Справа № 477/878/19
Провадження № 2/477/7/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

07 липня 2021 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі: головуючої у справі - судді Полішко В.В., з секретарем - Хлибовою Г.Є., Заїченко О.Є.,

за участю:

позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом- ОСОБА_1

та його представника - адвоката Борщевської Г.Г.,

відповідача за первісним та зустрічними позовами - ОСОБА_2 ,

відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом - ОСОБА_3

та її представника - адвоката Карпенка М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Миколаєві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , про виділ частки в натурі зі спільної часткової власності та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про виділ частки в натурі та визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

12 квітня 2019 року позивач за первісним позовом ОСОБА_1 звернувся до суду до відповідачів, в якому просить виділити в натурі, згідно з варіантом № 3 висновку № 125-080 повторної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 11 грудня 2018 року належні йому 1/3 частки у спільній частковій власності на житловий будинок з господарськими спорудами АДРЕСА_1 , 1/3 частки у спільній частковій власності на земельну ділянку площею 0,25 га за вказаною адресою та 0,15 га по АДРЕСА_1 , визнавши за ним право власності на: частину житлового будинку літ. А-2, загальною площею 66,90 кв.м, що складається з коридору 1-1 площею 4,90 кв.м., житлової кімнати площею 15,80 кв.м, кухні 1-3 - 3,50 кв.м., житлової кімнати 1-4 - 16,90 кв.м., коридору 1-5 - 4,70 кв.м, гаражу 1-10 - 21,1 кв.1 і надвірні господарські будівля, а саме: 1/3 частину огорожі з воротами №№2,3,4,5, 1/3 частини замощення № 1, 1/3 частини водяного колодязя № 6, а взагалі на 31/100 часток житлового будинку з надвірними господарськими будовами; частину земельної ділянки по АДРЕСА_1 загальною площею 833,34 кв.м, у тому числі: під житловим будинком - 95,15 кв.м, під двором та садом - 659,15 кв.м.; частину земельної ділянки розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 500,00 кв.м., у формі прямокутника розміром 9,27 м х 53,92 м. Крім цього, стягнути з відповідачів на його користь компенсацію за зменшення ідеальної долі нерухомого майна в сумі 9363,00 грн по 4681,5 грн. з кожного.

В обґрунтування заявлених вимог позивач за первісним позовом посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько - ОСОБА_4 після його смерті відкрилася спадщина у вигляді домоволодіння та земельної ділянки площею 0,25 га по АДРЕСА_1 , та земельної ділянки площею 0,15 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Разом із відповідачами він успадкував вказане спадкове майно за законом в рівних частках.

Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 27 вересня 2010 року за ним визнано право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 на 1/3 частку домоволодіння АДРЕСА_1 , на 1/3 частку земельної ділянки площею 0,25 га, що розташована за вказаною адресою, а також земельної ділянки площею 0,15 га, розташованої по АДРЕСА_1 . Аналогічні рішення були ухвалені Жовтневим районним судом Миколаївської області, на користь ОСОБА_3 - 01 червня 2011 року та ОСОБА_2 - 22 березня 2011 року.

Спірний житловий будинок знаходиться на стадії незавершеного будівництва. У нього ж є намір завершити будівництво в належній йому частці та використовувати його з сім`єю.

Водночас, на сьогодні між ним та відповідачами триває спір щодо користування спадковим майном, вони не бажають завершувати будівництво будинку, через що він змушений звернутися до суду в цим позовом для визначення його частки в спірному майні, щоб уникнути в подальшому майнових спорів з відповідачами.

Під час судового розгляду справи, після проведення судової будівельно-технічної, оціночно-будівельної, оціночно-земельної та земельно-технічної експертизи від 02 вересня 2020 року просив виділити в натурі його частку згідно з варіантом № 1 висновку №20-85/86/87/88, яка не потребує перепланування, втручання у несучі конструкції та отримання відповідних дозволів на проведення робіт з перепланування.

05 червня 2019 року відповідачка ОСОБА_3 за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом звернулася до суду з зустрічним позовом, в якому просить відмовити у задоволенні первісного позову, посилаючись на його не обґрунтованість, просить виділити їй в натурі згідно з варіантом № 3 висновку № 125-080 повторної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 11 грудня 2018 року належну їй 1/3 частки в спільній частковій власності на житловий будинок, з господарчими спорудами АДРЕСА_1 , 1/3 частки в спільній частковій власності на земельну ділянку площею 0,25 га по АДРЕСА_1 , 1/3 частки в спільній частковій власності на земельну ділянку площею 0,15 га по АДРЕСА_1 , визнавши право власності на: частину житлового будинку Літ. «А-2» по АДРЕСА_1 загальною площею 66,90 кв.м., що складається з коридору 1-1 площею 4,90 кв.м., житлової кімнати 1-2 площею 15,8 кв.м, кухні 1-3 площею 3,50 кв.м, житлової кімнати 1-4 площею 16,90 кв.м , коридора 1-5 площею 4,70 кв. м, гаражу 1-10 площею 21,10 кв.м і надвірні господарські будови, а саме 1/3 частину огорожі з воротами № 2,3,4, 5,1/3 частина замощення №1,1/3 частину водяного колодязя № 6, а в загалі на 31/100 часток житлового будинку з надвірними господарськими будовами.

Послалася на те, що позовна заява від 12 квітня 2019 року, вимоги якої базуються на висновку № 125-080 «Повторної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи», виконаної судовим експертом ОСОБА_5 порушують її права співвласника нерухомого майна, оскільки перший варіант, запропонований експертом позбавляє відповідачів за зустрічним позовом можливості доступу до їх власності. Запропонований ОСОБА_1 другий варіант порушує її права власника, який має право на ідеальну частку в спільному майні. Вважає, що саме третій варіант є найбільш прийнятим варіантом, враховуючи родинні відносини між відповідачами за зустрічним позовом та моральні відносини між останніми та нею. зазначила, що саме цей варіант наддасть можливості співвласникам нерухомого майна володіти, користуватися спільно нерухомим майном, не спричиняючи незручностей однин одному. На її думку, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зможуть домовитися про спільне використання 2/3 частин спільного майна без конфліктних ситуацій.

В подальшому, після проведення судової будівельно-технічної, оціночно-будівельної, оціночно-земельної та земельно-технічної експертизи від 02 вересня 2020 року просив виділити в натурі його частку згідно з варіантом № 1 висновку №20-85/86/87/88, яка не потребує перепланування, втручання у несучі конструкції та отримання відповідних дозволів на проведення робіт з перепланування.

Позивач ОСОБА_1 за первісним позовом та відповідач за зустрічною позовною заявою в судовому засіданні заявлений позов підтримав в повному обсязі, та пояснив про вищевикладене, просив позов задовольнити, оскільки його син - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , часто хворіє на застуди, в зв`язку з чим йому необхідно свіже повітря, а саме при виділені варіанту, який не потребує втручання у несучі конструкції, є окремо огороджений двір на якому дитина зможе проводити свій час. Вважає, що оскільки він має автомобіль, то має переважне право на цей варіант поділу, оскільки передбачає наявність гаражу.

У задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_3 просив відмовити, посилаючись на її необґрунтованість, зазначав, що ніколи не заперечував проти визнання за ОСОБА_3 права власності на частку будинку, хоча цей будинок збудували його батько та мати тоді, коли він був ще дитиною, в той час як відповідачка за первісним позовом стала дружиною батька за 2,5 місяця до його смерті.

Представник позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом - адвокат Борщевська Г.Г. в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги свого довірителя в повному обсязі, просила їх задовольнити. У задоволенні зустрічної позовної заяви просила відмовити, вважаючи, що позовні вимоги ОСОБА_3 вже були предметом судового розгляду, наполягала на виділені частки у спільній частковій власності в натурі за позивачем ОСОБА_1 саме той варіант, який не потребує втручання у несучі конструкції будинку.

Відповідач за первісним та зустрічним позовом ОСОБА_2 в судовому засіданні не заперечував щодо задоволення позовних вимог за первісним позовом. Зазначив, що з позивачем за первісним позовом ОСОБА_1 підтримує родинні відносини, а тому підтримає брата за будь-яких обставин. Заперечував проти задоволення зустрічного позову.

Відповідач за первісним позивач за зустрічною позовною заявою ОСОБА_3 в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні первісного позову, та задовольнити заявлені нею позовні вимоги, виділити їй ту частку, яка не потребує перепланування та втручання в несучі конструкції будинку. Вважає, що саме запропонований нею варіант виділення часток у спільній частковій власності задовольнить всі сторони конфлікту, позбавивши можливості втручання одного із співвласників в особисте життя іншого в ході використання своїх прав, як власників. Зазначала, що оскільки відповідачі за зустрічним позовом є братами, між якими існують дружні стосунки, то вони без будь-яких проблем зможуть користуватися 2/3 будинку. В той час як між нею та відповідачами існують тривалі неприязні стосунки з приводу успадкованого майна.

Справа розглядається в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 12 грудня 2019 року призначено у справі судову будівельно-технічну, оціночно-будівельну, оціночно-земельну та земельно-технічну експертизу, зупинено провадження у справі.

14 вересня 2020 року поновлено провадження у справі, про що постановлено судом відповідну ухвалу.

19 січня 2021 року судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду.

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Вислухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши письмові докази, розглядаючи справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що на підставі рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 27 вересня 2010 року за ОСОБА_1 визнано право власності на 1/3 частку житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та на 1/3 частку земельної ділянки 0,25 га за вказаною адресою, та 0,15 га, за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. 1 а.с. 5-7).

Право власності на відповідну частку житлового будинку зареєстровано за ним 30 червня 2011 року, відповідно до витягу про державну реєстрацію прав ММБТІ від 30 червня 2011 року №30458241 (т. 1 а.с. 8).

З огляду на витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 17 травня 2019 року № 167060784, №167065693 за ОСОБА_1 15 травня 2019 року зареєстровано право власності на 1/3 частку земельної ділянки 0,25 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), що розташована по АДРЕСА_1 , кадастровий № :06:001:0001 та на 1/3 частку земельної ділянки площею 0,15 га, для будівництва про обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :06:001:0002 (т. 1 а.с. 63-64)

Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 01 червня 2011 року за ОСОБА_3 визнано право власності на 1/3 частку житлового будинку АДРЕСА_1 , а також на 1/3 частку земельної ділянки площею 0,15 га та 0,25 га, що розташовані за вказаною адресою, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. 1 а.с. 9-10).

Належність ОСОБА_3 1/3 частки спірного житлового будинку підтверджується витягом про державну реєстрацію прав ММБТІ від 03 жовтня 2011 року №31510386 (т. 1 а.с. 11).

Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 22 березня 2011 року за ОСОБА_2 визнано в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/3 частку житлового будинку, а також 1/3 частку на земельні ділянки площею 0,15 на та 0,25 га, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 12-13).

Право власності на 1/3 частку спірного житлового будинку зареєстровано за ОСОБА_2 30 червня 2011 року, відповідно до витягу про державну реєстрацію № 30458326, видану ММБТІ 30 червня 2011 року (т. 1 а.с. 14).

Факт того, що спірний житловий будинок перебуває у спільній частковій власності також підтверджується довідкою ММ БТІ від 21 березня 2019 року, з огляду на яку станом на 28 грудня 2012 року власниками житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по 1/3 частки за кожним (т. 1 а.с. 65)

З огляду на технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 за вказаною адресою розташований житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Об`єкти самочинного будівництва відсутні (т. 1 а.с. 66-72).

Рішенням Жовтневого районного суду від 30 березня 2018 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволений проведений реальний розподіл спірного житлового будинку та земельних ділянок (т. 1 а.с. 78-82).

Разом з тим постановою Миколаївського апеляційного суду від 20 лютого 2019 року рішення суду першої інстанції від 30 березня 2018 року скасоване та ухвалено нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 про виділ в натру частки у домоволодінні та земельних ділянках відмовлено (т. 1 а.с. 73-76), з огляду на те, що судом проведений реальний виділ частки без необхідних дозволів, оскільки згідно з наданим висновка експерта для виділу частки в натурі необхідно провести перепланування та втручатися у несучі конструкції будинку.

Під час розгляду справи в апеляційній інстанції відповідач за первісним позовом ОСОБА_3 зазначала, що в приміщенні 1-7 існує дверний проріз, а експерт помилково зазначила про необхідність його улаштування. На запитання судді експерт пояснила, що дверний проріз у приміщенні 1-7 облаштований самовільно, що підтвердили протилежні сторони та їх представник.

Хоча в подальшому, при проведенні повторної експертизи (висновок № 125-080 від 11.12.2018 року) тим же експертом, за відсутності зміни фактичних обставин, у висновку за результатами повторної експертизи було зазначено, що вхід до будинку у приміщення 1-7 не є самовільно облаштованим, існує дверний проріз з початку будівництва спірного домоволодіння, і виділ однієї з часток можливий без проведення перепланування та втручання у несучі конструкції. Зазначений експертний висновок був наданий суду на підтвердження можливості виділення частки в натурі позивачу за первісним позовом ОСОБА_1 .

З огляду на вказане, з урахуванням за клопотання відповідача за первісним позовом ОСОБА_3 12 грудня 2019 року у справі було призначено судову будівельно-технічну, оціночно-будівельну, оціночно-земельну та земельно-технічну експертизу, проведення якої доручено експертам Миколаївського відділення Одеського НДІСЕ МЮ України.

Як вбачається з висновку експерта № 20-85/86/87/88 від 02.09.2020 року згідно з варіантом 1 можливо виділити одному з співвласників 1/3 частку житлового будинку в натурі без перепланування та втручання у несучі конструкції, отже без необхідності отримання дозвільних документів та погоджень,

В судовому засіданні як позивач за первісним позовом ОСОБА_1 так і позивач за зустрічним позовом претендували саме на цей варіант поділу, а саме просили виділити у власність: частину житлового будинку з господарчими спорудами АДРЕСА_1 Літ. «А-2» :1-1- коридор пл. 4,90 кв.м., 1-2 - житлова кімната пл. 15,8 кв.м., 1-3 - кухня пл.. 3,5 кв.м., 1-4- житлова кімната пл.. 16,90 кв.м., 1-5- коридор пл. 4,70 кв.м., 1-10-гараж пл. 21,1 кв.м. Разом по частині житлового будинку: пл. 66,90 кв.м., у тому числі житлова - 32,70 кв.м., Надвірні господарські будови: 1/3 частки огорожі з воротами №2,3,4,5; 1/3 частки споруд (водяний колодязь); 1/3 частки замощення №1. Всього інвентаризаційна вартість - 118978 грн. Реальна частка складає - 32/100.

Щодо поділу земельних ділянок сторони спору не мають.

Жодна із сторін не виявила бажання щодо виділення їй в натурі частки, яка потребує перепланування, що має бути узгоджене з компетентними органами, та отримання дозвільних документів для проведення цих робіт.

Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднанні з позбавленням володіння.

Згідно з положеннями статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Виходячи з вищезазначеного, правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток, співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.

Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб, належить їм на праві спільної власності.

Згідно з частиною 1 статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до частини 3 статті 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Згідно зі статтями 364, 367 ЦК України кожен із співвласників має право на виділ його частки майна, що є у спільній частковій власності в натурі або його поділ з дотриманням вимог статті 183 ЦК України.

За відсутності згоди співвласників про поділ спільного майна це питання вирішується судом.

Відповідно до статті 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників управі спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 ЦК України.

Аналогічне положення закріплено в статті 89 ЗК України. Частиною п`ятою цієї статті передбачено, що поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.

Частиною 2 статті 364 ЦК України передбачено, що виділ в натурі частини неподільної речі є юридично неможливим.

Річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення, є подільною (частина 1 статті 183ЦК України). Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (частина 2 статті 183 ЦК України).

Виходячи з аналізу змісту норм статей 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку зі самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.

У разі якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Тому визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.

Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частку жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під неспівмірною шкодою господарському призначенню слід розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо).

У разі, коли в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина жилого будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на будинок.

Після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, і при виділі частки зі спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 цього Кодексу та пункту 10 Порядку присвоєння об`єкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 грудня 2010 року № 1117 «Про ідентифікацію об`єктів нерухомого майна для державної реєстрації прав на них».

Згідно з пунктом 1 Порядку виконання будівельних робіт, що затверджений Постановою КМУ від 13 квітня 2011 року №466 будівельні роботи - це роботи з нового будівництва, реконструкції, технічного переоснащення, реставрації, капітального ремонту. Правилами утримання житлових будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 17 травня 2005 №76 визначено, що реконструкція житлового будинку - це комплекс будівельних робіт, спрямованих на поліпшення експлуатаційних показників приміщень житлового будинку шляхом їх перепланування та переобладнання, надбудови, вбудови, прибудови з одночасним приведенням їх показників відповідно до нормативно-технічних вимог.

Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток жилих будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженою наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55 (далі - Інструкція).

Так, згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 вказаної Інструкції поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси.

Згідно з роз`ясненнями пункту 6, 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 04 жовтня 1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, виходячи зі змісту статті 115 ЦК, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.

При поділі жилого будинку суд зобов`язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена (ізольована після переобладнання) частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику.

Відповідно до вимог статті 152 ЖК УРСР обов`язковою умовою проведення переобладнання і перепланування жилих будинків (квартир), що перебувають у приватній власності, є отримання дозволу на це виконавчого комітету відповідної місцевої ради депутатів, якщо таке переобладнання передбачає втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, та потребують отримання документів, що дають право на їх виконання.

Переобладнання та перепланування будинку повинно відповідати проектній документації, будівельним нормам і правилам. До елементів перепланування жилих приміщень належать: перенесення і розбирання перегородок, перенесення і влаштування дверних прорізів, улаштування і переустаткування тамбурів, тощо.

Водночас, при поділі житлового будинку в натурі у разі необхідності його переобладнання та перепланування до ухвалення рішення сторонами повинні бути надані відповідні висновки: технічний висновок про відповідність перепланування будівельним нормам і правилам, санітарно - епідеміологічним вимогам, пропонованим до будинків і приміщень, і правилам пожежної безпеки; висновки органів державного архітектурно-будівельного контролю, пожежної і санітарної інспекцій та інших відповідних органів про можливість встановлювати у кожному виділеному житловому приміщенні окремих лічильників, вентиляційних каналів, пов`язаних із цим переобладнанням і переплануванням; висновки інших служб, зокрема, погодження для встановлення відокремленого газо-, водо- та енергопостачання.

До такого висновку також прийшов Верховний Суд у постанові від 05 вересня 2018 року (провадження 61-10614св18). Так, вирішуючи такі спори, суд з урахуванням вимог статті 12 ЦПК України з метою всебічного і повного з`ясування обставин справи та забезпечення здійснення прав сторін на судовий захист повинен відповідно до заявлених вимог запропонувати сторонам подати або за їх клопотанням витребувати, зокрема, висновки технічної експертизи щодо можливих варіантів поділу будинку в натурі, а у необхідних випадках: висновки органів державного архітектурно-будівельного контролю, пожежної і санітарної інспекцій тощо, про допустимість пов`язаних із цим поділом переобладнань і перепланувань; дані про дозвіл виконавчого комітету місцевої ради на переобладнання і перепланування жилого будинку; дані про характер робіт і їх вартість, які необхідно здійснити для відокремлення виділеної частки будинку або поділу будинку.

З огляду на викладене на час розгляду справи без проведення робіт по переплануванню, узгодження цих робіт та отримання дозволів на їх проведення, можливо виділити в натурі належну частку лише одному із співвласників.

Оскільки позивач за первісним позовом ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є братами, як вбачається з їх пояснень між ними існують дружні родинні стосунки, в той час як між ними та відповідачем за первісним позовом ОСОБА_3 склалися неприязні стосунки, які існують протягом тривалого часу, то суд вважає за доцільне задовольнити зустрічну позовну заяву, відмовивши у задоволенні первісного позову.

При цьому виділити в натурі відповідачу за первісним позовом та позивачу за зустрічним позовом ОСОБА_3 згідно з варіантом № 1 висновку №20-85/86/87/88 судової будівельно-технічної, оціночно-будівельної, оціночно-земельної та земельно-технічної експертизи від 02 вересня 2020 року, належну їй 1/3 частку у спільній частковій власності, а саме: частину житлового будинку з господарчими спорудами АДРЕСА_1 Літ. «А-2» :1-1- коридор пл. 4,90 кв.м., 1-2 - житлова кімната пл. 15,8 кв.м., 1-3 - кухня пл.. 3,5 кв.м., 1-4- житлова кімната пл.. 16,90 кв.м., 1-5- коридор пл. 4,70 кв.м., 1-10-гараж пл. 21,1 кв.м. Разом по частині житлового будинку: пл. 66,90 кв.м., у тому числі житлова - 32,70 кв.м., Надвірні господарські будови: 1/3 частки огорожі з воротами №2,3,4,5; 1/3 частки споруд (водяний колодязь); 1/3 частки замощення №1. Всього інвентаризаційна вартість - 118978 грн. Реальна частка складає - 32/100.

частину земельної ділянки площею 833,33 кв.м. по АДРЕСА_1 із земельної ділянки загальною площею 0,25 га, кадастровий номер :06:001:0001, з цільовим призначеннядля будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), у тому числі: під житловими будівлями - 50,20 кв.м, в загальному користуванні зі співвласниками під двором та городом - 78,17 кв.м, в особистому користуванні під двором та городом - 704,96 кв.м.

Ділянка загального користування для І, II та III співвласників (позначена червоною пунктирною лінією): на відстані 60,35м від фасаду ділянки ( АДРЕСА_1 ), уздовж правої бокової межі шириною 9,38м до тильної межі ділянки (землі комунальної власності) - в`їзд на ділянку; поворот ліворуч уздовж тильної межі ділянки загальною протяжністю 25,0 м; поворот ліворуч від тильної межі ділянки паралельно лівій боковій межі шириною 9,38 м; поворот ліворуч уздовж тильної межі ділянки загальною протяжністю 25,0 м до перетину з правою боковою межею.

Ділянка І співвласника (позначена блакитною пунктирною лінією): на відстані 10,10 м від лівої бокової межі ( АДРЕСА_1) , уздовж фасаду ділянки шириною 12,0 м; поворот ліворуч уздовж лівої бокової межі 70,0 м до перетину з ділянкою загального користування; поворот ліворуч паралельно тильної межі ділянки шириною 14,00 м; поворот ліворуч уздовж лівої бокової межі ділянки загальною протяжністю 22,0 м, на відстані 1,0 м від житлового будинку (передбачено для обслуговування будинку; поворот праворуч шириною 1,0 м від житлового будинку; поворот ліворуч на відстані 2,0 м від житлового будинку уздовж будинку паралельно лівії боковій межі до перетину з сараєм літ. «Б»; поворот ліворуч уздовж стіни сараю літ «Б» шириною 7,20м до межі розподілу житлового будинку по першому поверху (за варіантом №1); поворот ліворуч до стіни житлового будинку на межі (стіна) між кімнатами «1-4» та «1-7»; поворот праворуч протяжністю 60,35 м паралельно правій боковій межі до перетину з фасадною межею ділянки.

Суд критично сприймає твердження представника позивача за первісним позовом, що зустрічна позовна заява вже була предметом судового розгляду, оскільки вимоги, що були предметом судового розгляду, стосувались інших житлових приміщень спірного будинку. А отже відсутні підстави, що є таке, що набрало законної сили, рішення суду у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

З огляду на те, що згідно з висновком експерта визначена грошова компенсація за відхилення від ідеальної частки, то суд вважає необхідним стягнути з відповідачів за зустрічним позовом у солідарному порядку грошову компенсацію за відхилення від ідеальної частки у сумі 3928 (три тисячі дев`ятсот двадцять вісім) грн. 56 коп.

Оскільки зустрічний позов задоволений, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідачів за зустрічним позовом на користь позивача за зустрічним позовом підлягають стягненню судові витрати, а саме: судовий збір у сумі 384,20 коп. та витрати на проведення експертизи у сумі 4898,40 коп. з кожного.

Керуючись статями 258, 259, 263, 265, 354-355 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні первісного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , про виділ частки в натурі зі спільної часткової власності належну ОСОБА_1 1/3 частку у спільній частковій власності на: житловий будинку та земельну ділянку площею 0,25 га, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , та земельної ділянки площею 0,15 га, розташованої по АДРЕСА_1 відповідно до варіанту №3 запропонованого експертного висновку від 11 грудня 2018 року №125-080 - відмовити.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про виділ частки в натурі - задовольнити.

Виділити в натурі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно з варіантом № 1 висновку №20-85/86/87/88 судової будівельно-технічної, оціночно-будівельної, оціночно-земельної та земельно-технічної експертизи від 02 вересня 2020 року, належну їй 1/3 частку у спільній частковій власності, а саме:

частину житлового будинку з господарчими спорудами АДРЕСА_1 Літ. «А-2»

1-1- коридор пл. 4,90 кв.м.

1-2 - житлова кімната пл. 15,8 кв.м.

1-3 - кухня пл.. 3,5 кв.м.

1-4- житлова кімната пл.. 16,90 кв.м.

1-5- коридор пл. 4,70 кв.м.

1-10-гараж пл. 21,1 кв.м.

Разом по частині житлового будинку: пл. 66,90 кв.м., у тому числі житлова - 32,70 кв.м., Надвірні господарські будови:

1/3 частки огорожі з воротами №2,3,4,5,

1/3 частки споруд (водяний колодязь),

1/3 частки замощення №1,

Всього інвентаризаційна вартість - 118978 грн.

Реальна частка складає - 32/100.

частину земельної ділянки площею 833,33 кв.м. по АДРЕСА_1 із земельної ділянки загальною площею 0,25 га, кадастровий номер :06:001:0001, з цільовим призначеннядля будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), у тому числі: під житловими будівлями - 50,20 кв.м, в загальному користуванні зі співвласниками під двором та городом - 78,17 кв.м, в особистому користуванні під двором та городом - 704,96 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової карки платника податку НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової карки платника податку НОМЕР_2 , у солідарному порядку грошову компенсацію за відхилення від ідеальної частки у сумі 3928 (три тисячі дев`ятсот двадцять вісім) грн. 56 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової карки платника податку НОМЕР_2 , судовий збір у сумі 384 (триста вісімдесят чотири) 20 коп. та витрати на проведення експертизи у сумі 4898 (чотири тисячі вісімсот дев`яносто вісім) грн. 40 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової карки платника податку НОМЕР_2 , судовий збір у сумі 384 (триста вісімдесят чотири) 20 коп. та витрати на проведення експертизи у сумі 4898 (чотири тисячі вісімсот дев`яносто вісім) грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Водночас, відповідно до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. Тобто, через Жовтневий районний суд Миколаївської області.

Повне найменування сторін:

позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_3 реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_1 ;

представник позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом - Борщевська Галина Гаврилівна , адреса: АДРЕСА_4 , ордер серії МК №77040 від 15 травня 2019 року;

відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової карки платника податку НОМЕР_2 ;

представник відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом - Карпенко Микола Ілліч , адреса: вул. Крилова, 52, оф 138, м. Миколаїв, ордер серії МК, №18 ;

відповідач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом - ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення складений та підписаний 19 липня 2021 року.

.

Суддя В.В. Полішко