ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5625/21 Справа № 210/4392/20 Суддя у 1-й інстанції - Ступак С. В. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
УХВАЛА

про повернення справи до суду першої інстанції

20 липня 2021 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Барильської А.П.,

суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.

секретар судового засідання Кислиця І.В.

сторони:

позивач: ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справи, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу ОСОБА_3 , який діє в інтересах та від імені ОСОБА_4 на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 березня 2021 року, яке постановлено суддею Ступаком С.В. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області та повний текст рішення суду складено 08 квітня 2021 року, -

ВСТАНОВИВ:

В липні 2020 року ОСОБА_4 звернулась з позовом до ОСОБА_2 , треті особи Виконком Металургйної районної у м. Кривому Розі ради Дніпропетровської області, Департамент Державної архітектурно будівельної інспекції у Дніпропетровській області про зобов`язання знесення самочинного будівництва, який в подальшому уточнила.

В обґрунтування уточненого позову зазначено, що позивач проживає в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який розташований на земельній ділянці площею 0,0665 га. По сусідству з позивачем, у житловому будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , проживає відповідач ОСОБА_2 . На території домоволодіння АДРЕСА_2 , що належить відповідачу, розташовуються будівлі, незаконним чином розміщенні, а саме: сарай, туалет та душ. Дані забудови сприяють руйнуванню житлового будинку позивача, у зв`язку із порушенням державних будівельних норм. При будівництві зазначених споруд не забезпечено улаштування необхідних інженерно-технічних заходів, які повинні були б запобігти стоку атмосферних опадів з покрівель і карнизів на суміжну ділянку позивача. На усні претензії позивача ОСОБА_4 відповідач не реагує та відмовляється від добровільного знесення самочинних забудов.

Згідно відповіді Виконкому Дзержинської районної у місті Кривому Розі ради від 08 листопада 2013 року вих. №22/501 на звернення позивача щодо законності розміщення споруд на території домоволодіння АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_2 встановлено, що на території домоволодіння АДРЕСА_2 побудовано сарай, туалет вздовж існуючої межі вказаного домоволодіння та АДРЕСА_2 і душ на відстані 50 см. від існуючої межі між зазначеними домоволодіннями. Власником домоволодіння АДРЕСА_2 дані будівлі побудовано без дозвільних документів та на власника складено адміністративний протокол за порушення ст. 150 КУпАП «Порушення правил користування жилим приміщенням та жилими будинками».

Крім того, позивач зазначила, що відповідно до листа від 08 липня 2014 року, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області, щодо результатів перевірки забудов на території домоволодіння АДРЕСА_2 , складено протокол про адміністративне правопорушення відносно власника вищезазначеного домоволодіння по встановленому факту самочинного збудованих господарських будівель і споруд. Також власнику надано обов`язковий до виконання припис про усунення порушень, який не виконано на теперішній час та об`єкти самочинного будівництва залишилися в незмінному стані.

У зв`язку з чим позивач вважає, що будівельні роботи проводились відповідачем ОСОБА_2 з порушенням вимог будівельних норм без набуття права на виконання будівельних робіт, що є порушенням вимог ч.1 ст.34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», а тому позивач, посилаючись на вимоги ст.ст. 16, 376 ЦК України, звернулася до суду з вказаним позовом, вважаючи, що самочинні будівництва, розташовані з порушенням будівельних норм на території домоволодіння відповідача та завдають шкоди житловій будівлі позивача, підлягають знесенню.

На підставі наведеного вище, позивач просила суд зобов`язати власника домоволодіння АДРЕСА_2 відповідача ОСОБА_2 знести самочинні будівництва, а саме: сарай, туалет та душ, розташовані біля межі з територією домоволодіння АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на праві власності.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 березня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог посилаючись на те, що суд першої інстанції не врахував, що зведені відповідачем сарай, туалет та душ є самочинним будівництвом. Дані забудови сприяють руйнуванню житлового будинку позивача у зв`язку із порушенням державних будівельних норм, оскільки при будівництві зазначених споруд не забезпечено улаштування необхідних інженерно-технічних заходів, які повинні запобігти стоку атмосферних опадів з покрівель і карнизів на суміжну ділянку, чим порушують права та інтереси позивача.

На думку апелянта, судом першої інстанції при ухваленні рішення не враховано відповіді Виконкому Дзержинської районної у місті Кривому Розі ради від 08 листопада 2013 року вих. №22/501 на звернення позивача щодо питання законності розміщення споруд на території домоволодіння АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_2 ; лист від 08 липня 2014 року Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області щодо результатів перевірки забудов на території домоволодіння АДРЕСА_2 , відповідно до якого ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 96 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 850 грн.

Представник позивача вважає помилковим висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог з підстав пропуску позовної давності, оскільки правопорушення є таким, що триває, відповідно до вимог ст. 391 ЦК України.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Сторони по справі, будучи належним чином повідомленні про час, дату та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились.

Пунктами 10, 11 частини 2 статті 2 ЦПК України визначено, що одними із основних принципів цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи судом та неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Згідно ч. 1 ст. 371 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів із дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження, а апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції - протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду, як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з нормами ст. 17 Конвенції, жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

Вищенаведені положення закону направлені на дотримання розумних строків розгляду справи і на недопущення зловживання своїми процесуальними правами та правами інших осіб, які беруть участь у справі.

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, №11681/85, §35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вищенаведених норм Конвенції та практики Європейського суду, вимог п.11 частини 3 статті 2 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 371 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін по справі.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що цивільна справа за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про зобов`язання знесення самочинного будівництвапідлгяає поверненню до суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 365 ЦПК України, якщо під час вивчення матеріалів справи суд виявить нерозглянуті зауваження на правильність і повноту фіксування судового процесу технічними засобами, нерозглянуті письмові зауваження щодо повноти чи неправильності протоколу судового засідання, невирішене питання про ухвалення додаткового рішення, суд постановляє ухвалу із зазначенням строку, протягом якого суд першої інстанції має усунути недоліки.

Як встановлено в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції, при постановленні рішення судом першої інстанції зазначено прізвище ім`я по - батькові відповідача ОСОБА_2 , в той час, як відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 , ОСОБА_2 18 жовтня 1989 року, тобто до звернення позивача до суду з позовом, уклала шлюб з ОСОБА_5 . Після укладення шлюбу ОСОБА_2 змінила прізвище на ОСОБА_6 (а.с. 115,116).

За таких підстав, колегія суддів вважає за необхідне справу повернути до суду першої інстанції для уточнення прізвища ім`я по - батькові відповідача.

Керуючись ст. 365 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Цивільну справу повернути до Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області для уточнення прізвища ім`я по - батькові відповідача.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали складено 20 липня 2021 року.

Головуючий:

Судді: