Справа № 159/6568/20
Провадження № 2-др/159/3/21
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
11 березня 2021 року м. Ковель
Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі:
головуючого судді Денисюк Т.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін заяву позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі
про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна, -
Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 18 лютого 2021 року позов задоволено повністю.

Ухвалено визнати недійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна, укладений 24 липня 2018 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Ковельська оптово-торгова база» та Ковельською оптово-торговою базою Волинської облспоживспілки, посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Веремчуком Сергієм Володимировичем за реєстраційним номером 1643.

Вирішено питання про розподіл судових витрат в частині сплаченого позивачем судового збору за подання позову в розмірі 840,80 гривень та за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 420,40 гривень.

26 лютого 2021 року до суду надійшла заява позивача ОСОБА_1 , в якій він просить ухвали додаткове рішення про стягнення з відповідачів в рівних частках понесені витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини третьої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

З огляду на те, що рішення у даній справі було ухвалене за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, заява позивача розглянута в такому ж порядку.

Дослідивши докази у справі, суд дійшов висновку про наявність підстав для ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідачів в рівних частках на користь позивача понесені останнім витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 14 000 гривень з огляду на таке.

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За положеннями частин другої статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Відповідно до частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 137 ЦПК України).

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

За матеріалами даної цивільної справи 01.12.2020 року між адвокатом Сорокопудом М.О. та позивачем ОСОБА_1 укладено договір про надання правової допомоги, за умовами якого фіксована сума гонорару становить 17 000 гривень.

Про орієнтовну суму очікуваних судових витрату на рівні 17 000 гривень позивач повідомив у позовній заяві.

На виконання п.5.1 договору про надання правової допомоги позивачем 01.12.2020 року сплачено адвокату Сорокопуду М.О. авансовий платіж 10 000 гривень, що підтверджено квитанцією до прибуткового касового ордера №01/12/20. Згідно договору остаточний розрахунок здійснюється після виконання зобов`язань.

З акту прийому наданих послуг від 22.02.2021 року вбачається, що адвокатом позивачу на підставі договору про надання правової допомоги від 01.12.2020 року надані такі послуги, як :

- підготовка та оформлення позовної заяви та заяви про забезпечення позову,

- підготовка та оформлення відзиву на апеляційну скаргу на ухвалу суду про забезпечення позову,

- участь в судовому засіданні апеляційної інстанції при розгляді апеляційної скарги на ухвалу суду про забезпечення позову.

Розмір винагороди за надані послуги становить 14 000 гривень (п.2 акту).

Таким чином, позивач фактично сплатив адвокату гонорар в розмірі 10 000 гривень та повинен сплатити ще 4 000 гривень.

Від відповідачів на день ухвалення додаткового рішення заперечень щодо заявленого позивачем розміру витрат не надійшло.

Суд також не вбачає підстав для зменшення заявленої до стягнення суми, вважає її співмірною із складністю справи та обсягом фактично виконаних адвокатом робіт.

Фактично понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу та витрати, які він повинен понести на виконання договору про надання правової допомоги на загальну суму 14 000 гривень підлягають стягненню з відповідачів в рівних частках по 7 000 гривень з кожного.

Керуючись ст.ст.133, 137, 141, 270 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Ковельська оптово-торгова база», товариства з обмеженою відповідальністю «Ковельська ОТБ» про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна задовольнити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Ковельська оптово-торгова база» та товариства з обмеженою відповідальністю «Ковельська ОТБ» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі по 7000 (сім тисяч) гривень з кожного.

Додаткове рішення суду може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду безпосередньо або через Ковельський міськрайонний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 11.03.2021 року.

ГоловуючийТ. В. Денисюк