ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/1914/20
провадження № 2/753/94/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

"15" червня 2021 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Лужецької О.Р.,

за участю секретаря - Григораш Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 ,ОСОБА_3 про стягнення коштів.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 15.06.2021 р. закрито провадження у справі в частині вимог до ОСОБА_3 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17.09.2019 р. між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було укладено попередній договір купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до умов якого сторони зобов`язались в майбутньому, в строк до 17.10.2019 р. укласти і належним чином оформити договір купівлі-продажу нерухомого майна (далі основний договір) квартири АДРЕСА_1 . Згідно з даним договором ОСОБА_2 , ОСОБА_3 погодились продати позивачу, а позивач погодилась купити зазначену квартиру за ціною 1 028 014 грн. 89 коп. В підтвердження наміру придбати квартиру з метою забезпечення укладання договору купівлі-продажу квартири позивач передала ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , а останні отримали, пропорційно до їх часток у праві власності, грошові кошти у сумі 52 020 грн. 03 коп., які будуть зараховані в суму основного договору. Зазначає, що відповідачі свої зобов`язання за попереднім договором не виконали, у визначений строк до нотаріуса не з`явились, між сторонами договору купівлі-продажу квартири укладено не було, у зв`язку із чим звернулась до суду з даним позовом та уточнивши позовні вимоги просить суд стягнути з ОСОБА_2 штраф за невиконання умов договору в розмірі 32 020 грн. 03 коп. та покласти на відповідача судові витрати.

Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_4.від 14.04.2020 р. відкрито провадження у даній справі та постановлено провести розгляд даної справи в порядку загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання.

У зв`язку із звільненням з посади судді ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,у встановленому ЦПК України порядку справу передано у провадження судді Лужецької О.Р.

Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва Лужецької О.Р. від 11.09.2020 р. справу прийнято до свого провадження.

Ухвалою суду від 08.12.2020 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позов просив задовольнити, не заперечуючи проти постановлення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, заяви про відкладення розгляду справи не надав, причини неявки не повідомив.

Відповідно до ч.ч.7,8 ст.128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Таким чином, відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України за згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, 17.09.2019 р. між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було укладено попередній договір купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до умов якого сторони зобов`язались в майбутньому, в строк до 17.10.2019 р. укласти і належним чином оформити договір купівлі-продажу нерухомого майна (далі основний договір) квартири АДРЕСА_1 . Згідно з умовами даного договору ОСОБА_2 , ОСОБА_3 погодились продати позивачу, а позивач погодилась купити зазначену квартиру за ціною 1 028 014 грн. 89 коп. (а.с13-16)

Попередній договір посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пальорою Г.Ю. та зареєстровано в реєстрі за №1059.

Згідно з п.5 попереднього договору, в підтвердження наміру придбати квартиру з метою забезпечення укладання договору купівлі-продажу квартири позивач передала ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , а останні отримали, пропорційно до їх часток у праві власності, грошові кошти у сумі 52 020 грн. 03 коп., які будуть зараховані в суму основного договору. Підписи сторін на цьому договорі свідчать про належне виконання ними даного пункту договору.

Відповідно до п.6.1 попереднього договору, за домовленістю сторін укладення та нотаріальне посвідчення основного договору здійснюватиметься до 17.10.2019 р. включно в приміщенні нотаріальної контори приватного нотаріуса Пальори Г.Ю. за адресою: АДРЕСА_2 .

Пунктом 5.2 попереднього договору визначено, що сторони домовились, що у випадку невиконання умов цього договору ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , вони зобов`язані повернути протягом трьох днів, рахуючи з дня закінчення терміну, вказаного в п.6.1. цього договору, ОСОБА_1 отриману грошову суму та сплатити штраф в розмірі 100 % отриманої грошової суми.

Згідно з 5.5 попереднього договору, невиконанням умов договору є, зокрема, нез`явлення до нотаріуса у визначений час.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 17.10.2019 р. з 17 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. знаходилась у приміщенні, яке є робочим місцем приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Пальори Г.Ю. за адресою: АДРЕСА_2 ., що підтверджується копією свідоцтва від 17.10.2019 р. виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пальорою Г.Ю. (а.с.17)

Встановлено, що позивач повністю виконав свої зобов`язання за попереднім договором купівлі-продажу нерухомого майна від 17.09.2019 р.

Позивач посилається на те, що ОСОБА_2 , ОСОБА_3 не повідомляли про час укладання основного договору.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 , ОСОБА_3 не виконали умови попереднього договору, а саме не з`явились до нотаріуса у визначений час. Докази зворотного в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (стаття 15 Цивільного кодексу України /далі - ЦК України/).

Згідно з частинами першою, другою статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків стаття 11 ЦК України визначає договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною першою статті 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (в певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, установлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

Частиною 2 ст. 635 ЦК України сторона, яка необгрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 655, ч. 1 ст.656 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

У відповідності до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до змісту ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Ст. 614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Як вбачається з матеріалів справи, зобов`язання не виконані з вини відповідача.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 541 ЦК України визначено, що солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Згідно ч.1 ст.624 ЦК України якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню в повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

За таких обставин, позивач, виходячи з умов попереднього договору та в розумінні зазначених положень законодавства, вправі вимагати у відповідача стягнення штрафу, передбаченого п.5.2 попереднього договору, у розмірі 32 020 грн. 03 коп.

За приписами ч.ч 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За положеннями ч.ч. 1,2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Будь-яких заперечень по суті позовних вимог Відповідачем суду не надано.

Враховуючи викладене, дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позивач довів ті обставини, на які посилався як на підставу своїх вимог, у зв`язку із чим наявні підстави для стягнення з відповідача суми штрафу в розмірі 32 020 грн. 03 коп.

Отже, позовні вимоги є законними та обґрунтованими, у зв`язку з чим підлягають задоволенню.

Що стосується вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов до наступного висновку.

Як вбачається із матеріалів позову, позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6 500 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно із ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Для підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу адвокатом слід саме у договорі з клієнтом визначити механізми розрахунку свого гонорару. Лише рахунку замало. Саме такий висновок випливає з правової позиції ВС/КГС у справі №922/1163/18 від 06.03.2019 р.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги до суду надано копії договору про надання правничої допомоги №11/11-19 від 11.11.2019 р., укладений між ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням «Ареопаг»»; акту №1 приймання-передачі наданих послуг від 29.01.2020 р. до договору про надання правничої допомоги №11/11-19; квитанції від 14.11.2019 р. на суму 1 500 грн., ордер на надання правничої допомоги.

Відповідно до висновку, зробленого у постанові ВС/КАС від 21.01.2021 р. у справі №280/2635/20, відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною / третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач довів належними доказами, що поніс витрати на професійну правничу допомогу, у зв`язку із чим на відповідача покладаються витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 4 030 грн.

Розподіл судового збору здійснити відповідно до ст. 141 ЦПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 2, 4, 10, 12, 13, 76-81,89,141, 264, 265, 268, 280-289 ЦПК України, ст.ст. 525, 526, 530, 610, ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_4 ) грошові кошти в сумі 32 020 грн. 03 коп., витрати по сплаті судового збору в сумі 521 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4 030 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

СУДДЯ О.Р. ЛУЖЕЦЬКА