Ухвала

14 липня 2021року

м. Київ

справа № 425/3110/20

провадження № 61-11053ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Грушицького А. І.,

розглянув касаційну скаргу Комунального підприємства «Муніципальний сервіс» Рубіжанської міської ради Луганської області на рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 18 лютого 2021 року та постанову Луганського апеляційного суду від 31 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Муніципальний сервіс» Рубіжанської міської ради Луганської області про зміну формулювання причини і дати звільнення та стягнення сум, належних працівникові при звільненні,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 13 листопада 2020 року звернувся до суду з позовом до КП «Муніципальний сервіс» Рубіжанської міської ради Луганської області, в якому просив, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, змінити формулювання причини і дати звільнення позивача з пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП України з 29 жовтня 2020 року на частину третю статті 38 КЗпП України з 15 жовтня 2020 року; стягнути вихідну допомогу при звільненні у розмірі 24 533,46 грн та середній заробіток за час затримки виплати вихідної допомоги при звільненні з 16 жовтня 2020 року по день ухвалення рішення.

Рубіжанський міський суд Луганської області рішенням від 18 лютого 2021 року, з урахуванням ухвали цього суду про виправлення описки від 29 червня 2021 року, задовольнив позов ОСОБА_1 , зобов`язав КП «Муніципальний сервіс» Рубіжанської міської ради Луганської області змінити формулювання причини звільнення ОСОБА_1 з пункту четвертого частини першої статті 40 КЗпП України за прогули на частину третю статті 38 КЗпП України за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору та дати його звільнення з 29 жовтня 2020 року на 15 жовтня 2020 року на підставі його заяви про звільнення від 15 жовтня 2020 року, стягнув з КП «Муніципальний сервіс» Рубіжанської міської ради Луганської області на користь ОСОБА_1 вихідну допомогу при звільненні у сумі 24 533,46 грн, стягнув з КП «Муніципальний сервіс» Рубіжанської міської ради Луганської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виплати вихідної допомоги при звільненні за період з 16 жовтня 2020 року по 18 лютого 2021 року у сумі 33 879,54 грн та вирішив питання розподілу судових витрат.

Луганський апеляційний суд від 31 травня 2021 року апеляційну скаргуКП «Муніципальний сервіс» Рубіжанської міської ради Луганської області залишив без задоволення, рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 18 лютого 2021 року залишив без змін.

Комунальне підприємство «Муніципальний сервіс» Рубіжанської міської ради Луганської області30 червня 2021 року засобами поштового зв`язку звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 18 лютого 2021 року та постанову Луганського апеляційного суду від 31 травня 2021 року у вказаній вище справі, в якій просило скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України передбачено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом спору в цій справі є зміна формулювання причини і дати звільнення позивача з пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП України з 29 жовтня 2020 року на частину третю статті 38 КЗпП України з 15 жовтня 2020 року; стягнення вихідної допомоги при звільненні у розмірі 24 533,46 грн та середнього заробітку за час затримки виплати вихідної допомоги при звільненні у розмірі 33 879,54 грн, що станом на 01 січня 2021 року не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270 грн х 250=567 500 грн).

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному перегляду, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено передбачених законом підстав для перегляду оскаржуваних судових рішень в касаційному порядку.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цих Рекомендацій скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

При цьому, застосування передбаченого законодавством порогу retione valoris (ціна позову) для подання скарг до Верховного Суду є правомірною та обґрунтованою вимогою, враховуючи саму суть повноважень Верховного Суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості («Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 36.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (рішення у справі ZUBAC v. CROATIA (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).

З урахуванням наведеного, оскільки КП «Муніципальний сервіс» Рубіжанської міської ради Луганської області подало касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження не підлягає окремому розгляду клопотання про зупинення виконання рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 18 лютого 2021 року до закінчення касаційного провадження.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Комунального підприємства «Муніципальний сервіс» Рубіжанської міської ради Луганської області на рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 18 лютого 2021 року та постанову Луганського апеляційного суду від 31 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Муніципальний сервіс» Рубіжанської міської ради Луганської області про зміну формулювання причини і дати звільнення та стягнення сум, належних працівникові при звільненні відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. В. Литвиненко

В. С. Висоцька

А. І. Грушицький