РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

10 березня 2021 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі судді Жупанової І.Б., за участю секретаря судового засідання Палубінської К.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу №336/3217/20 пр. 2/336/227/2021 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, про позбавлення батьківських прав, встановлення піклування та стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеною позовною заявою, в якій просить суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановити піклування над неповнолітньою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та призначити її, як піклувальника, стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн., щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

В позовній заяві вказує, що позивач є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_2 має дитину - доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запис про батька дитини у свідоцтві про народження ОСОБА_3 зроблено зі слів матері.

Фактично із часу народження дитини її вихованням, розвитком та доглядом за нею й її станом здоров`я займається позивач. Відповідач фактично усунулась від виховання власної дитини, не утримує її та не виконує власних батьківських обов`язків.

Відповідач жодної участі у житті дитини не приймає. Позивач самостійно, без допомоги матері дитини, виховує та навчає дитину, матеріально утримує та належним чином піклується про здоров`я дитини, її фізичний, духовний, інтелектуальний, культурний та моральний розвиток, піклується про неї та створює всі належні умови для розвитку її природних здібностей. Позивач має можливість для створення для дитини належних соціально-побутових умов проживання, забезпечення психічного та фізичного здоров`я, духовного та розумового розвитку. Постійно слідкує за станом здоров`я своєї онуки, її розвитком, виховує та піклується про неї.

Відповідач, в свою чергу, участі у вихованні та догляді за дитиною не бере, взагалі не цікавиться станом її здоров`я, залишила дитину без моральної, фізичної та матеріальної підтримки, що, безумовно є для дитини психологічною травмою, з незрозумілих підстав, відповідач халатно відноситься до своїх батьківських обов`язків.

Час від часу відповідач забирає дитину проживати разом із собою та своїм цивільним чоловіком, проте ці проміжки часу вкрай негативно впливають на дитину. Дитина перестає навчатися, становиться агресивною та неконтрольованою, висловлюється лайкою та не реагує на обґрунтовані зауваження щодо своєї поведінки.

На підставі викладеного позивач просить суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановити піклування над неповнолітньою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та призначити її, як піклувальника, стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн., щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою суду від 23.11.2020 відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження.

Позивачем та представником позивача адвокатом Щасливим О.Р. у судове засідання 10.03.2021 надано заяву про розгляд справи без їх участі, наполягали на задоволенні позовних вимог, проти ухвалення заочного рішення не заперечували.

Відповідач у судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, шляхом направлення на адресу реєстрації та проживання судових повісток, що повернулись до суду з відміткою установи пошти «адресат відсутній за вказаною адресою».

Представником третьої особи у судове засідання 10.03.2021 надано заяву про розгляд справи без її участі, не заперечувала проти задоволення позову, крім того наданий висновок про доцільність (недоцільність) встановлення піклування та відповідність його інтересам дитини.

Відповідач відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк не подала. Заяви та клопотання до матеріалів справи до початку її розгляду від відповідачане надходили.

Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ч. 4 ст. 223 та ч. 1 ст. 280 ЦПК України.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку із розглядом справи за відсутності учасників справи, не здійснюється згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши надані позивачем письмові докази, оцінивши їх на предмет належності, допустимості, достовірності і достатності, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини:

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, схваленої резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 21 грудня 1995 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

За змістом ст. 52 Конституції України діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним.

Статтею 150 СК України передбачено обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини.

Згідно із частинами другою та четвертою ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно з пунктом другим частини першої ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини і водночас, санкція (відповідальність) за протиправну винну поведінку матері або батька.

За змістом пунктів 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є матір`ю відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтвам про народження (а.с.7).

Відповідач ОСОБА_2 має дитину - доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 що підтверджується копією свідоцтвам про народження (а.с.8), як зазначає позивач запис про батька дитини у свідоцтві про народження ОСОБА_3 зроблено зі слів матері.

Фактично із часу народження дитини її вихованням, розвитком та доглядом за нею й її станом здоров`я займається позивач. Відповідачка фактично усунулась від виховання власної дитини, не утримує її та не виконує власних батьківських обов`язків.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч.5 ст.57 цього Кодексу.

Всупереч вищевикладеному відповідач жодної участі у житті дитини не приймає. Позивач самостійно, без допомоги матері дитини, виховує та навчає дитину, матеріально утримує та належним чином піклується про здоров`я дитини, її фізичний, духовний, інтелектуальний, культурний та моральний розвиток, піклується про неї та створює всі належні умови для розвитку її природних здібностей. Позивач має можливість для створення для дитини належних соціально-побутових умов проживання, забезпечення психічного та фізичного здоров`я, духовного та розумового розвитку. Постійно слідкує за станом здоров`я своєї онуки, її розвитком, виховує та піклується про неї.

Відповідач, в свою чергу, участі у вихованні та догляді за дитиною не бере, взагалі не цікавиться станом її здоров`я, залишила дитину без моральної, фізичної та матеріальної підтримки, що, безумовно є для дитини психологічною травмою, халатно відноситься до своїх батьківських обов`язків всупереч вимогам ч. 2 ст. 141 СК України.

Час від часу відповідач забирає дитину проживати разом із собою та своїм цивільним чоловіком, проте ці проміжки часу вкрай негативно впливають на дитину. Дитина перестає навчатися, становиться агресивною та неконтрольованою, висловлюється лайкою та не реагує на обґрунтовані зауваження щодо своєї поведінки.

Відповідно до листа від 26.03.2020 №06-05/134 Запорізька загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №55 повідомила, що неповнолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчалась в цій школі з 01.09.2009 по 16.06.2018. з 1 по 9 клас. 12.06.2018 отримала свідоцтво про базову середню освіту, про що свідчить запис в книзі обліку бланків свідоцтв про базову середню освіту за номером 16/2018. 15.06.2018 вибула згідно наказу по школі від 15.06.2018 №19 п. 14, в зв`язку зі вступом до Запорізького авіаційного коледжу. Мати неповнолітньої - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за період навчання донько лише декілька разів приходила до навчального закладу. Навчанням і успіхами дитини, її шкільним життям мало цікавилася. Батьківських зборів не відвідувала. Супроводу при відвідуванні школи не здійснювала. Участі у вихованні дитини майже не приймала. Станом здобуття освіти не піклувалася. Впродовж всього періоду навчання неповнолітньої ОСОБА_3 в цьому закладі дитиною піклувалася її бабуся - ОСОБА_1 (а.с.10).

Також листом від 24.03.2020 №206 Запорізький електротехнічний коледж «Запорізька політехніка» Національного університету повідомлено, що ОСОБА_3 була зарахована до ЗЕТК НУ «Запорізька політехніка» з 01.09.2018 й навчалась на машинобудівному відділенні за спеціальністю Галузеве машинобудування» до 01.07.2019. За результатами навчання в І семестрі 2018-2019 н.р. мала заборгованість з усіх 12-ти предметів за навчальним планом, які не ліквідувала до встановленого терміну. Під час навчання неповнолітньої ОСОБА_3 в ЗЕТК НУ «Запорізька політехніка» її мати, ОСОБА_2 , до навчального закладу не з`являлась, допомогу дитині не надавала, батьківські збори не відвідувала, навчанням дочки не цікавилась. Класний керівник та завідувач відділення неодноразово запрошували мати на співбесіду щодо подальшого навчання дочки, однак ОСОБА_2 в коледжі з`явилась один раз у травні 2019 року, під час співбесіди відмовилась займатись подальшим навчанням дочки, мотивуючи це тим, що та вже доросла й сама може вирішувати всі питання. Після цього зв`язок з матір`ю було втрачено остаточно. Супровід неповнолітньої дитини у період навчання здійснювала бабуся ОСОБА_1 , якій було запропоновано у зв`язку з невиконанням її онукою навчального плану звернутися до служби (управління) у справах дітей за місцем проживання з проханням отримати дозвіл на відрахування неповнолітньої ОСОБА_3 з коледжу та влаштувати на навчання до іншого навчального закладу, а саме до ПТНЗ №27 м. Запоріжжя, який надав довідку про те, що ОСОБА_3 буде зарахована з нового навчального року. Дозвіл було надано (лист-погодження служби (управління) у справах дітей, відділ Шевченківського району лід 26.06.2019 №11-10/844), тому ОСОБА_3 по закінченню навчального року відповідно до вимог законодавства була відрахована 02.07.2019 з даного навчального закладу (наказ від 27.06.20 і 9 №305-н) (а.с.11).

Відповідно до листа Державного навчального закладу «Запорізьке машинобудівне вище професійне училище» від 27.03.2020 №258/01 зазначено, що ОСОБА_3 навчається в ДНЗ «Запорізьке МВПУ» з 01.09.2019 за професією «Касир в банку. Оператор комп`ютерного набору», група 29/19. За час навчання ОСОБА_3 її матір ОСОБА_2 жодного разу не відвідувала батьківські збори, не цікавилася навчанням та успіхами ОСОБА_3 , жодного разу не здійснювала супровід ОСОБА_3 до закладу освіти, а також не піклувалась про стан здобуття нею освіти. Майстер виробничого навчання та класний керівник з матір`ю ОСОБА_3 не знайомі. Натомість, бабуся ОСОБА_3 ОСОБА_1 активно приймає участь в житті онуки, відвідує батьківській збори та індивідуальні бесіди з класним керівником і майстром виробничого навчання, щотижня телефонує майстру виробничого навчання і цікавиться успіхами в навчанні ОСОБА_3 (а.с.12).

Тобто, наведені вище обставини щодо періодів навчання дитини свідчать про те, що коли дитина проживає разом із позивачем та перебуває під її доглядом, тоді вона навчається належним чином, відвідує навчальні заклади та її поведінки змінюється в кращому руслі. Проте характеристики дитини за періоди її перебування разом із матір`ю свідчать про зворотне відносно відповідача.

Наказом Служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради від 16.06.2020 №521 на підставі клопотання відділу по Шевченківському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради взято на облік дитину, що опинилася у складних життєвих обставинах (проживання у сім`ї, у якій батьки або особи, які їх замінюють, ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків з виховання дитини), ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.13).

Відповідно до висновку районної адміністрації Запорізької міської Ради по Шевченківському району, орган опіки та піклування дійшов висновку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 62).

Наведені вище обставини свідчать про те, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дитини, піклуванню про здобування нею освіти та про стан її здоров`я, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України є підставою для позбавлення її батьківських прав.

Відповідно до ст.243 СК України, опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка недосягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років.

Згідно з ст..55 ЦК України, опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

Відповідно до ст.244 СК України, опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності не притягувалась, не знятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває, про що свідчить відповідна довідка МВС України (а.с.14).

Позивач ОСОБА_1 за станом здоров`я може бути піклувальником, про що надано висновок про стан здоров`я Медико-санітарної частини АТ «Мотор Січ» (а.с.15).

Крім того, ОСОБА_1 з 18.06.2008 працює в ТОВ «Клініка Мотор-Січ» на посаді молодшої сестри медичної реєстратури, отримує там дохід, яким забезпечує умови власного та онуки проживання (а.с.16).

ОСОБА_1 має відповідні умови проживання у домоволодінні, де вона є співвласницею.

Відповідно до висновку про доцільність (недоцільність) встановлення піклування та відповідність його інтересам дитини, служба (управління) у справах дітей Запорізької міської ради становить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на облік як кандидата в піклувальники за №1057 від 26.02.2021, та вважає доцільним встановлення піклування над неповнолітньою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у разі набуття неповнолітньою правового статусу дитини, позбавленої батьківського піклування.

Виходячи з того, що позивач фактично виконує функції піклувальника відносно ОСОБА_3 , та приймаючи до увагу теплі відносини між ними, а також гарне ставлення одна до одної, тому ОСОБА_1 може бути піклувальником неповнолітньої ОСОБА_3 .

Згідно ч.2 ст.166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до повноліття.

На підставі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Втім, відповідач обов`язку щодо утримання своєї дитини не виконує.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Частиною 5 ст.183 СК України визначено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Частиною 1 ст.191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із пня подання такої заяви.

Частина 2 статті 184 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Така індексація проводиться відповідно до Закону України від 3 липня 1991 р. „Про індексацію грошових доходів населення" (в редакції Закону від 6 лютого 2003 р.).

Об`єктами індексації грошових доходів населення відповідно до ст. 2 даного Закону є грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: пенсії; стипендії; оплата праці (грошове забезпечення); суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; суми відшкодування шкоди, заподіяної працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди в разі втрати годувальника. Кабінет Міністрів України може встановлювати інші об`єкти індексації. У Законі підкреслено, що соціальні виплати, що мають цільовий і разовий характер (допомога при народженні дитини, допомога на поховання, матеріальна допомога, одноразова допомога при виході на пенсію тощо), а також допомога у зв`язку з вагітністю і пологами індексації не підлягають. Підтримка купівельної спроможності провадиться шляхом підвищення розміру зазначених виплат. Підтримка купівельної спроможності соціальних виплат, які визначаються залежно від прожиткового мінімуму, здійснюється шляхом перегляду їх розміру у зв`язку із зростанням прожиткового мінімуму відповідно до законодавства.

Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Держава Україна проголошуючи такий принцип сімейного права, як державна охорона кожної дитини, яка позбавлена належного батьківського піклування, реалізує його в одному із положень даної статті СК. Зокрема ч. 3 встановлює, що якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 50 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 pоку № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

З огляду на наведене, враховуючи наведені норми закону, також відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що вона не має можливості сплачувати аліменти у відповідному розмірі, зокрема через стан здоров`я чи матеріальне становище, або наявність інших дітей, непрацездатних родичів чи близьких осіб, що знаходяться на її утриманні, а позивачем обґрунтовано необхідність стягнення аліментів у розмірі 2000,00 грн. на місяць, суд виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 2000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення дитиною повноліття, що буде достатнім для забезпечення належного рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дітей.

Таким чином, дослідивши у сукупності зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають повному задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За ч. 2 ст. 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно п. 3 ч. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, тож судовий збір належить стягнути з відповідача.

Крім того, при подачі позовної заяви до суду позивач по справі сплатила судові витрати при розгляді справи, а саме судовий збір у сумі 840,80 грн., а тому зазначені витрати згідно вимог ст.142 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача по справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 141, 261, 264, 265, 280-284, 354ЦПК України, суд -,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, про позбавлення батьківських прав, встановлення піклування та стягнення аліментів, - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , батьківських прав відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Встановити піклування над неповнолітньою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та призначити піклувальника - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , яка зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , яка зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій сумі в розмірі 2000,00 грн., щомісячно, з подальшою щорічною індексацією відповідно до закону, починаючи з 30.06.2020, до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , судовий збір за вимогу про стягнення аліментів, від попередньої сплати якого позивач звільнена, на користь держави у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , яка зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , понесені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 840,80 грн.

Рішення суду в межах стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Суддя: І.Б. Жупанова