Справа № 189/442/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.07.2021 року смт. Покровське Дніпропетровської області

Покровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Чорної О.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Корхової М.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Секістова Тетяна Іванівна, приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Щербаков Юрій Сергійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулася ОСОБА_1 із цивільним позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, а саме, просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за №1008, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Секістовою Тетяною Іванівною 15 вересня 2020 року щодо стягнення із ОСОБА_1 81933,76 грн. за кредитним договором №630013312 від 28.03.2013 року.

Позов обґрунтований наступним.

Між ОСОБА_1 і ПАТ «Альфа-Банк» укладений кредитний договір №630013312 від 28.03.2013 року, право вимоги за яким перейшло ТОВ «ФК«Інвестохіллс Веста», а потім до ТОВ «Вердикт Капітал».

Позивачка 30.03.2021 року дізналася, що 02.10.2020 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Щербаковим Ю.С. відкрите виконавче провадження ВП №63194469 щодо виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Секістової Тетяни Іванівни №1008 від 15.09.2020 року про стягнення з позивачки 81933,76 грн. за кредитним договором №630013312 від 28.03.2013 року, з урахуванням простроченої заборгованості за сумою кредиту 37614,60 грн., строкової заборгованості за комісією 1610,86 грн., строкової заборгованості по невиплаченим відсоткам за користування кредитом 27482,59 грн. строкової заборгованості за штрафами і пенями 15225,71 грн.

Вважає, що виконавчий напис вчинений з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів, зокрема, вважає, що на підставі документів, наданих відповідачем нотаріусу, не можна встановити безспірність вимог відповідача.

Зазначає, що при вчинення виконавчого напису нотаріус не отримував від відповідача первинні документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо).

Посилається на ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», п.п.1.1-1.2 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5.

Представник відповідача ОСОБА_2 надав суду відзив на позову заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Свою позицію мотивував тим, що нотаріусу для вчинення виконавчого напису були надані документи, які підтверджують безспірність заборгованості, а зазначену в оспорюваному виконавчому написі можна вважати безспірною, оскільки позивач у своєму позові не зазначила жодної обставини, яка б свідчила про протилежне. Представник відповідача вважає, що заборгованість боржника визнається безспірною та і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо для вчинення виконавчого напису подані документи, передбачені переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому КМУ від 29.06.1999 року №1172. Законом не визначений перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих них доказів (а. с. 71-75).

Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Секістова Тетяна Іванівна надала суду письмові пояснення в яких зазначила, що вчинення нотаріусом виконавчого напису не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Метою вчинення виконавчого напису є надання стягувачу можливості у позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. У своїх поясненнях нотаріус просила проводити розгляд справи без її участі (а. с. 31).

Ухвалою суду від 05.05.2021 року відкрите провадження у справі і справа призначена до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 06.05.2021 року задоволено заяву позивача про забезпечення позову і стягнення на підставі виконавчого напису зупинене.

Ухвалою суду від 24.06.2021 року закрите підготовче провадження і справа призначена до судового розгляду.

В судове засідання сторони і треті особи не з`явилися, про дату і час судового розгляду повідомлені належним чином.

Представник позивача ОСОБА_3 надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі та без участі позивача, позов просив задовольнити.

Представник відповідача заяв про відкладення розгляду справи не надавав, про причини неявки суд не повідомив.

Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Секістова Тетяна Іванівна надала заяву про розгляд справи без її участі.

Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Щербаков Юрій Сергійович пояснення, заяви та клопотання до суду не подавав.

Суд, з`ясувавши усі обставини справи, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі письмові докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Суд встановив, що 15 вересня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Секістовою Тетяною Іванівною вчинений виконавчий напис №1008 за яким пропонується звернути стягнення з ОСОБА_1 , яка є боржником за кредитним договором №630013312 від 28.03.2013 року укладеним між нею і ПАТ «Альфа-Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами І від 21.06.2016 року є ТОВ «Кредитні ініціативи», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 2019-1КІ/ВЕСТА від 26.12.2018 року є ТОВ «ФК«Інвестохіллс Веста», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 16-01/19/1 від 16.01.2019 року є ТОВ «Вердикт Капітал» (а. с. 7, 32, копія виконавчого напису).

Згідно виконавчого напису сума заборгованості складає 81933,76 грн., у тому числі прострочена заборгованість за сумою кредиту 37614,60 грн., прострочена заборгованість за комісією 1610,86 грн., строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 27482,59 грн. строкова заборгованість за штрафами і пенями 15225,71 грн.

Загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника складає 82433,76 грн.

У виконавчому написі зазначається, що строк платежу за кредитним договором настав і стягнення заборгованості проводиться за період з 16.01.2019 року по 11.03.2020 року (а. с. 7, 32).

Суд встановив, що 28.03.2013 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Альфа-Банк» був укладений кредитний договір у виді підписання сторонами анкети-заяви про акцент публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в рамках продукту «Максимум-готівкою», п. 2 якої встановлює відновлювальну кредитну лінію з лімітом в межах 75000 грн., на умовах, що вказуються в договорі та додатку до договору (копія анкети заяви, а. с. 33).

Строк дії кредитного договору не зазначений, процента ставка за користування кредитом даним договором не визначена, сума комісії не визначена, розмір штрафних санкцій не визначений.

При цьому суд встановив, що матеріали справи не містять додатку до договору, на який посилається банк у договорі, підписаний ОСОБА_1 .

Згідно усталеної позиції Верховного суду, висловленої у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 витяги з тарифів, Умов та правил надання банківських послуг, які не містять підпису клієнта, не можуть розцінюватися як частина кредитного договору, таким чином, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, розмір комісії та штрафні санкції за несвоєчасне виконання зобов`язання.

Виходячи з викладеного, заборгованість позивачки за комісією 1610,86 грн., строкова заборгованість по невиплаченим відсоткам за користування кредитом 27482,59 грн. строкова заборгованість за штрафами і пенями 15225,71 грн. є недоведеною жодними доказами і не може вважатися безспірною заборгованістю.

Згідно зі ст. 88 Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 липня 2019 року у справі №916/3006/17 зроблений наступний правовий висновок: строк для звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису, передбачений статтею 88 Закону України «Про нотаріат», безпосередньо пов`язаний з позовною давністю, встановленою ЦК України. Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Отже, загальний строк для звернення стягувача до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису становить не більше трьох років з дня виникнення у стягувача права вимоги до боржника незалежно від суб`єктного складу сторін у правовідносинах, тобто цей строк підлягає застосуванню й у відносинах між юридичними особами. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено іншу позовну давність, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Даною постановою Велика Палата Верховного Суду відступає від висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 17 травня 2018 року у справі № 307/1580/17, щодо застосування положень частини другої статті 88 Закону України «Про нотаріат», зокрема про те, що ця норма не обмежує трирічним строком нарахування заборгованості, на стягнення якої вчиняється виконавчий напис, за умови встановлення сторонами відповідно до статті 259 ЦК України збільшеної позовної давності для відповідної вимоги, оскільки вважає, що зазначений строк не можна змінити домовленістю сторін.

Також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 липня 2019 року у справі №916/3006/17 зазначається, що, вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

У той же час законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості.

Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевіркидоводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року по справі № 6-887цс17.

За змістом статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Судом встановлено, що безспірність своїх вимог відповідач доводить посиланням на укладений кредитний договір і виписку з особового рахунку № НОМЕР_1 за кредитним договором №630013312 від 28.08.2013 року (а. с. 34).

Пунктом 1.37 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.01 р. № 2346-III передбачено, що розрахунково-касове обслуговування клієнта банком здійснюється на підставі відповідного договору, укладеного між ними.

Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій чи електронній формі) з особових рахунків клієнтів обумовлюються договором банківського рахунку між банком і клієнтом під час відкриття рахунку. Виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видання або відсилання клієнту (п. 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ від 18.06.03 р. № 254).

Особові рахунки та виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити (п. 5.5 Положення № 254): номер особового рахунку; дату здійснення останньої (попередньої) операції; дату здійснення поточної операції; код банку, у якому відкрито рахунок; код валюти; суму вхідного залишку за рахунком; код банку-кореспондента; номер рахунку кореспондента; номер документа; суму операції (за дебетом або кредитом відповідно); суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку; суму вихідного залишку.

Отже, якщо виписка з рахунку відповідає зазначеним вимогам та надана відповідно до умов договору банківського рахунку, укладеного між підприємством і банком, то такий документ є належним доказом для облікових цілей.

Дослідивши надану виписку з рахунку, суд дійшов висновку, що це документ не містить необхідних реквізитів і по своїй правовій природі не є випискою з рахунку, оскільки з нього не вбачається факту зарахування коштів на рахунок клієнта, дати такого зарахування тощо. Суд дійшов висновку, що наданий документ жодним чином не підтверджує факт отримання грошових коштів позивачем і наявності заборгованості, тим більше безспірної.

Із наданої виписки також жодним чином не вбачається порядку нарахування відсотків, періоду такого нарахування, отже, незрозуміло яким чином утворилася заборгованість у зазначеній у виконавчому написі сумі.

Також встановлено, що в умовах кредитного договору, а саме, в анкеті-заяві про акцент публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в рамках продукту «Максимум-готівкою» взагалі не зазначений строк дії кредитного договору, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що нотаріус на основі зазначеного кредитного договору не міг встановити, чи був пропущений трирічний строк давності; окрім того, як зазначалося вище, заборгованість позивача за відсотками за користування кредитом, заборгованість за комісією, штрафами і пенею є недоведеною жодними доказами і не може вважатися безспірною заборгованістю.

Отже, нотаріус при вчиненні виконавчого напису не перевірив умови, за наявності яких можна вчиняти виконавчий напис, зокрема, 3-х річний строк з дня виникнення вимоги про стягнення заборгованості.

Окрім того, суд, зробивши системний аналіз правових норм, дійшов наступного.

Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси вчиняють нотаріальні дії, зокрема, вчиняють виконавчі написи.

Положеннями ст. 87 Закону України «Про нотаріат» визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України

Процедура вчинення нотаріусами виконавчих написів визначена у Главі 14 Закону «Про нотаріат» та Главі 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року.

Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Відповідно до п. 1 даного Переліку для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Суд встановив, що підставою для вчинення спірного виконавчого напису був кредитний договір за яким боржником допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 р. №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» (далі постанова № 662) були внесені зміни до переліку документів №1172.

Зокрема пунктом 2 постанови №662 перелік документів №1172 був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», яким було передбачено вчинення нотаріусами виконавчих написів за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.

Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017 р. у справі №826/20084/14 визнав незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, зокрема, п. 2, а саме змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.».

Постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14 набрала законної сили 22.02.2017 р. Вказана постанова ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 р. залишена без змін.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 13 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

В п. 10.2 постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013 р. №7 «Про судове рішення в адміністративній справі» міститься роз`яснення, що визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта.

Таким чином з 22.02.2017 р. кредитний договір, за яким боржником допущено прострочення платежів за зобов`язаннями не є тим документом, за яким стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусами.

Отже, станом на 15.09.2020 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Секістова Тетяна Іванівна, не мала права вчиняти виконавчий напис за №1008 про звернення стягнення із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» грошових коштів в сумі 81933,76 грн., оскільки кредитний договір за яким є заборгованість не був підставою для безспірного стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Таким чином, суд встановив, що: 1) нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, не перевірив умови, за наявності яких можна вчиняти виконавчий напис, зокрема, 3-х річний строк з дня виникнення вимоги про стягнення заборгованості, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат»; 2) на даний час і на день вчинення виконавчого напису відсутній перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, отже нотаріус не мав права вчиняти виконавчий напис на підставі наданих йому відповідачем документів - у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Щодо клопотання представника відповідача про зменшення витрат на правову допомогу, суд відмовляє у задоволенні даного клопотання, оскільки позивачкою ОСОБА_1 не була заявлена вимога про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, на відповідача слід покласти сплату судового збору за подання позову у розмірі 908,00 грн., окрім того, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем за забезпечення позову у розмірі 454,00 грн.

Керуючись статтями 15, 16, 18 ЦК України, статтями 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, постановою Кабінету міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», статтями 4, 5, 12, 13, 76-81, 206, 259, 263-265, 268, 280-281 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Цивільний позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Секістова Тетяна Іванівна, приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Щербаков Юрій Сергійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати виконавчий напис зареєстрований у реєстрі за №1008, вчинений 15 вересня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Секістовою Тетяною Іванівною про звернення стягнення із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» грошових коштів в сумі 81933,76 грн. (вісімдесят однієї тисячі дев`ятисот тридцяти трьох гривень 33 копійок) за кредитним договором №630013312 від 28.03.2013 року, а також 500,00 (п`ятсот) гривень за вчинення виконавчого напис -таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подачу позову у розмірі 908,00 грн., а також судовий збір, сплачений позивачем за забезпечення позову у розмірі 454,00 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Покровський районний суд Дніпропетровської області в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

З дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, яка починає функціонувати через 90 днів з дня опублікування Державною судовою адміністрацією України у газеті «Голос України» та на веб-порталі судової влади оголошення про створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», , місцезнаходження: 04053, вул. Кудрявський узвіз, буд. 5-Б, м. Київ.

Третя особа 1: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Секістова Тетяна Іванівна, місцезнаходження: 01054, вул. Тургенєвська, буд. 32А, офіс 7, м. Київ.

Третя особа 2: приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Щербаков Юрій Сергійович, місцезнаходження: 65082, вул. Гоголя, буд. 19, офіс 01, м. Одеса.

Повний текст рішення складений 20 липня 2021 року.

Суддя Чорна О.В.

20.07.2021