забезпечення позову жодним чином не обмежує прав відповідача у користуванні та володінні спірним майном протягом розгляду справи у суді.

Щодо співмірності заходів забезпечення позову з позовними вимогами, суд апеляційної інстанції зазначає, що предметом спору є визнання квартири спільною сумісною власністю подружжя та визнання за кожною із сторін по 1/ 2 частині квартири, а відтак вартість квартири не є предметом дослідження у даній справі.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що заборона відчуження квартири протягом розгляду справи у суді буде спрямована на збереження існуючого власника квартири до вирішення справи по суті.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

З врахуванням того, що між сторонами дійсно існує спір, заборона відчуження квартири, зменшить ризик виникнення інших спорів та забезпечить фактичне виконання рішення суду в разі задоволення позову про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання за кожною з сторін по 1/2 частці квартири.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. У рішенні Європейського суду з прав людини «Салах Шейх проти Нідерландів» наголошується, що ефективний засіб-це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настане подія, наслідки якої будуть незворотними.

Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції не врахував вимоги позовної заяви, не надав оцінки обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову для ефективного захисту прав позивача у випадку ухвалення рішення суду на його користь.

Відповідно до п.4 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст.374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.4, 383, 384,389-391 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Радехівського районного суду Львівської області від 21 грудня 2020 рокускасувати.

Постановити ухвалу, якою задовольнити заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за її позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності.

Заборонити ОСОБА_2 відчужувати квартиру АДРЕСА_1 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови в порядку визначеному смт.ст.389-391 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 15 липня 2021 року.

Головуючий: Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк