Справа №: 398/1276/21
провадження №: 2/398/1136/21
"19" липня 2021 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі: головуючої судді Бугайченко Т.А.,
за участю секретаря Василяки І.І.,
представника позивача адвоката Савченка Г.О.,
представника Приютівської селищної ради Коряковцева Я.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Олександрія цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Приютівська селищна рада Олександрійського району Кіровоградської області, як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав,
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Приютівська селищна рада Олександрійського району Кіровоградської області, як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав відповідача відносно дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 14 лютого 2008 року вона з відповідачем перебувала в шлюбі, який рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 22 вересня 2016 року розірвано. В період шлюбу в них народились дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вказує, що після розірвання шлюбу дочки проживають з нею та знаходяться на її утриманні, а батько дітей відповідач ОСОБА_2 не проживає з позивачем і дітьми з серпня 2015 року, виїхав на заробітки до Росії і з вказаного часу жодного разу не бачився з дітьми та не приймає для цього жодних зусиль, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Аліменти за рішенням суду відповідач не сплачує, станом на 31.12.2020 року заборгованість по сплаті аліментів становить 125 579 грн.15 коп. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дочок, не піклується про їх фізичний та духовний розвиток, не цікавиться життям дітей, не бажає з ними спілкуватись та приймати участь у їх вихованні.
Враховуючи вищевикладене, просить суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Позивач та її представник у судовому засіданні вимоги за позовом підтримали та просили позов задовольнити з підстав зазначених у ньому, проти ухвалення заочного рішення не заперечували.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся судом про дату, час та місце розгляду справи, відзиву на позовну заяву не подав.
Представник Приютівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області, як орган опіки та піклування, в судовому засіданні вказав, що не заперечує проти задоволення позову.
За згодою позивача та її представника суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
Заслухавчи пояснення учасників судового процесу, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.
Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.
Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Суд встановив, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 14 лютого 2008 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 22.09.2016 року був розірваний (а.с. 6).
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження ОСОБА_3 серії НОМЕР_1 , виданого 14 липня 2014 року Виконавчим комітетом Приютівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області, та про народження ОСОБА_4 серії НОМЕР_2 , виданого 12 листопада 2008 року Приютівською селищною радою Олександрійського району Кіровоградської області (а.с. 4, 5).
Згідно довідки виконавчого комітету Приютівської селищної ради від 28.12.2020 року № 2295 малолітні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживають разом з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 7).
ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , але з 2015 року по теперішній час не проживає (а.с. 8).
Згідно довідки Олександрійського навчально-виховного комплексу (ЗНЗ І-ІІ ступенів № 17 - ліцей) від 23.12.2020 року № 176 за час навчання ОСОБА_4 в закладі її вихованням займається мати ОСОБА_1 . Батько ОСОБА_2 не цікавиться успішністю та поведінкою дочки, не спілкується з вчителями, не забирає дитину додому, не бере участі в батьківських зборах (а.с. 9).
Відповідно до розрахунку заборгованості по сплаті аліментів станом на 31 грудня 2020 року борг ОСОБА_2 по сплаті аліментів на користь ОСОБА_1 складає 125 579 грн. 15 коп. (а.с. 11).
Згідно посвідчення серії НОМЕР_3 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є дитиною з інвалідністю. Статус надано до досягнення дитиною 18 років (а.с. 15).
В лютому, листопаді 2020 року та в лютому 2021 року малолітня ОСОБА_3 перебувала на санаторному лікуванні в Державному закладі «Дитячий спеціалізований (спеціальний) клінічний санаторій «Хаджибей» (а.с. 12 - 14).
Відповідно до висновку виконавчого комітету Приютівської селищної ради, як органу опіки та піклування, позбавлення батьківських прав відповідача щодо дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є доцільним та в інтересах малолітніх дітей.
Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей є підставою для позбавлення їх батьківських прав щодо дітей.
Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
За змістом роз`яснень, викладених у п.п. 15, 16, 17 постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.
Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин.
При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки.
Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними.
Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини.
Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц).
В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.
За таких обставин, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками щодо дітей є наслідком винної поведінки відповідача та є підставою для позбавлення його батьківських прав.
З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку про обґрунтованість позову в частині вимог про позбавлення батьківських прав відповідача відносно його малолітніх дочок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки під час судового розгляду встановлено факт ухилення ОСОБА_2 від виконання своїх батьківських обов`язків щодо дітей.
Також суд зазначає, що у відповідності до вимог ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки ухвалою суду від 15.03.2021 року позивача було звільнено від сплати судового збору, у зв`язку з задоволенням позову його необхідно покласти на відповідача.
Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 77, 81, 141, 263, 264, 265 , 280-282 ЦПК України, суд
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьківських прав щодо малолітніх дочок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь держави судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасники справи:
позивач ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;
представник позивача адвокат Савченко Геннадій Олександрович, місцезнаходження: Кіровоградська область, м.Олександрія, вул. Пролетарська, 10;
відповідач ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;
Повний текст рішення складено 19.07.2021 року.
Суддя Т.А. Бугайченко