Ухвала

12 липня 2021 року

м. Київ

справа № 201/5400/19

провадження № 61-16408св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Карпенко С. О.,

провівши в порядку письмового провадження попередній розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондаренка Ростислава Олександровича, Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання неправомірним і скасування рішення приватного нотаріуса про державну реєстрацію права власності, визнання неправомірним і скасування рішення про державну реєстрацію обтяження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Чебикіна Сергія Віталійовича на рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 30 березня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 06 жовтня 2020 року,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив: визнати неправомірним і скасувати рішення приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу (далі - Дніпровський МНО) Бондаренка Р. О. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо державної реєстрації права власності Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» (далі - АТ «Банк Кредит Дніпро») на нежитлове приміщення № 40 в житловому будинку літ. «А-12» на першому поверсі, поз. 1-9, загальною площею 232,6 кв. м, ґанки з козирками літ. «а7», «а8», за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати неправомірним і скасувати рішення приватного нотаріуса Бондаренка Р. О. про державну реєстрацію обтяження.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 30 березня 2020 року позов задоволено частково. Визнано неправомірним і скасовано рішення приватного нотаріуса Дніпровського МНО Бондаренка Р. О. про державну реєстрацію права власності АТ «Банк Кредит Дніпро» на нежитлове приміщення № 40 в житловому будинку літ. «А-12» на першому поверсі, поз. 1-9, загальною площею 232,6 кв. м, ґанки з козирками літ. «а7», «а8», за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101), номер запису про право власності: 27840309 від 07 вересня 2018 року, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 42920708 від 10 вересня 2018 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 06 жовтня 2020 року апеляційні скарги представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 та третьої особи ОСОБА_3 залишено без задоволення. Апеляційну скаргу відповідача АТ «Банк Кредит Дніпро» задоволено. Рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 30 березня 2020 року скасовано в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 та відмовлено в задоволенні позову в означеній частині. В решті рішення місцевого суду залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Чебикін С. В. просить скасувати постанову Дніпровського апеляційного суду від 06 жовтня 2020 року повністю, а рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 30 березня 2020 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання неправомірним і скасування рішення про державну реєстрацію обтяження і ухвалити в указаній частині нове рішення про задоволення цих вимог, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Ухвалою Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року відкрито касаційне провадження в цій справі та витребувано її матеріали з Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Згідно з абзацом 1 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Касаційна скарга подана на підставі пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

Згідно з частиною п`ятою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, справу слід призначити до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Враховуючи категорію і складність справи, з огляду на положення частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, справа підлягає розгляду колегією у складі п`яти суддів.

Керуючись статтями 34, 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондаренка Ростислава Олександровича, Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання неправомірним і скасування рішення приватного нотаріуса про державну реєстрацію права власності, визнання неправомірним і скасування рішення про державну реєстрацію обтяження за касаційною скаргоюпредставника ОСОБА_1 - адвоката Чебикіна Сергія Віталійовича на рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 30 березня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 06 жовтня 2020 року призначити до судового розгляду Верховного Суду ускладі колегії суддівТретьої судової палати Касаційного цивільного суду в кількості п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В. А. Стрільчук

В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко