Єдиний номер справи 480/1188/19
Провадження 22-ц812/1274/21 Головуючий по 1 інстанції Войнарівський М.М.
Головуючий і доповідач по 2 інстанції Колосовський С.Ю.
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

21 липня 2021р. м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

Колосовський С.Ю., Локтіонова О.В., Ямкова О.О.,

секретар судового засідання Андрієнко Л.Д.,

за участі: позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , представника позивача ОСОБА_3 , відповідача ОСОБА_4 , представника відповідача ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4

на рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області від 05 березня 2021р.

за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом виселення,

встановила:

У червні 2019р. ОСОБА_1 пред`явила позов до ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні житловим будинком по АДРЕСА_1 шляхом виселення з цього житлового приміщення.

У жовтні 2019р. такі ж вимоги до ОСОБА_4 були пред`явлені його дітьми: ОСОБА_2 , ОСОБА_2 .

Позивачі зазначали, що є власниками вказаного житлового будинку.

01.09.2011р. рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .

Відповідач після розірвання шлюбу залишився проживати у будинку, хоча жодним чином не приймає участі по його утриманню та оплаті комунальних послуг, став застосовувати фізичне насилля та вчиняти сварки, що негативно впливає на всіх членів сім`ї.

За наслідками звернень до відділу поліції 22.07.2018р. прийнято рішення щодо притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП та складено протокол.

Вироком Миколаївського районного суду Миколаївської області від 19 червня 2019р. ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК.

Посилаючись на те, що проживання з відповідачем є нестерпним, а на їх прохання переїхати проживати до іншого житлового приміщення він відмовляє, позивачі на підставі ст.ст.116,150 ЖК УРСР, ст.ст.13,15,16,317,319,321,391 ЦК просили про задоволення позову.

Рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 05 березня 2021р. позов задоволено. Постановлено усунути ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_2 перешкоди в користуванні будинком АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_4 .

В апеляційній скарзі представник відповідача, посилаючись на незаконність рішення суду, просив його скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в задоволені позову.

Представник позивача, в поданому відзиві на апеляційну скаргу, вважає рішення суду законним і обґрунтованим.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 є власниками будинку АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності від 23.11.2006р., виданого органом приватизації ДП «Племрепродуктор «Степове».

У даному житловому будинку крім його власників зареєстрований і проживає з 26 січня 2011р. ОСОБА_4

01.09.2011р. рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , який було зареєстровано 15 вересня 2001р.

ОСОБА_4 є батьком ОСОБА_2 , ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно довідки Миколаївського РВП Очаківського ВПГУНП в Миколаївській області від 22.07.2018р. за наслідками звернення ОСОБА_1 у зв`язку із заподіянням за місцем проживання тілесних ушкоджень прийнято рішення щодо притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ст.173-2 КУпАП та складено протокол. При цьому зазначалось, що ОСОБА_4 на місці події зі словами заявниці погоджувався та визнавав свою провину.

31.07.2018р. ОСОБА_1 знову звернулась до Миколаївського РВП Очаківського ВПГУНП в Миколаївській області щодо необхідності проведення з ОСОБА_4 профілактичної бесіди, який створює несприятливі умови для її проживання, яка і була проведена працівниками поліції, що підтверджується довідкою правоохоронного органу від 28 серпня 2018р.

Вироком Миколаївського районного суду Миколаївської області від 19.06.2019р. ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.125 КК, який 08 жовтня 2018р. перебуваючи у приміщенні житлового будинку по АДРЕСА_1 під час конфлікту з ОСОБА_1 акцентовано кинув у останню кухонним приладдям після чого взявши її рукою за шию різко штовхнув в стінку, а потім схопивши за волосся штовхнув на підлогу, у зв`язку з чим потерпіла отримала тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин голови і обличчя, гематом правого та лівого плечей, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

З`ясувавши, шо ОСОБА_4 , який протягом тривалого часу перестав бути членом сім`ї власників житлового будинку по АДРЕСА_1 ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 систематичним порушенням правил співжиття робить неможливим для них проживання з ним в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявилися безрезультатними, суд дійшов до вірного висновку про наявність підстав, передбачених ст.ст.116,157 ЖК УРСР, ст.ст.391,406 ЦК для задоволення позову.

Посилання в апеляційній скарзі не невідповідність висновків суду обставинам справи є безпідставними, тому що в рішенні суду наведені факти, які входять до диспозиції ст.116 ЖК УРСР і на цю норму матеріального права посилались позивачі у позовній заяві.

Факт систематичного порушення відповідачем правил співжиття підтверджено довідками правоохоронного органу, достовірність яких відповідачем не спростована (за змістом ст.116 ЖК УРСР не випливає, що особа обов`язково повинна бути притягнена до адміністративної відповідальності таке тлумачення цієї норми матеріального права дано у постанові Верховного Суду від 22 січня 2020р., справа №679/1657/18), а також вироком суду, який набрав законної сили і цим доказам судом дана оцінка у відповідності з вимогами ст.89 ЦПК.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, то апеляційна скарга в силу ст.375 ЦПК підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст.367,374,375,382 ЦПК, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 залишити без задоволення, а рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області від 05 березня 2021р. - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови виготовлено 21 липня 2021р.

Головуючий: Судді: