Ухвала

19 липня 2021 року

м. Київ

справа № 544/1699/19

провадження № 61-11736ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Гулька Б. І.,

Коломієць Г. В.,

розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Івасини Олександра Романовича, на ухвалу Пирятинського районного

суду Полтавської області від 26 лютого 2021 року, додаткову ухвалу Пирятинського районного суду Полтавської області від 11 березня 2021 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 09 червня 2021 року

у справі за заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , заінтересована особа - Пирятинський районний відділ державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про визнання виконавчого документу - судового наказу Пирятинського районного суду Полтавської області від 20 грудня 2019 року у справі № 544/1699/19 про стягнення з нього на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 18 грудня 2019 року

і до досягнення донькою повноліття, таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Пирятинського районного суду Полтавської області від 26 лютого 2021 року заяву ОСОБА_2 про визнавання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, задоволено. Визнати таким, що не підлягає виконанню повністю, судовий наказ Пирятинського районного суду Полтавської області від 20 грудня 2019 року у справі № 544/1699/19, провадження № 2-н/544/248/2019. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 кошти у сумі 29 032,84 грн, що були нею отримані від боржника ОСОБА_2

за судовим наказом Пирятинського районного суду Полтавської

області від 20 грудня 2019 року у справі № 544/1699/19,

провадження № 2-н/544/248/2019, у порядку повороту виконання судового наказу.

Додатковою ухвалою Пирятинського районного суду Полтавської області від 11 березня 2021 року заяву ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення задоволено. Ухвалено додаткову ухвалу у справі за заявою

ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , заінтересована особа - Пирятинський районний відділ державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі

456,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на відшкодування понесених ним витрат на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 09 червня 2021 року апеляційну скаргу представника стягувача ОСОБА_1 - адвоката

Івасини О. Р., залишено без задоволення. Ухвалу Пирятинського районного суду Полтавської області від 26 лютого 2021 року та додаткову ухвалу Пирятинського районного суду Полтавської області від 11 березня 2021 року залишено без змін.

У липні 2021 року представник ОСОБА_1 - адвокат Івасина О. Р., звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Пирятинського районного суду Полтавської області від 26 лютого 2021 року, додаткову ухвалу Пирятинського районного суду Полтавської області від 11 березня 2021 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 09 червня

2021 року (надійшла до суду 14 липня 2021 року), в якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким заяву ОСОБА_2 задовольнити частково та визнати судовий наказ Пирятинського районного суду Полтавської області від 20 грудня 2019 року у справі № 544/1699/19 таким, що не підлягає виконанню, з 11 січня 2021 року.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження

у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктом 25 частини першої статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо виправлення помилки у виконавчому документі або визнання його таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані

у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Тобто, у переліку ухвал суду першої інстанції, які підлягають касаційному оскарженню після їх перегляду в апеляційному порядку, що визначений пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України,яка є спеціальною нормою процесуального права та регламентує право касаційного оскарження судових рішень, ухвала щодо виправлення помилки

у виконавчому документі або визнання його таким, що не підлягає виконанню (пункт 25 частини першої статті 353 ЦПК України) відсутня.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 753/23412/17 (провадження № 61-44581сво18).

Що стосується оскарження додаткової ухвали Пирятинського районного суду Полтавської області від 11 березня 2021 року в частині розподілу судових витрат, то відповідний пункт 13 частини першої статті 353 ЦПК України (визначення розміру судових витрат) також відсутній у переліку ухвал суду першої інстанції, які підлягають касаційному оскарженню після їх перегляду в апеляційному порядку, що визначений пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє

у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Ураховуючи наведене, оскільки представник ОСОБА_1 - адвокат

Івасина О. Р., подав касаційну скаргу на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню, увідкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Івасини Олександра Романовича, на ухвалу Пирятинського районного суду Полтавської області від 26 лютого 2021 року, додаткову ухвалу Пирятинського районного суду Полтавської області

від 11 березня 2021 року та постанову Полтавського апеляційного суду

від 09 червня 2021 року у справі за заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , заінтересована особа - Пирятинський районний відділ державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Д. Д. Луспеник

Б. І. Гулько

Г. В. Коломієць