Справа № 946/252/20
Провадження № 2/946/142/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2021 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Адамова А.С.,

при секретарі - Тюміній О.А.,

за участю: позивача - ОСОБА_1 , представника відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ізмаїлі у режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

16.01.2020 ОСОБА_1 звернувся до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області з позовом (а.с. 1-5 т.1), яким просив: визнати дії відділення Ощадбанку №10015/0456 протиправними, визнати його права на безперешкодне користування вкладом і отримання коштів у будь-який час і в будь-якому місті України; визнати право на свободу вільного пересування в межах території, підконтрольної Україні; припинити дію, яка порушує його право, зобов`язати Ощадбанк повернути всі його пенсійні виплати грошовими коштами негайно; стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду та проценти за користування грошовими коштами негайно на підставі ст.16 ч. 1 і ч.2 п.8 та ст.23 ч. 1 та ч.2 п.2 і п.4 Цивільного Кодексу України відповідно до розрахунку Ощадбанку; стягнути з відповідача на його користь компенсацію за завдану моральну шкоду внаслідок протиправної поведінки відповідача - блокуванням відповідачем його банківського рахунку, у сумі: 100000 гривень згідно ст.16 ч. 1 і ч.2 п.9 та ст.23 ч. 1 та ч.2 п.2 і п.4 ЦПК України; стягнути з відповідача на його користь компенсацію за завдану моральну шкоду внаслідок протиправної поведінки відповідача - не видання відповідачем йому його пенсії, яка є єдиним джерелом його існування, у сумі 100000 гривень згідно ст.16 ч. 1 і ч.2 п.9 та ст.23 ч. 1 та ч.2 п.2 і п.4 ЦПК України.

03.03.2020 ОСОБА_1 звернувся до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області з заявою (пояснення) (а.с. 31-32), якою просив залишити без розгляду позовну вимогу щодо визнання дій відділення Ощадбанку №10015/0456 протиправними та визнання його права на безперешкодне користування вкладом і отримання коштів у будь-який час і в будь-якому місті України. При цьому, в заяві підтримав позовні вимоги тільки в частині, а саме: стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду та проценти за користування грошовими коштами негайно на підставі ст.16 ч. 1 і ч.2 п.8 та ст.23 ч. 1 та ч.2 п.2 і п.4 Цивільного Кодексу України відповідно до розрахунку Ощадбанку; стягнути з відповідача на його користь компенсацію за завдану моральну шкоду внаслідок протиправної поведінки відповідача - блокуванням відповідачем його банківського рахунку, у сумі: 100000 гривень згідно ст.16 ч. 1 і ч.2 п.9 та ст.23 ч. 1 та ч.2 п.2 і п.4 ЦПК України; стягнути з відповідача на його користь компенсацію за завдану моральну шкоду внаслідок протиправної поведінки відповідача - не видання відповідачем йому його пенсії, яка є єдиним джерелом його існування, у сумі100000 гривень згідно ст.16 ч. 1 і ч.2 п.9 та ст.23 ч. 1 та ч.2 п.2 і п.4 ЦПК України.

Ухвалою суду від 04.03.2020 залишено без розгляду позов ОСОБА_1 в частині таких позовних вимог: визнання дій відділення Ощадбанку №10015/0456 протиправними, визнання його права на безперешкодне користування вкладом і отримання коштів у будь-який час і в будь-якому місті України; визнання права на свободу вільного пересування в межах території, підконтрольної Україні; припинення дії, яка порушує його право; зобов`язання Ощадбанк повернути всі його пенсійні виплати грошовими коштами негайно.

29.04.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області з заявою (а.с. 87), якою підтримав наступні позовні вимоги: стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду та проценти за користування грошовими коштами негайно на підставі ст.16 ч. 1 і ч.2 п.8 та ст.23 ч. 1 та ч.2 п.2 і п.4 Цивільного Кодексу України відповідно до розрахунку Ощадбанку; стягнути з відповідача на його користь компенсацію за завдану моральну шкоду внаслідок протиправної поведінки відповідача - блокуванням відповідачем його банківського рахунку, у сумі: 100000 гривень згідно ст.16 ч. 1 і ч.2 п.9 та ст.23 ч. 1 та ч.2 п.2 і п.4 ЦПК України; стягнути з відповідача на його користь компенсацію за завдану моральну шкоду внаслідок протиправної поведінки відповідача - не видання відповідачем йому його пенсії, яка є єдиним джерелом його існування, у сумі100000 гривень згідно ст.16 ч. 1 і ч.2 п.9 та ст.23 ч. 1 та ч.2 п.2 і п.4 ЦПК України. При цьому зазначив, що позовні вимоги про нарахування компенсаційних сум, банківських відсотків, стягнення моральної шкоди, визнання дій протиправними, визнання права на безперешкодне користування вкладом і отримання коштів у будь-який час і у будь-якому місті України, визнання права на свободу права вільного пересування і визнання права на свободу права вибору банка є для нього важливими та обов`язковими для поновлення порушення прав з дотриманням законодавства України та Європейської Конвенції з прав людини.

Уточненою позовною заявою від 10.06.2020 (а.с. 113-116), позивач просить: визнати дії відповідача - Ощадбанку - блокування банківського рахунку позивача ОСОБА_1 та - не видання відповідачем пенсії ОСОБА_1 , яка є єдиним джерелом існування, протиправними; визнати право ОСОБА_1 на безперешкодне користування вкладом і отримання коштів у будь-який час і в будь-якому місті України; визнати право ОСОБА_1 на свободу вільного пересування; визнати право ОСОБА_1 на свободу права вибору банку; стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 завдану йому моральну шкоду внаслідок перенесення стресу 13.01.2020р. у сумі: 50000 (п`ятдесят тисяч) гривень; стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду та проценти за користування грошовими коштами негайно на підставі ст.16 ч. 1 і ч.2 п.8 та ст.23 ч. 1 та ч.2 п.2 і п.4 Цивільного Кодексу України відповідно до розрахунку; стягнути з відповідача на його користь компенсацію за завдану моральну шкоду внаслідок протиправної поведінки відповідача - блокуванням відповідачем його банківського рахунку, у сумі: 100000 (сто тисяч) гривень згідно ст. 16 ч. 1 і ч. 2 п. 9 та ст. 23 ч. 1, ч.2 п.2, п. 4 ЦПК України; стягнути з відповідача на його користь компенсацію за завдану моральну шкоду внаслідок протиправної поведінки відповідача - невиданням відповідачем його пенсії, яка є єдиним джерелом його існування, у сумі 100000 грн. згідно ст.16 ч. 1 і ч.2 п.9 та ст.23 ч. 1 та ч.2 п.2 і п.4 ЦПК України.

Заявою від 10.06.2020 (а.с. 119 т.1) ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги, викладені в уточненій позовній заяві від 10.06.2020. При цьому, в заяві зазначив, що позовні вимоги про нарахування компенсаційних сум, банківських відсотків, стягнення моральної шкоди, визнання дій протиправними, визнання права на безперешкодне користування вкладом і отримання коштів у будь-який час і у будь-якому місті України, визнання права на свободу права вільного пересування і визнання права на свободу права вибору банка є для нього важливими та обов`язковими для поновлення порушення прав з дотриманням законодавства України та Європейської Конвенції з прав людини.

В обґрунтування позову (з урахуванням уточнення від 10.06.2020) позивач ОСОБА_1 зазначає, що він є переселенцем, отримує пенсію через Ощадбанк. Між ним і відповідачем укладений відповідний договір. На початку серпня 2019 року він поїхав із м. Ізмаїл до м. Слов`янськ Донецької області на 7-му річницю смерті матері на кладовище. 03.09.2019 року він отримав СМС з повідомленням, що його рахунок заблоковано. Він залишився у м. Слов`янськ без грошей. У відділенні Ощадбанку в м.Слов`янськ йому пояснили, що у них немає зв`язку з Ізмаїльським відділенням Ощадбанку і вони не можуть допомогти вирішити це питання. У зв`язку з цим він не міг користатися своїми грошима. Зазначив, що вимога щодо проходження ним фізичної ідентифікації є протиправною та такою, що суперечить чинному та міжнародному законодавству. Протиправність такої вимоги щодо проходження ідентифікації визначена Конституційним Судом України. Вважає таки дії Ощадбанку протиправними, що він має право на безперешкодне користування вкладом і отримання коштів у будь-який час і в будь-якому місті України. 03.08.2019р. він отримав СМС-повідомлення про те, що «З метою проходження ідентифікації відповідно до постанови Кабінету Міністрів 637 просимо Вас звернутися до відділення Ощадбанку протягом 2 місяців». 03.09.2019р., хоча ще не минуло двох місяців, він отримав СМС-повідомлення - «Ми заблокували Ваш рахунок. Акт 262065-57 відповідно до постанови Кабінету Міністрів 637. Для розблокування картки зверніться до Банку та пройдіть ідентифікацію.». Подібні СМС-повідомлення він отримував у квітні та червні 2019 та ідентифікувався у відділенні м.Ізмаїл. Коли у вересні пришла смс-ка про необхідність пройти ідентифікацію, то він на неї не звернув увагу та не приходив (тому що раніше у червні 2019 року йому представник банку сказав не звертати увагу на такі смс). А в жовтні вже заблокували рахунок. 13.01.2020 він особисто з паспортом та іншими документами звернувся до головного економіста Ощадбанку в м.Ізмаїл Б(Д)ойчевої Євгенії Семенівни. Через пряму лінію з головним офісом Ощадбанку у Київі він отримав відмову в ідентифікації, внаслідок чого він отримав стрес та ОСОБА_7 викликала «швидку» і йому було надано медичну допомогу та призначені ліки, але він не мав можливості їх придбати, бо пенсію йому банк не видавав. Ощадбанк порушив його право на безперешкодне користування вкладом і отримання коштів у будь-який час і в будь-якому місті України, чим фактично спричинив порушення його прав людини на здоров`я і життя, оскільки йому довелося голодувати, чим завдано йому фізичні страждання і суттєва моральна шкода. Таким чином, вважає, що ОСОБА_4 йому завдано моральну шкоду внаслідок протиправної поведінки відповідача - блокуванням його банківського рахунку, тому просить суд стягнути з відповідача на його користь компенсацію, в розмірі 100000 гривень. Також, вважає, що йому завдано відповідачем і матеріальну шкоду. Також, вважає за необхідне стягнути з відповідача проценти за користування грошима в розмірі та витрати на юридичну допомогу в сумі 8000 грн.

Згідно відзиву АТ «Державний ощадний банк України», наданого суду від 04.03.2020 (а.с. 39-43 т.1), відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі. Позовні вимоги ОСОБА_5 вважає безпідставними, недоведеними та такими, що викладені без посилання на належні, допустимі, достовірні достатні докази, а тому позов не підлягає задоволенню. Так, згідно ч. 3 ст. 64 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банк здійснює ідентифікацію, верифікацію клієнта (особи, представника клієнта) і вживає заходи відповідно до законодавства. Частиною 4 ст. 64 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що банк має право витребувати, а клієнт зобов`язаний надати документи і відомості, необхідні для здійснення ідентифікації та/або верифікації. Пункт 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» (в редакції на дату блокування рахунку) визначає, що призначення та продовження, зокрема, виплати пенсій за рахунок коштів державного бюджету внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року №509. Для ідентифікації одержувачів пенсій, які є внутрішньо переміщеними особами, та забезпечення виплати пенсій таким особам проводиться емісія платіжних карток, які водночас є пенсійними посвідченнями, із зазначенням на них графічної та електронної інформації про власника та його електронного цифрового підпису. Дія платіжних карток установлюється на строк до трьох років за умови проходження фізичної ідентифікації клієнта в установах акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" кожні шість місяців. Після завершення строку дії картка перевипускається за рахунок Банку. У разі не проходження фізичної ідентифікації одержувачем соціальних виплат АТ "Державний ощадний банк України" зупиняє видаткові операції за поточним рахунком. Відновлення видаткових операцій проводиться Банком з дня, що настає за днем проведення фізичної ідентифікації в установах АТ "Державний ощадний банк України". Позивачем визнається юридичний факт існування договірних відносин банківського рахунку із отриманням банківської платіжної картки, яка одночасно є пенсійним посвідченням внутрішньо переміщеної особи. Відповідно до Заяви про приєднання №1201157/050517 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) від 05.05.2017 (надалі - ДКБО, Договір) АТ «Ощадбанк», в особі ТВБВ № 10015/0456 філії - Одеське обласне управління, ОСОБА_6 відкрито поточний рахунок № НОМЕР_1 , надана платіжна картка та ПІН-конверт до неї. При укладанні ДКБО позивачем на підтвердження статусу внутрішньо переміщеної особи, було надано довідку № від 04.05.2017 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, згідно якої фактичне місце проживання/перебування позивача визначене за адресою: АДРЕСА_1 . Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші обмеження його права щодо розпорядження грошовими коштами, не передбачені законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку. Пунктом 12.10.5. Договору передбачено, що підписанням Заяви про приєднання одержувач пенсії внутрішньо переміщена особа беззастережно підтверджує, що на момент укладення Договору він ознайомився з обов`язком проходити фізичну ідентифікацію в Установах Банку у строки, визначені постановою Кабінету Міністрів України «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» від 5 листопада 2014 р. № 637. У пункті 12.10.6. ДКБО вказано, що за відсутності проходження фізичної ідентифікації одержувача пенсії внутрішньо перемішеної особи в установах банку відповідно до п. 12.10.5 цього Договору Банк зупиняє виняткові операції за поточним рахунком згідно з вимогами постанови Кабінету Міністрів України «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» від 5 листопада № 637. Таким чином, якщо клієнт (одержувач пенсії ВПО) не пройшов фізичну ідентифікацію, акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» вправі зупинити видаткові операції за поточним рахунком до моменту її проходження у відділенні Банку. 15.01.2020 ОСОБА_1 пройшов належну фізичну ідентифікацію у відділенні Банку в м. Ізмаїлі та 16.01.2020 отримав готівкові кошти з рахунку на значну суму, що підтверджується випискою. Тобто, в діях AT «Ощадбанк» щодо зупинення видаткових операцій за поточним рахунком позивача не вбачається будь-якого порушення законодавства України, а навпаки, Банк при виконанні Договору суворо дотримався його умов. Що стосується позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, відповідач зазначив, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, що підтверджують заподіяння незаконними діями банку шкоди позивачу, наслідком якої є моральна шкода та розрахунку визначення розміру моральної шкоди. Позовна вимога щодо стягнення матеріальної шкоди та процентів за користування грошовими коштами не ґрунтується ні на положеннях ДКБО, ні на положеннях чинного законодавства щодо відповідальності за грошовими зобов`язаннями. Усі позовні вимоги ґрунтуються на неправомірності блокування видаткових операцій по рахунку, яке жодним чином не доведено та спростовуються усім вищезазначеним.

У письмових поясненнях АТ «Державний ощадний банк України» (а.с. 120-121) зазначив, що позивачем під час підготовчого провадження до суду було подано «Заяву- пояснення», за якою просив суд залишити без розгляду свою основну позовну вимогу: - «Припинити дію, яка порушує право, зобов`язати Ощадбанк повернути всі мої пенсійні виплати грошовими коштами негайно» та разом із заявою, позивач надав ксерокопії/копії двох СМС- повідомлень з екрана мобільного телефону, на яких побудовано позов. Перше від 03.08.2019: «З метою проходження ідентифікації відповідно до постанови Кабінету Міністрів України 637, просимо Вас звернутися до відділення Ощадбанку протягом 2 місяців. Деталі: ». Друге СМС повідомлення від 03.09.2019: «Ми заблокували Ваш рахунок. Асnt: 262065-57 відповідно до Постанови Кабінету Міністрів 637. Для розблокування картки зверніться до Банку та пройдіть ідентифікацію». Предметом позову є визнання дій банку з позбавлення права власності на пенсію, протиправними, що, на думку ОСОБА_1 , має наслідком відповідальність у сплаті відсотків за користування грошовими коштами та обов`язок сплатити йому матеріальну та моральну шкоду. При цьому така протиправність, окрім наданих копій СМС-повідомлень та уявлень, нічим не обґрунтовується. Разом з цим, відповідно до іншої заяви позивача про приєднання №1201157/050517 з АТ «Ощадбанк» укладено Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) від 05.05.2017, за яким йому відкрито інший рахунок № НОМЕР_4 із наданням БПК. Даний рахунок було відкрито виключно для зарахування позивачу соціальних виплат внутрішньо переміщеній особі (ВПО) - матеріальна допомога, субсидія, компенсація тощо. З виписки по рахунку за період з 05.05.2017 по 31.01.2020, вбачається, що матеріальна допомога є досить не регулярною та не значною, а остання видаткова трансакція до подання позову відбулась 01.05.2018, яка в свою чергу, не може слугувати основним джерелом утримання ВПО. На рахунок № НОМЕР_1 , про який йшлося у позові та відзиві, відбулось зарахування виключно пенсії ВПО, що підтверджується призначенням зарахованих сум наданою банком випискою по рахунку № НОМЕР_1 . Як вбачається зі змісту обох Заяв про приєднання, позивачу відкрито рахунок № НОМЕР_4 для соціальних виплат та рахунок № НОМЕР_1 для пенсійних виплат, які в подальшому стали альтернативними номерами до введених основних номерів цих рахунків у відповідності до постанови Правління Національного банку № 89 від 11.09.2017 «Про затвердження нормативно-правових актів Національного банку України з бухгалтерського обліку» та стали мати наступний вигляд: 1. НОМЕР_5 - для пенсії та 2. НОМЕР_6 / НОМЕР_7 - для соціальних виплат. З наданого позивачем СМС-повідомлення від 03.09.2019: «Ми заблокували Ваш рахунок. Асnt: 262065-57 відповідно до Постанови Кабінету Міністрів 637. Для розблокування картки зверніться до Банку та пройдіть ідентифікацію», вбачається, що воно стосується саме іншого, для соціальних виплат рахунку. Який в свою чергу з урахуванням наведеного, не є основним джерелом доходу позивача, а тому його блокування жодним чином не могло спричинити ті наслідки, що спричинили звернення позивача до суду. Разом з цим, позивач не надав доказів того, що він взагалі звертався до відділення АТ «Ощадбанк» у м. Слов`янськ Донецької області або іншого відділення банку за отриманням грошей або вчиняв інші дії задля отримання готівки через банкомат, телефонування на гарячу лінію АТ «Ощадбанк», номер якої наведено у вказаних СМС. В разі спроби використання банкомату для отримання готівки при заблокованому рахунку (відсутності коштів на рахунку, технічних проблемах тощо), позивач також повинен був отримати на свій телефон СМС від Банку з повідомленням про причини неможливості проведення бажаної трансакції. Таких доказів також немає, а обґрунтування позову показами свідків не можуть бути належними та допустимими внаслідок явної зацікавленості цих осіб. Мотивування позову спирається лише на те, що отримавши СМС - повідомлення про блокування рахунку, ОСОБА_1 вирішив, що банк позбавив його і права власності, і права на вільне пересування на підставі незаконної Постанови КМУ №637. Таким чином, в діях АТ «Ощадбанк» щодо зупинення видаткових операцій пенсійним рахунком позивача не вбачається будь-якого порушення законодавства України. У зв`язку з чим, АТ «Ощадбанк» просить постановити рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Ухвалами суду від 04.03.2020, 11.06.2020 та 23.09.2020, 25.11.2020 витребувано докази по справі.

Позивач в судовому засіданні підтримав уточненні позовні вимоги у повному обсязі, просив позов задовольнити. Пояснив, що у листопаді чи грудні 2019 року, після отримання смс з банку, ОСОБА_1 один раз звертався у Слов`янську до відділення Ощадбанку та пояснив, що карту і код він залишив своєму другу, щоб той зняв його гроші. Проте, банкомат цю картку вилучив. Він показав свій паспорт, щоб вони зв`язалися з Ізмаїлом та розблокували йому картку, але ж йому відмовили із поясненням, що не можуть з`єднатися з Ізмаїлом, тільки з Києвом. СМС-повідомлення він отримував у квітні та червні 2019 та ідентифікувався у відділенні м. Ізмаїл. Коли у вересні пришла смс-ка про необхідність пройти ідентифікацію, то він на неї не звернув увагу та не приходив (тому що раніше у червні 2019 року йому представник банку сказав не звертати увагу на це смс). А в жовтні вже заблокували. Розблокування рахунку здійснюється через Київ, заблоковано на підставі постанови КМУ від 5 листопада 2014 року №637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам». 13.01.2020 він мав при собі свідоцтво про зміну прізвища. 13.01.2020 він пройшов ідентифікацію, але із-за технічних причин неможливо було її закінчити. З`єдналися з Києвом. Сказали, що не можна зараз зняти усі гроші. Йому стало погано, він втратив свідомість і викликали швидку допомогу. Йому призначили дорогі ліки, але ж грошей на ліки у нього не було. Він залишився у банку та не поїхав зі швидкою, оскільки хотів закінчити процедуру ідентифікації. Він чотири години знаходився у банку, проте грошей так і не отримав. По закінченню робочого дня йому запропонували прийти наступного дня, так як працівник банку ОСОБА_7 сказала, що не може видати гроші без дозволу банку. Він проходив ідентифікацію у січні, березні, червні 2019 року (хоча було нормою, що раз на рік ідентифікацію потрібно проходити). Картку свою він дійсно передав товаришу. 13.01.2020 картки у наявності у нього не було. Видали і картку і гроші йому 16.01.2020. Інших карток у нього немає. Від соціальної він давно відмовився і вона закрита за його заявою. Визнає, що дійсно після отримання смс-повідомлення про необхідність пройти ідентифікацію та після блокування рахунку до січня 2020 він не проходив фізичну ідентифікацію. Пів року він не отримував пенсію та голодував, йому допомагали люди, внаслідок чого переживав сильні душевні страждання.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав, просив відмовити у їх задоволенні з підстав, викладених у відгуку та письмових поясненнях. Пояснив, що права позивача порушені не були. Він звернувся до відділення банку для проходження ідентифікації 13.01.2020р., однак не мав з собою карти банка, що є одночасно й пенсійним посвідченням (бо вона відсутня та була втрачена, як зазначав позивач, він віддав її іншій особі), а також не мав доказів зміни свого прізвища, які він надав лише 14.01.2020р., та його рахунок був разблокований 15.01.2020р. А здійснив позивач першу операцію 16.01.2020 і зняв гроші, ввів пінкод 16.01.2020. До цього він не скористався правом на зняття коштів.

У судовому засіданні були допитані свідки: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 .

Так, свідок ОСОБА_9 показала, що ОСОБА_1 вона знає з дитинства, вони підтримують дружні стосунки. Він не отримував пенсію з серпня місяця 2019 року по 17.01.2020 рік. Вона приходить до ОСОБА_1 регулярно у гості та бачила, що він страждав, що немає грошей. Вона допомагала йому з їжею, так як він голодував, оскільки пенсію було заблоковано, із-за чого дуже схуднув, втратив зір та слух частково. Йому потрібна була операція, а грошей не було, із-за чого він дуже нервував, підірвав своє здоров`я. Раніше, до серпня 2019 року, він займався громадською діяльністю, усім допомагав, а зараз не може із-за стану здоров`я, яке дуже погіршилося. До нього регулярно приїжджав дільничний лікар, оскільки із-за голоду йому мучили сильні головні болі. На його маленьку пенсію, яку платять як інваліду, неможливо прожити, тому він і голодував. Син допомагає йому.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що вона з ОСОБА_1 знайома з 2000 року. Коли ОСОБА_1 перестали платити пенсію, то він голодував і не було грошей з серпня 2019р. по січень 2020р. Вона йому допомагала з продуктами, давала гроші. Усі його звернення до банку не допомагали, банк не платив. ОСОБА_12 хворів, у нього погіршився зір та слух, він схуднув, грошей на ліки та їжу йому не вистачало. Він не працює, інвалід. Раніше регулярно отримував пенсію, а потім перестав. Паспорт у нього був, але банк все одно не давав гроші, не зрозуміло чого йому потрібно їхати до іншого міста, щоб переоформити карту.

Свідок ОСОБА_10 зазначив, що ОСОБА_1 дуже нервував, так як йому потрібно було пройти ідентифікацію. Він не отримував пенсію, не міг купувати ліки. Не міг отримувати гроші без ідентифікації в Ізмаїлі. Він зателефонував до Києву на гарячу лінію, але там йому сказали, що не можуть допомогти, у нього стався стрес, стало погано йому, викликали швидку. На фоні постійного стресу у нього з`явилися фізичні страждання. Не було у нього грошей, він голодував, брав у борг гроші. Ліки йому виписувалися, але придбати їх він не міг. В Слов`янську не відмовляли в ідентифікації, однак прийшло СМС-повідомлення про блокування. В Ізмаїлі сказали, що не можуть провести ідентифікацію з технічних причин, тому теж зателефонувала до Києву, проте у Києві теж не допомогли. До цього, позивач спробував зняти гроші через товариша, але ж картку було вилучено банкоматом. Також, ОСОБА_1 нервував і коли отримав СМС повідомлення, проте не було у нього грошей повернутися в Ізмаїл. 13.01.2020р. при позивачі не було картки банківської-посвідчення та нову картку видали як і гроші 16.01.2020р.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні 16.06.2021 показав, що він працює у відділенні АТ «Ощадбанк» №10015/0456 за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул.Грушевського, 4, заступником начальника відділу клієнтів роздрібного бізнесу. Він знає, що позивач є клієнтом банку. 13.01.2020 ОСОБА_12 звернувся до відділення та при ньому був паспорт, код, довідка про реєстрацію. Почалася процедура ідентифікації та верифікації, відновлення видаткових операцій проводиться банком з дня, що настає за днем проведення фізичної ідентифікації банку. При перевірці було з`ясовано, що позивачем було змінено прізвище, а платіжної картки не було. Саме свідоцтво про зміну прізвища позивачем було подано лише 14.01.2020р. Для фізичної ідентифікації необхідно фізична наявна картка банку (здійснюється через касира). Тому так як він не знав, де картка, то її було заблоковано та сформована заявка на перевипуск картки. 14.01.2020 була заявка на зняття коштів в банку, але 14.01.2020 не було довідки про реєстрацію як ВПО (внутрішньо переміщеної особи), тому видати було неможливо (Київ заборонив). Лише 15.01.2020 банком було отримано довідку про ВПО та розблоковано рахунок. Клієнту подзвонили 15.01.2020р. після 16:00 год., що він може приїхати та зняти кошти, однак клієнт відмовився, так як було пізно та погане самопочуття. 16.01.2020р. о 10:35 год. з`явився фізично до відділення, був ідентифікований, зробив заявку на отримання залишку на рахунку та о 16:00 год. отримано в касі всі кошти з рахунку. Пам`ятає, що клієнту в один день стало погано і йому викликали швидку. Він розхвилювався з незрозумілих причин. Госпіталізації не було, поміряли тиск та він залишився у відділенні. Свідомість позивач у той день при ньому не втрачав. Введення пін коду перевірка балансу - це і є фізична ідентифікація. Станом на 15.01.2019 (попередня ідентифікація) ідентифікація проводилася раз на півроку, а не раз на рік, згідно чинної редакції Постанови. 13.01.2020 не змогли видати гроші та провести ідентифікацію, так як не було свідоцтва про зміну прізвища (це вбачається з даних електронного архіву). У клієнта два рахунки: 1) для пенсійних виплат; 2) грошова допомога. Смс розсилаються по будь якому картковому рахунку окремо. Ідентифікація проводиться з будь-якого карткою по усім рахункам, а не окремо за кожним рахунком.

Свідок ОСОБА_13 не була допитаною, оскільки остання згідно наказу №287-к від 05.03.2020 філії АТ «Державний ощадний банк України» звільнена з посади головного економіста відділу клієнтів роздрібного бізнесу ТВБВ №10015/0456 філії - Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» 16.03.2020 за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України (а.с. 214) та судові виклики, які надсилалися за місцем реєстрації свідка та за іншими відомими суду адресами, свідком отримані не були, у судові засідання даний свідок не з`явився, незважаючи на вчинення судом усіх можливих заходів щодо повідомлення та виклику свідка.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, свідків, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи від 12.09.2019 №22-15/3-5496, ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно довідки про взяття позивача на облік як внутрішньо переміщеної особи від 10.05.2017 №5107-198365, ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до Заяви про приєднання № 1201157/050517 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) від 05.05.2017 АТ «Ощадбанк», в особі ТВБВ № 10015/0456 філії - Одеське обласне управління, ОСОБА_14 відкрито поточний рахунок № НОМЕР_1 , надана платіжна картка та ПІН-конверт до неї.

Згідно свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_8 , виданого Слов`янським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 10.04.2019, ОСОБА_15 змінив своє прізвище на - ОСОБА_12 .

При укладанні Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб позивачем на підтвердження статусу внутрішньо переміщеної особи, було надано довідку № від 04.05.2017 про взяття на облік внутрішньо переміщеної, особи, згідно якої фактичне місце проживання/перебування позивача визначене за адресою: АДРЕСА_3 .

Сторонами визнається факт існування договірних відносин, банківського рахунку, банківської платіжної картки, яка одночасно є пенсійним посвідченням внутрішньо переміщеної особи.

Як вбачається із наявних у матеріалах справи документів, ОСОБА_1 під час укладення Договору із Банком був ознайомлений з обов`язком проходити фізичну ідентифікацію в Установах Банку у строки, визначені постановою Кабінету Міністрів України «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» від 5 листопада 2014 р. № 637.

На початку серпня 2019 ОСОБА_1 поїхав до м. Слов`янськ Донецької області.

03.08.2019 ОСОБА_1 отримав від АТ «Державний ощадний банк України» СМС із повідомленням: «З метою проходження ідентифікації відповідно до постанови Кабінету Міністрів України 637, просимо Вас звернутися до відділенні Ощадбанку протягом 2 місяців».

03.09.2019 ОСОБА_1 отримав СМС-повідомлення банку в такий редакції: «Ми заблокували Ваш рахунок. Акт 262065-57 відповідно до Постанови Кабінету Міністрів 637. Для розблокування картки зверніться до банку та пройдіть ідентифікацію». Як зазначає позивач, подібні СМС - повідомлення він отримував раніше у квітні та червні 2019 та на їх виконання проходив ідентифікацію у відділенні банку в м. Ізмаїл.

При цьому, як вбачається з наданих банком виписок (а.с.61, 63, 248 т.1) фактичне блокування видаткових операцій за банківським рахунком позивача, на який він отримував пенсійні виплати, відбулася 04.10.2019р.

Згідно службової записки АТ «Державний ощадний банк України» (а.с. 128) на клієнта ОСОБА_16 відкрито 2 карткових рахунка у ТВБВ 05.05.2017 з призначенням - пенсія ВПО та соц.виплати ВПО.

З наданої банком виписки по картковому рахунку ГУ з обслуговування клієнтів Ощадбанку за період з 05.05.2017 по 31.01.2020 вбачається, що по рахунку № НОМЕР_9 , відкритому позивачу, останнє безготівкове зарахування пенсії відбулося 03.01.2020.

Згідно інформації Одеського обласного центру екстреної медичної допомоги і медицини катастроф Одеської обласної ради за №1308 від 13.07.2020р. (а.с. 174, 175), 13.01.2020 був виїзд швидкої медичної допомоги до ОСОБА_1 , що підтверджено формою №110/о від 13.01.2020, згідно якої виклик до швидкої поступив 16:56 год., прибуття на місце - 17:06 год., закінчення виклику - 17:25 год., загальний час виклику 40 мін., діагноз - гіпертонічний криз (нескладний).

Згідно інформації філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» за №113.26-08/84834/2020-15/ВИХ від 28.12.2020р. (а.с. 247), ОСОБА_1 пройшов фізичну ідентифікацію до 13.01.2020: в ТВБВ №1005/0456 15.01.2019 по картці НОМЕР_10 за рахунком НОМЕР_11 як внутрішньо переміщена особа. Видаткові операції 13.01.2020 не проводились у зв`язку з тим, що клієнтом не було надано документ - свідоцтво, що підтверджує зміну прізвища з ОСОБА_17 на ОСОБА_12 . 14.01.2020 клієнтом було надано банку документ, що підтверджує зміну прізвища. З початку серпня 2019 картка не вилучалась банком, у зв`язку з тим, що 13.01.2020 при зверненні клієнта була відсутня картка НОМЕР_10 , по якій можливо було здійснити ідентифікацію. 15.01.2020 банком було перевипущено картку НОМЕР_10 , яка діє по теперішній день. Згідно програмного забезпечення Card Management, картка клієнтом отримана 05.12.2017 та була перевипущена 15.01.2020.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», внутрішньо переміщені особи користуються тими ж правами і свободами відповідно до Конституції, законів та міжнародних договорів України, як і інші громадяни України, що постійно проживають в Україні. Забороняється їх дискримінація при здійсненні ними будь-яких прав і свобод на підставі, що вони є внутрішньо переміщеними особами.

Згідно ст.46 Конституції України визначено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Право на отримання пенсії є об`єктом захисту за ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (справа Європейського суду з прав людини «Мюллер проти Австрії», 1975 рік) та пов`язане з правом мирно володіти своїм майном.

Статтею 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав, зокрема, на пенсійне забезпечення здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема, відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Відповідно до ст. 117 Конституції України Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання та відповідно до ч.4 ст. 4 ЦК України є актами цивільного законодавства.

Таким чином, постанова Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року №637 є актом цивільного законодавства та обов`язкова до виконання.

Кабінет Міністрів України постановою від 05.11.2014р. № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», визначено відповідний механізм, а саме: призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), усіх видів соціальної допомоги та компенсацій внутрішньо переміщеним особам.

Згідно з п. 1 цієї Постанови призначення та продовження виплати довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509 (Офіційний вісник України, 2014 р., № 81, ст. 2296; 2015 р., № 70, ст. 2312). Призначення, відновлення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання) (далі - пенсії) внутрішньо переміщеним особам, у тому числі особам, які відмовились відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на території, де органи державної влади здійснюють свої повноваження (далі - внутрішньо переміщені особи), здійснюються територіальними органами Пенсійного фонду України на підставі відомостей, що містяться в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб. Виплата (продовження виплати) довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення (далі - соціальні виплати) та пенсій, що призначені зазначеним особам, здійснюється через рахунки та мережу установ і пристроїв акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" з можливістю отримання готівкових коштів і проведення безготівкових операцій через мережу установ і пристроїв будь-яких банків тільки на території населених пунктів, де органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі.

Згідно п. 1 Порядку №509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року, цей Порядок регулює механізм видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (далі - довідка). Довідка є документом, який підтверджує факт внутрішнього переміщення і взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Відповідно до частин 1, 2 статті 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», на момент їх виникнення.

Згідно з частиною 1 статті 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

Тобто вказана довідка була необхідною для підтвердження зареєстрованого місця проживання позивача.

Згідно п.1 Постанови №637 (в редакції чинній на момент виникнення та існування спірних правовідносин, в редакції Постанови КМ № 548 від 11.07.2018р.), дія платіжних карток установлюється на строк до трьох років за умови проходження фізичної ідентифікації клієнта в установах публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" кожні шість місяців. Після завершення строку дії картка перевипускається за рахунок публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України".

Отже обов`язок проходити фізичну ідентифікацію для позивача у період виникнення спірних правовідносин був встановлений саме кожні шість місяців, а не рік (норма яка мала місце до ухвалення Постанови КМ № 548 від 11.07.2018р.), як то помилково вважав позивач. А отже відповідачем було своєчасно повідомлено позивача про необхідність пройти фізичну ідентифікацію та заблоковано видаткові операції за його рахунками через не проходження ним такої ідентифікації.

Постановою встановлено, що для ідентифікації одержувачів пенсій, які є внутрішньо переміщеними особами, та забезпечення виплати пенсій таким особам проводиться емісія платіжних карток, які водночас є пенсійними посвідченнями, із зазначенням на них графічної та електронної інформації про власника та його електронного цифрового підпису.

Таким чином наявність у пенсіонера-ВПО платіжної картки, яка водночас є пенсійними посвідченням, для його ідентифікації є обов`язковою умовою.

Частинами 1, 2 статті 1067 ЦК України визначено, що договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами. Банк зобов`язаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам.

Відповідно до п. 13.1 ст. 13 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», порядок виконання операцій із застосуванням платіжних інструментів, у тому числі обмеження щодо цих операцій, визначаються законами України та нормативно-правовими актами Національного банку України.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1074 ЦК України, обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на рахунку, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму та фінансування розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року №637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» встановлено, що у разі непроходження фізичної ідентифікації одержувачем соціальних виплат акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" зупиняє видаткові операції за поточним рахунком та інформує протягом одного тижня з дня їх зупинення в електронній формі з використанням електронного цифрового підпису через захищені канали зв`язку про таке зупинення Міністерство соціальної політики та Міністерство фінансів.

Тобто, зупинення видаткової операції (блокування рахунку) клієнту банку внутрішньо переміщеній особі може бути здійснено в разі не виконання клієнтом вимог постанови Кабінету Міністрів України №637 щодо проходження фізичної ідентифікації клієнта.

Отже, положення ст. 1074 ЦК України передбачають обмеження у користуванні рахунком для клієнтів у разі запобігання вчиненню злочинів, а положення постанови Кабінету Міністрів України № 637 є необхідним інструментом, який забезпечує запобігання таких злочинів, що свідчить про те, що зазначені нормативно-правові акти мають тотожні цілі.

Також п.1 Постанови №637 встановлено, що відновлення видаткових операцій проводиться банком з дня, що настає за днем проведення фізичної ідентифікації в установах АТ "Державний ощадний банк України".

Згідно із ч. 1 ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Згідно ч. 3 ст. 64 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банк здійснює ідентифікацію, верифікацію клієнта (особи, представника клієнта) і вживає заходів відповідно до законодавства, яке регулює відносини у сфері запобігання легалізації (відмиванню) доходів одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення, до відкриття рахунка клієнту, укладення договорів чи здійснення фінансові операцій, зазначених у частині другій цієї статті.

Частиною 4 ст. 64 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що банк має право витребувати, а клієнт (особа, представник клієнта) зобов`язаний надати

документи і відомості, необхідні для здійснення ідентифікації та/або верифікації (в тому числі встановлення ідентифікаційних даних кінцевих бенефіціарних власників (контролерів), аналізу та виявлення фінансових операцій, що підлягають фінансовому моніторингу, та інші передбачені законодавством документи та відомості, які витребує банк з метою виконання вимог законодавства, яке регулює відносини у сфері запобігання легалізації (відмиванню) доході одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зі масового знищення.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.5 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» банки є суб`єктами первинного фінансового моніторингу та згідно п.2 ч.2 ст.6 цього ж Закону зобов`язані здійснювати ідентифікацію, верифікацію клієнта.

Пунктом 12.8.1. Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, укладеного між сторонами, передбачено, що банк здійснює обслуговування Карткових рахунків, які відкриваються внутрішньо переміщеними особами у Банку для зарахування пенсій та соціальної допомоги, з урахуванням положень законодавства щодо особливостей соціального забезпечення внутрішньо переміщених осіб, в тому числі постанови Кабінету Міністрів України «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» від 5 листопада 2014 р. № 637, Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 365 від 08.06.2015, Порядку емісії платіжних карток, які одночасно є пенсійним посвідченням, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 7-1 від 08.04.2016, Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1596 від 30.08.1999 та інше.

Згідно пункту 12.8.6 Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, поновлення або припинення видаткових операцій по рахунку внутрішньо переміщеної особи здійснюється банком у відповідності до вимог постанови Кабінету Міністрів України «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» від 5 листопада 2014 р. № 637.

У пункті 12.8.7. Договору, зазначено, що шляхом підписання Заяви про приєднання до договору, клієнт - внутрішньо переміщена особа, яка на законних підставах отримує чи в подальшому отримуватиме пенсію та соціальні виплати на свій рахунок, керуючись ст.1066 Цивільного кодексу України, підтверджує свою згоду (дозвіл) на встановлення банком обмежень, передбачених постановою Кабінету Міністрів України «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» від 5 листопада 2014 р. № 637, в частині зупинення (блокування) видаткових операцій по рахунку у разі непроходження клієнтом - внутрішньо переміщеною особою Фізичної ідентифікації в Установах Банку згідно з вимогами та у строки, встановлені постановою Кабінету Міністрів України «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» від 5 листопада 2014 р. № 637.

Згідно пункту 12.10.6. Договору, за відсутності проходження фізичної ідентифікації одержувача пенсії внутрішньо переміщеної особи в установах банку відповідно до п. 12.10.5 цього Договору банк зупиняє видаткові операції за поточним рахунком згідно з вимогами постанови Кабінету Міністрів України «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» від 5 листопада № 637. Поновлення або припинення видаткових операцій по рахунку внутрішньо переміщеної особи здійснюється банком у відповідності до вимог постанови Кабінету Міністрів України «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» від 5 листопада 2014 р. № 637 (п. 12.10.7. Договору).

Таким чином, позивачу було доведено до відома, що якщо клієнт (одержувач пенсії внутрішньо переміщеної особи) не пройшов фізичну ідентифікацію, акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» вправі зупинити видаткові операції за поточним рахунком до моменту її проходження у відділенні банку.

У статті 1 Протоколу № 1 вказано, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Проте, попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користування майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Як встановлено судом, не заперечується сторонами, раніше після отримання СМС - повідомлення із попередженням про обов`язкову необхідність проходження ідентифікації відповідно до постанови КМУ № 637 у відділенні банку протягом 2 місяців, ОСОБА_18 звернувся до відділення банку у м. Ізмаїлі та успішно ідентифікувався - 03.04.2019, що підтверджено витягом з АБС (а.с. 62 т.1).

Таким чином, враховуючи п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України № 637 від 05.11.2014, наступна ідентифікація повинна відбутись через шість місяців, але не пізніше 04.10.2019, про що заздалегідь було проінформовано ОСОБА_1 CMC-повідомленням від 03.08.2019, аналогічним попередженням, а саме: Z metou prohodzennya identyfikatsii vidpovidno do pstanovi Kabinetu Ministriv 637 prosumo Vas zvernutysya do viddilennya Oschadbanku protygom 2 misyatsiv, що підтверджено витягом ПЗ DATA BASE MANAGER (а.с. 61 т.1).

Внаслідок непроходження ОСОБА_18 фізичної ідентифікації в порядку визначеному Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, банк заблокував 04.10.2019 ОСОБА_18 його платіжну картку, що також вбачається із витягу на а.с.248 т.1.

Разом з блокуванням видаткових операцій клієнту автоматично було направлено банком смс повідомлення з текстом: Uvaga! Му zablokuvaly Vash rahunok vidpovidno do postanovy Kabinetu Ministriv 637. Dlya rozblokuvannya kartky zvernitsya do Banku ta proidit identyfikatsiu. Info (а.с. 61 т.1 - витяг з ПЗ DATA BASE MANAGER).

Згідно наданої банком документації видаткові операції були заблоковані позивачу саме 04.10.2019р. (а.с.61, 63, 248 т.1), дані щодо блокування рахунку у вересні відсутні.

Доказів, що позивач намагався скористатися своєю пенсійною карткою раніше 04.10.2019р. - у вересні, однак не зміг через її блокування, суду не надано та про такі випадки не повідомлено. Крім того, як обґрунтовано наголосив представник відповідача у разі спроб позивачем зняти кошти з картки та відмови банкомату у здійсненні вказаної операції, позивачу б також було направлено смс-повідомлення про неможливість вчинити такі дії та причини відмови, однак доказів отримання таких повідомлень суду не надано.

До того, ж і сам позивач не зазначав, що він до листопада/грудня 2019 р. вчиняв будь-які спроби скористатися своєю карткою чи звертався для цього до будь-якого відділення банку.

Судом також враховуються пояснення відповідача щодо надсилання позивачу смс-повідомлень про блокування карти, викладені на а.с.120 щодо наявності двох різних карт у позивача та відношенні отриманих ним смс-повідомлень до двох різних договорів та карт. Так, відповідно до заяви позивача про приєднання №1201157/050517 з АТ «Ощадбанк» укладено Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) від 05.05.2017, за яким йому відкрито інший від пенсійного рахунок № НОМЕР_4 із наданням БПК. Даний рахунок було відкрито для зарахування позивачу соціальних виплат внутрішньо переміщеній особі (ВПО) - матеріальна допомога, субсидія, компенсація тощо. На рахунок № НОМЕР_1 , про який йшлося у позові та відзиві, відбулось зарахування виключно пенсії ВПО, що підтверджується призначенням зарахованих сум наданою банком випискою по рахунку № НОМЕР_1 . Як вбачається зі змісту обох Заяв про приєднання, позивачу відкрито рахунок № НОМЕР_4 для соціальних виплат та рахунок № НОМЕР_1 для пенсійних виплат, які в подальшому стали альтернативними номерами до введених основних номерів цих рахунків у відповідності до постанови Правління Національного банку № 89 від 11.09.2017 «Про затвердження нормативно-правових актів Національного банку України з бухгалтерського обліку» та стали мати наступний вигляд: 1. НОМЕР_5 - для пенсії та 2. НОМЕР_12 - для соціальних виплат. З наданого позивачем СМС-повідомлення від 03.09.2019: «Ми заблокували Ваш рахунок. Асnt: НОМЕР_13 -57 відповідно до Постанови Кабінету Міністрів 637. Для розблокування картки зверніться до Банку та пройдіть ідентифікацію», вбачається, що воно стосується саме іншого, для соціальних виплат рахунку, а не пенсійного рахунку позивача.

Що також свідчить про безпідставність висновку позивача про блокування його пенсійної картки у вересні, а не у жовтні, як то зазначено у наданій банком документації.

Крім того, й сам позивач у свої поясненнях зазначив, що блокування картки відбулося у жовтні.

Отже, суд, з урахуванням доводів позивача у цій справі, дослідивши елементи законності, переслідування легітимної мети та пропорційності втручання держави у право позивача на отримання та вільне розпорядження пенсією під час блокування рахунку відповідача у зв`язку із не проходженням фізичної ідентифікації, доходить таких висновків.

Втручання держави в порядок володіння позивачем пенсійними виплатами, які зберігаються на рахунку в АТ «Ощадбанк» є законним, тобто відбувається на підставі передбачуваних та чітких законів і підзаконних нормативно-правових актів, переслідує значний суспільний інтерес у контролюванні правомірності соціальних виплат на непідконтрольній території, зокрема, недопущення виплат на ім`я тих осіб, які померли на непідконтрольній території та факт смерті яких не встановлено органами влади України, недопущення отримання виплат особами, які не мають права на їх отримання або втратили таке право, недопущення інших зловживань щодо отримання пенсійних виплат на непідконтрольній території, та є пропорційним визначеним цілям, тобто не перевищує меж необхідності, які випливають із публічного інтересу, у зв`язку з чим блокування відповідачем рахунку позивача з підстав не проходження ідентифікації останнім відповідає вимогам чинного законодавства, зокрема постанові Кабінету Міністрів України від 05.11.2014р. № 637.

З урахуванням викладеного, суд вважає блокування відповідачем рахунку позивача з підстав не проходження останнім ідентифікації таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, зокрема постанові «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо перемішеним особам» від 05.11.2014р. № 637, а доводи позивача щодо протиправності дії та рішень АТ «Ощадбанк» про блокування його рахунку та зобов`язання відповідача припинити блокування видаткових операцій за його рахунками є необґрунтованим.

Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 14 серпня 2020 року у справі № 234/4866/18 та від 02 вересня 2020 року у справі № 335/4815/19.

Посилання позивача на дискримінаційні дії відносно нього з боку АТ «Державний ощадний банк України» є помилковими, оскільки особа, яка вимушено переселилась з тимчасово окупованої території, з метою запобігання вчинення злочинів з боку третіх осіб, має пройти фізичну ідентифікацію на отримання вказаних виплат, які здійснюються державою.

Відповідно до ст.14 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», внутрішньо переміщені особи користуються тими ж правами і свободами відповідно до Конституції, законів та міжнародних договорів України, як і інші громадяни України, що постійно проживають в Україні. Забороняється їх дискримінація при здійсненні ними будь-яких прав і свобод на підставі, що вони є внутрішньо переміщеними особами.

Не вважаються дискримінацією дії, які не обмежують права та свободи інших осіб і не створюють перешкод для їх реалізації, а також не надають необґрунтованих переваг особам та/або групам осіб за їх певними ознаками, стосовно яких застосовуються позитивні дії, а саме: спеціальний захист з боку держави окремих категорій осіб, які потребують такого захисту; здійснення заходів, спрямованих на збереження ідентичності окремих груп осіб, якщо такі заходи є необхідними; надання пільг та компенсацій окремим категоріям осіб у випадках, передбачених законом; встановлення державних соціальних гарантій окремим категоріям громадян; особливі вимоги, передбачені законом, щодо реалізації окремих прав осіб (ч. 3 ст. 6 Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні»).

З огляду на викладені вище норми Закону, позивача не позбавлено права, а лише передбачено порядок його реалізації, відтак, блокування відповідачем рахунку позивача з підстав не проходження ним ідентифікації протягом кожних шести місяців, не є дискримінацією по відношенню до позивача.

В ході розгляду справи позивачем не надано суду достатніх доказів на підтвердження звернення до відповідача раніше ніж 13.01.2020р. для проходження фізичної ідентифікації. Позивач визнає, що після отримання у серпні 2019р. смс-повідомлення про необхідність проходження ідентифікації він до січня 2020р. не проходив відповідної ідентифікації.

Позивач зазначив, що у листопаді чи грудні 2019 року він звернувся у Слов`янську в Ощадбанк та пояснив, що карту і код він залишив своєму другу, щоб той зняв його гроші, проте, банкомат цю картку вилучив, та просив розблокувати рахунок, однак доказів зазначеного звернення позивач не надав, чи звертався він до вказаного відділення саме для проходження позивач не зазначав, та в обґрунтування своїх позовних вимог на протиправність непроведення ідентифікації у відділенні банку у м.Словянськ не наголошував. Крім того, питання та обставини спілкування позивача з працівниками банку у м.Словянськ виходять за межі спору, що розглядається, жодних вимог та обґрунтувань позову з цих підстав (обставин) позивач не надавав.

При цьому, судом не встановлено наявність порушень з боку відповідача і під час проходження позивачем ідентифікації у січні 2020р.

Так, 13.01.2020р. ОСОБА_1 звернувся до відділення банку для проходження фізичної ідентифікації, при ньому був паспорт, код. Процедуру ідентифікації було розпочато, однак через відсутність у позивача 13.01.2020р. свідоцтва про зміну свого прізвища, а також платіжної картки, яка виступає одночасно пенсійним посвідченням, то ідентифікація не була завершена. Свідоцтво про зміну прізвища позивачем було подано лише 14.01.2020р. Для фізичної ідентифікації необхідно фізична наявна картка банка (наявність якої для проходження ідентифікації як зазначено вище є обов`язковою) та після пред`явлення свідоцтва про зміну прізвища було оформлено заявку на перевипуск картки-посвідчення. Також у позивача була відсутня довідка про реєстрацію як ВПО, наявність якої для проходження ідентифікації як зазначено вище є обов`язковою. Як вбачається із наданої у судовому засіданні 16.06.2021р. копії вказаної довідки, то вона була датована 14.01.2020, а підпис ОСОБА_1 про її посвідчення датований 16.01.2020р., чим підтверджується обґрунтованість вказаних тверджень представника Банку. Лише 15.01.2020 після отримання банком довідки про ВПО, отримання перевипущеної картки, рахунок було розблоковано, що також вбачається із витягу на а.с.249 т.1. Як зазначив працівник банку - свідок ОСОБА_11 після завершення процедури ідентифікації та розблокування видаткових операцій клієнту подзвонили 15.01.2020р. після 16:00 год., що він може приїхати та зняти кошти, однак клієнт відмовився, так як було пізно та погане самопочуття. 16.01.2020р. о 10:35 год. ОСОБА_1 з`явився фізично до відділення, був ідентифікований, зробив заявку на отримання залишку на рахунку та о 16:00 год. отримано в касі всі кошти з рахунку.

З 16.01.2020р. позивач не мав перешкод у користуванні сласним рахунком.

Враховуючи викладене, відсутність у позивача банківської картки - пенсійного посвідчення, свідоцтва про зміну прізвища під час звернення до банку 13.01.2020р., а також те, що згідно Постанови №637 відновлення видаткових операцій проводиться АТ "Державний ощадний банк України" з дня, що настає за днем проведення фізичної ідентифікації в установах акціонерного товариства "Державний ощадний банк України", то в діях банку щодо проведення фізичної ідентифікації та виплаті коштів позивачу січні 2020р. відсутні будь-які порушення діючого законодавства.

Інші доводи позивача є також необґрунтованими, та не свідчать про протиправність дій відповідача та обґрунтованість позовних вимог позивача.

З вказаних вище підстав з огляду на відсутність з боку відповідача порушень під час блокування рахунку позивача та проходження ним фізичної ідентифікації, не підлягають задоволенню й інші похідні позовні вимоги позивача. Щодо вимог про визнання прав, про які позивач зазначає у прощальній частині позову, то суд звертає увагу, що вказані права позивача закріплені у нормах чинного законодавства та не потребують окремого судового рішення, та з боку відповідача не порушувались.

Позивач наголошує на тому, що є рішення Конституційного Суду України та ВП ВС України, якими визнано Порядок №637 щодо проходження ідентифікації неконституційним та протиправним, однак вказані твердження не відповідають дійсності, доказів зворотного суду не надано.

Крім того, законність положень вищевказаної постанови КМУ №637 досліджувалася адміністративними судами під час розгляду справи № 826/12123/16 за позовом ОСОБА_2 до Кабінету Міністрів України, треті особи: Уповноважений Верховної Ради з прав людини, Міністерство соціальної політики України, Міністерство з питань тимчасово окупованих територій і внутрішньо-переміщених осіб України, про визнання нормативно-правових актів незаконними та такими, що не відповідають правовому акту вищої юридичної сили.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 червня 2017 року у справі № 826/12123/16 позов ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано нечинними пункти 7, 8, 9, 13 Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам та Порядок здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 08 червня 2016 року № 365 та абзац 10 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року №637«Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам». В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Частково задовольняючи позов у справі № 826/12123/16, Окружний адміністративний суд міста Києва дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині визнання незаконними і такими, що не відповідають правовому акту вищої юридичної сили, абзаців 6, 7 постанови Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», яким визначено необхідність здійснення установами ПАТ «Державний ощадний банк України» фізичної ідентифікації клієнта для отримання пенсії, оскільки вказані положення не суперечать чинному законодавству.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 04 липня 2018 року апеляційну скаргу Кабінету Міністрів України залишено без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 червня 2017 року - без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 20 грудня 2018 року касаційну скаргу Кабінету Міністрів України залишено без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 червня 2017 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 04 липня 2018 року - без змін.

Таким чином Верховним Судом підтверджено законність положень Постанови №637 щодо необхідності проходження фізичної ідентифікації та законності блокування рахунків у разі не проходження такої ідентифікації своєчасно.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

В зв`язку з зазначеним, суд вважає, що вимоги ОСОБА_1 про визнання дій акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» щодо блокування його банківського рахунку та невидачі відповідачем пенсії протиправними є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

З огляду на не доведення позивачем факту протиправності дій відповідача, то й не підлягають задоволенню його вимоги щодо стягнення моральної шкоди, завданої такими діями.

Як вбачається з п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.95 із подальшими змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України №5 від 25.05.2001 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

У відповідності до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини.

Згідно п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року, із змінами внесеними постановою № 5 від 25.05.2001 року, «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

В п.п. 5, 9 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4, вказано, що суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Разом з тим, згідно методичних рекомендацій «Про відшкодування моральної шкоди», наданих Міністерством юстиції України листом від 13.05.2004 року за №35-13/797, моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. У будь-якому випадку розмір відшкодування повинен бути адекватним нанесеній моральній шкоді.

Аналізуючи викладене, вбачається, що моральна шкода завдана саме неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, та з вини відповідача відсутня, з огляду на недоведеність протиправності дій відповідача. У зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що вимоги в частині стягнення моральної шкоди не підлягають задоволенню.

Щодо отриманого позивачем 13.01.2020р. стресу та виклику швидкої допомоги, то суд звертає увагу на те, що не доведено, що саме протиправними діями відповідача було зумовлено вказаний стрес та погане самопочуття позивача, не доведено, що шкоду здоров`ю завдано саме протиправними діями з боку працівників банку. Крім того, як не заперечує і сам позивач, після приїзду швидкої допомоги, йому лише було обміряно тиск та він залишився у відділенні банку маючи бажання продовжувати проходження ідентифікації, що свідчить про відсутність підстав для госпіталізації чи для вжиття будь-яких заходів медичного характеру.

Крім того, не приймаються до уваги посилання позивача та покази свідків щодо маленької пенсії позивача та її недостатності для нормального існування та лікування, так як це питання виходить за межі позовних вимог.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Стаття 76 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.ч.4,6 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ті обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці її дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13, 78, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 259, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_4 ) до акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (юридична адреса: 01001, м. Київ, вул.Госпітальна, 12г, Код ) про стягнення матеріальної та моральної шкоди - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 08.07.2021р.

Суддя: А.С.Адамов