19.07.2021 Провадження по справі № 2/940/196/21
Справа № 940/121/21
Рішення

Іменем України

19 липня 2021 року Тетіївський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді : Косович Т.П.

при секретарі : Козуб І.С.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в м. Тетієві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить встановити факт постійного її проживання разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 в АДРЕСА_1 . Свої вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_2 , з яким вона проживала разом, проте на час його смерті не була зареєстрована з ним за однією адресою, в зв`язку з чим державний нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.

В підготовче засідання представник позивача адвокат Неживок І.В. не прибув, до суду надав заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_2 в підготовче засідання не прибула, до суду надала заяву, в якій просить справу слухати у її відсутності, позовні вимоги визнає.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ст. 200 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд ухвалює рішення в підготовчому судовому засіданні.

Суд, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, виходячи з такого.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивача ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.7) та копією свідоцтва про смерть (а.с.8).

Спадкоємцями першої черги після його смерті є його дружина - позивач по справі ОСОБА_1 та його мати - відповідач по справі ОСОБА_3 .

Оскільки на день смерті ОСОБА_3 був зареєстрований разом з матір`ю за адресою АДРЕСА_2 , остання прийняла спадщину фактично відповідно вимог ст. 1268 ЦК України.

У прийнятті спадщини та оформленні спадкових прав відповідно до ст. 1268 ЦК України позивачу державним нотаріусом Тетіївської районної державної нотаріальної контори Київської області було відмовлено, оскільки факт постійного її проживання разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини 06.06.2020 року не підтверджено належними доказами, так як остання була зареєстрована в АДРЕСА_1 , а померлий ОСОБА_3 в АДРЕСА_2 .

У статті 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Згідно з частиною другою статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою.

За змістом норми статті 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Так, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Відповідно до ч.10 ст. 6 того ж Закону реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором.

Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 10 січня 2019 року у справі N 484/747/17 (провадження N 61-44149св18).

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Аналіз наведених норм закону та судової практики свідчить про те, що суди можуть розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, при їх розгляді слід встановити чи було місце проживання позивача за зазначеною ним в позові адресою постійним, переважним чи тимчасовим, маючи при цьому на увазі, що, реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Згідно ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Як встановлено в судовому засіданні, позивач ОСОБА_1 , будучи з 2015 року дружиною померлого ОСОБА_3 , постійно проживала разом з ним в АДРЕСА_1 до дня його смерті, тобто на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 . Даний факт підтверджується поясненнями позивача ОСОБА_1 , наданими в позовній заяві та визнанням позову відповідачем ОСОБА_3 , наданим в заяві від 19.07.2021 року.

А тому, з урахуванням викладного суд дійшов обгрунтованого висновку про встановлення факту постійного проживання ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 в АДРЕСА_1 , оскільки встановлення цього факту необхідне їй для вирішення спадкових прав.

Керуючись ст.29,1268 ЦК України, ст.ст. 82,258,259,263-265,268,315,319,354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 в АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Т.П.Косович