Справа № 487/6901/20
Провадження № 2/487/826/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2021 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого - судді Бобрової І.В., за участю секретаря судового засідання Пономарьової Д.С., в присутності позивача ОСОБА_1 , представника позивача - ОСОБА_2 , представника відповідача Гроголь Р.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві цивільну справу № 487/6901/20 за позовом ОСОБА_1 до Миколаївський національний університет імені В.О. Сухомлинського про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

16.11.2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Миколаївського національного університету ім. В.О.Сухомлинського, в якому просила скасувати наказ ректора Миколаївського національного університету ім. В.О.Сухомлинського від 12.10.2020 р. №320/к та поновити її на посаді завідувача сектору наукової бібліотеки з 19.10.2020 р., зобов`язавши виконати рішення в цій частині негайно; стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Свої вимоги мотивувала тим, що 01.10.2002 року її прийнято на посаду бібліотекаря І категорії, 30.10.2003 року переведена на посаду завідувача відділом комплектування та обробки наукової літератури, 23.01.2019 року переведена на посаду завідувача сектору наукометрії та інформаційної підтримки освіти відділу інформаційних технологій та комп`ютерного забезпечення наукової бібліотеки. 14.08.2020 року її повідомлено про звільнення з 15.10.2020 року на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. Наказом ректора Миколаївського національного університету ім. В.О.Сухомлинського від 12.10.2020 року №320/к її звільнено з 19.10.2020 року з виплатою вихідної допомоги та компенсації за невикористану щорічну відпустку. Вважає, що звільнення відбулось з порушенням норм чинного законодавства, оскільки роботодавцем не було враховано, що вона має безперервний стаж роботи в науковій бібліотеці 18 років; має вищу освіту за кваліфікацією бібліотекар-бібліограф вищої кваліфікації; володіє навичками роботи в базах даних, яким не володіють особи, що були залишені на аналогічних посадах; постійно підвищує свій професійний рівень, не мала жодних стягнень, лише заохочення. Переконана, що відповідач фактично не встановлював, хто з працівників має більш високу кваліфікацію та продуктивність праці. Про згоду профспілкового організації зі скороченням штату дізналась лише 02.11.2020 року. Зауважила про відсутність фінансового обґрунтування потреби у скороченні чисельності працівників бібліотеки та правового підґрунтя визначення конкретної кількості працівників, які підлягають скороченню та відсутність надання профспілковому комітету університету проекту штатного розпису з внесеними змінами для погодження. Вважає наказ ректора Миколаївського національного університету ім. В.О.Сухомлинського від 12.10.2020 року та своє подальше звільнення протиправним, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 18.11.2020 року цивільну справу прийнято до провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

24.12.2020 року до канцелярії суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позовні вимоги не визнав у повному обсязі, просив відмовити у їх задоволенні. Позиція обґрунтована тим, що відповідно до наказу від 12.08.2020 №194/к «Про внесення змін до штатного розпису у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників» визначено зокрема, створити комісію для визначення працівників, що мають переважне право на залишення на роботі при вивільнені працівників, при скороченні чисельності працівників. Так, згідно протоколу засідання комісії для визначення працівників, що мають переважне право на залишення на роботі при вивільненні працівників, при скороченні чисельності працівників від 14.08.20 №2 визначено, що після заслуховування кожного працівника бібліотеки, вивчення їх особових справ, а також з даних, зазначених у порівняльній таблиці, комісія прийняла рішення про звільнення працівників, в перелік яких потрапила і ОСОБА_1 ..

На підставі наказу від 14.08.2020 №197/к «Про попередження працівників бібліотеки про скорочення чисельності (штату) працівників», перелік яких зазначено в наказі відповідно до вимог п.1 ст.40 КЗпП України було надано персонально кожному працівнику повідомлення про заплановане вивільнення. Разом з тим, одночасно, у вище зазначеному повідомленні працівникам було запропоновано вакантні посади. ОСОБА_1 від запропонованих посад відмовилась, що підтверджується копіями попереджень ОСОБА_1 наданих до позовної заяви.

Також, відповідно до вимог чинного законодавства, зокрема ч.1 ст.43 КЗпПУ, подання до голови профспілкового комітету від 22.09.2020 №3 щодо надання згоди на звільнення та відповідно до витягу з протоколу засідання профспілкового комітету Університету від 29.09.2020 №18 первинною профспілковою організацією МНУ імені В.О. Сухомлинського була надана згода на звільнення працівників, в число яких входила і ОСОБА_1 .. В результаті чого, позивач була звільнена з роботи 19.10.2020 року у зв`язку із скороченням чисельності (штату) працівників наказом ректора від 12.10.2020 року.

Таким чином, відповідач вважає, що ним дотримано всіх умов скорочення чисельності працівників бібліотеки відповідно до діючого законодавства.

30.12.2020 року представником позивача адвокатом Савченко І.А. до суду надано відповідь на відзив, відповідно до якої зазначила, що відповідачем у відзиві не спростовано належними та допустими доказами жодної з наведених підстав позову. Крім того, відповідачем не приділено належної уваги питанню про порушення ним ч.1 ст.42 КЗпП України. Вказане свідчить про те, що відповідачем не спростовано твердження позивача про її більш високу кваліфікацію ніж у інших двох завідувачів секторів бібліотеки і не зазначено, чому саме її вирішено звільнити.

12.01.2021 року до суду надійшли від відповідача заперечення на позов, відповідно до яких зазначено, що для визначення працівників, які мають переважне право на залишення на роботі під час проведення скорочення персоналу наказом ректора була створена незалежна комісія. В протоколі від 14.08.2020 року цієї комісії зазначено, що після заслуховування кожного працівника бібліотеки, вивчення їх особових справ, характеристик, відгуків директора бібліотеки, атестаційних листів, а також з даних, зазначених у порівняльній таблиці, комісія прийняла рішення про звільнення працівників, в перелік яких потрапила і ОСОБА_1 , в підтвердження чого надано характеристику-відгук. Крім того, у відгуку завідувача відділом інформаційних технологій та комп`ютерного забезпечення ОСОБА_3 , яка є безпосереднім керівником ОСОБА_1 , спростовуються твердження позивача щодо її навиків та вмінь, якими не володіють інші співробітники бібліотеки, які обіймають аналогічні посади. Таким чином, переважного права по відношенню до інших працівників, з якими себе порівнює позивач, остання не має.

15.01.2021 року від позивача до суду надійшли письмові пояснення на заперечення на позов, в яких зазначено, що негативний відгук відносно неї складено ОСОБА_3 виключно з особистої неприязні. Крім того, вказала, що володіє усіма необхідними навичками для якісної роботи в бібліотеці на посаді, яку обіймала, на відмінну від інших співробітників, постійно підвищувала свій професійний рівень та навички в роботі.

Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позові, просила їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала з підстав, викладених у відзиві, просила відмовити у задоволенні позову.

Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення справи по суті, приходить до наступного.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Згідно зі ст. 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

У судовому засіданні встановлено, що згідно витягу з наказу Миколаївського національного університету імені В.О. Сухомлинського від 01.10.2002 року №147/к ОСОБА_1 прийнято на роботу з 30.09.2002 року на посаду бібліотекаря 1 категорії.

Наказом Миколаївського національного університету імені В.О. Сухомлинського від 30.10.2003 року №170/к ОСОБА_1 з 01.11.2003 року переведено на посаду завідувача відділом бібліотеки, що підтверджується витягом з даного наказу.

Крім того, наказом Миколаївського національного університету імені В.О. Сухомлинського від 01.10.2019 року №302/к ОСОБА_1 з 01.10.2019 року переведено на посаду завідувача сектору бібліотеки, що підтверджується витягом з даного наказу.

Так, наказом ректора Миколаївського національного університету імені В.О. Сухомлинського від 12.05.2020 року №157 про внесення змін в організації праці та штатному розписі університету наказано: з 01.09.2020 внести зміни до штатного розпису університету та скоротити чисельність працівників бібліотеки на 12 осіб; надати подання до профкому університету про одержання згоди на скорочення чисельності працівників бібліотеки; начальнику відділу кадрів попередити працівників бібліотеки за два місяці до вивільнення у зв`язку зі скороченням чисельності працівників та запропонувати працівникам, які підлягають вивільненню, переведення на іншу роботу в університеті; директору бібліотеки провести роботу на укомплектування бібліотеки найбільш кваліфікованими кадрами, здійснити перестановки (перегрупування) працівників, встановити рейтинг працівників бібліотеки з метою переважного права на залишення на роботі працівників з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці та з урахуванням ст. 42 КЗпП України; начальнику юридичного відділу здійснити контроль за додержанням законодавства про працю та виконання вимог ст.ст. 40,42,43 КЗпП України; контроль виконання наказу покласти на проректора з науково-педагогічної роботи.

Разом з цим, наказом ректора Миколаївського національного університету імені В.О. Сухомлинського від 12.08.2020 року №194/к наказано: з 16.10.2020 року скоротити чисельність (штат) правників бібліотеки на 12 посад; внести відповідні зміни до штатного розпису; створити комісію для визначення працівників, що мають переважне право на залишення на роботі при вивільненні працівників, при скороченні чисельності працівників; комісії до 17.08.2020 подати до відділу кадрів витяг з протоколу щодо визначення осіб, які мають переважне право на залишення на роботі (з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці) та щодо осіб, які мають переваги в залишенні на роботі при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації.

Відповідно до вищевказаного наказу було скорочено, крім іншого, одну штатну посаду завідувача сектору бібліотеки та станом на 01.10.2020 року зазначена посада була відсутня у штатному розписі Миколаївського національного університету імені В.О.Сухомлинського, що підтверджується відповідним витягом.

На виконання наказу ректора від 12.08.2020 року №194/к, 14.08.2020 року відбулося засідання комісії для визначення працівників, що мають переважне право на залишення на роботі, на якому працівники наукової бібліотеки звітували про роботу за період з 01.10.2019 року по 30.06.2020 року. За результатами заслуховування кожного працівника бібліотеки, вивчення особистих справ, а також виходячи з даних, зазначених у порівняльній таблиці (рейтингу працівників бібліотеки) комісією вирішено звільнити, у тому числі і ОСОБА_1 , у зв`язку зі скороченням чисельності (штату) працівників бібліотеки із запропонуванням зайняття вакантних посад. Зазначене підтверджується витягом із протоколу №2 від 14.08.2020 року.

Повідомленням №7 від 14.08.2020 року ОСОБА_1 повідомлено про заплановане вивільнення на підставі п.1 ст.40 КЗпП України, яке відбудеться 15.10.2020 року, з виплатою вихідної допомоги у розмірі середнього місячного заробітку. Крім того, одночасно запропоновано перелік посад для переведення. Дане повідомлення та аналогічне за змістом було отримано позивачем під особистий підпис 14.08.2020 року та 18.08.2020 року відповідно.

Згідно витягу з протоколу засідання профспілкового комітету Миколаївського національного університету імені В.О.Сухомлинського №18 від 29.09.2020 року, останнім надано згоду на звільнення працівників бібліотеки, у тому числі і ОСОБА_1 , за скороченням штату.

Відповідно до копії наказу ректора Миколаївського національного університету імені В.О.Сухомлинського від 12.10.2020 р. №320/к, ОСОБА_1 , завідувача сектору бібліотеки, звільнено з роботи 19.10.2020 року за скороченням чисельності (штату) працівників на підставі п.1 ст.40 КЗпП України з виплатою вихідної допомоги у розмірі середнього місячного заробітку та компенсації за невикористану щорічну відпустку.

Із зазначеним вище наказом ОСОБА_1 ознайомилась 12.10.2020 року, про що свідчить її особистий підпис.

Пунктом 3 ст.64 ГК України встановлено, що підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною другою статті 40 КЗпП України передбачено, що звільнення з підстав, зазначених, зокрема у пункті 1 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Положеннями ч.1 ст.43 КЗпП України встановлено, що розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Як роз`яснено у пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 .11.1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», при розгляді спорів про звільнення за п. 1 ч.1 ст. 40 КЗпП України суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Таким чином, виходячи з нормативного тлумачення частини першої статті 40, частин першої та третьої статті 49-2 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці зобов`язаний запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. Відповідно до частини першої статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Отже, аналіз зазначених правових норм у їх сукупності з положеннями статті 43 Конституції України дає підстави для висновку про те, що за змістом частини першої статті 235 КЗпП України працівник підлягає поновленню на попередній роботі у разі незаконного звільнення, під яким слід розуміти, як звільнення без законної підстави, так і звільнення з порушенням порядку, установленого законом.

За такого, враховуючи встановлені у судовому засіданні обставини, суд приходить до переконання, що у відповідача дійсно мало місце скорочення чисельності (штату) працівників.

З матеріалів справи вбачається та не заперечується сторонами, що ОСОБА_1 було запропоновано перелік вакантних посад, проте остання не виявила бажання та не надала заяви про переведення її на іншу посаду.

Таким чином, суд приходить до переконання про дотримання відповідачем вимог ст.ст.40, 42, 43, 49-2 КЗпП України при прийняті рішення про звільнення позивача.

Крім того, суд критично ставиться до посилання позивача на її переважне право на залишення на посаді при звільненні перед іншими працівниками, оскільки зазначене спростовується показами свідків та дослідженими у судовому засіданні матеріалами справи, зокрема таблицею рейтингу співробітників Наукової бібліотеки МНУ імені В.О.Сухомлинського згідно наказу №157 від 12.05.2020 року, відгуком завідувача інформаційних технологій та комп`ютерного забезпечення Наукової бібліотеки МНУ імені В.О.Сухомлинського ОСОБА_3 , витягом із протоколу Наукової бібліотеки імені В.О.Сухомлинського засідання методичної ради, де було вирішено оголосити догану завідувачу відділу ОСОБА_1 ..

Відповідно до ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновленні на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

З огляду на те, що судом не було встановлено порушень трудового законодавства з боку Миколаївського національного університету імені В.О.Сухомлинського під час звільнення ОСОБА_1 , суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 4,5,13,76-81,263,265, 280-282,352,354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Миколаївський національний університет імені В.О. Сухомлинського про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 840,80 грн. судового збору.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Миколаївської області безпосередньо або через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , м.Миколаїв, місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Миколаївський національний університет імені В.О. Сухомлинського, місце знаходження: м.Миколаїв, вул. Нікольська, 24, .

Повне судове рішення складено 10.03.2021 року.

Головуючий суддя І.В.Боброва