Провадження № 2/742/794/21
Єдиний унікальний № 742/1140/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2021 року м.Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді Короткої А.О.,

при секретарі Сидоренко Ю.Г.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади м.Прилуки в особі Прилуцької міської ради Чернігівської області про визнання права власності за строками набувальної давності, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до територіальної громади м.Прилуки в особі Прилуцької міської ради Чернігівської області про визнання права власності за набувальною давністю на 1/6 частину об`єкта нерухомості, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 мотивує тим, що вона відповідно до договору довічного утримання є власником 2/3 частин житлового будинку, що при перерахунку складає 4/6 частин житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , та 1/6 частини відповідно до договору дарування, що загалом складає 5/6 частин житлового будинку.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 21.02.1973 року 1/6 частина в цьому будинку належить ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . У ОСОБА_2 був син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який також помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . У Спадковому реєстрі відсутні відомості про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 будь-ким зі спадкоємців.

Після смерті ОСОБА_2 , тобто вже більше 10 років, позивачка відкрито та безперешкодно користується всім житловим будинком, що за адресою: АДРЕСА_1 , сплачує комунальні платежі за нього в цілому та підтримує житло в придатному для проживання стані, обробляє земельну ділянку біля житлового будинку, однак, будучи власником лише частини даного житлового будинку, ОСОБА_1 не може провести оформлення земельної ділянки під будинком через те, що 1/6 частина житлового будинку так і залишається не оформленою. Зважаючи на вказані вище обставини, позивачка просить суд визнати за нею право власності на 1/6 частину даного житлового будинку за набувальною давністю.

У судове засідання позивачка не з`явилася, проте подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій позовні вимоги підтримала (а.п.38).

Представник відповідача у судове засідання також не з`явився, проте подав до суду заяву, згідно з якою позовні вимоги визнав (а.п.33).

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи здійснюється судом за відсутності цих осіб, а фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до переконання про обґрунтованість заявлених вимог і необхідність задоволення позову з наступних підстав.

Згідно з копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 , її матір`ю зазначена ОСОБА_5 (а.п.4).

Після реєстрації шлюбу з ОСОБА_6 03.02.1963 року прізвище позивачки було змінено на « ОСОБА_7 » (а.п.4), а після реєстрації шлюбу з ОСОБА_8 відповідно на « ОСОБА_9 » (а.п.6).

На підставі договору довічного утримання від 23.06.1973 року ОСОБА_10 було передано у власність 2/3 частини будинку з належною частиною надвірних будівель, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.п.7).

Відповідно до копії договору дарування від 23.06.1973 року ОСОБА_10 прийняла у дар 1/6 частину будинку з належною частиною надвірних будівель, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.п.8-9).

Згідно з копією свідоцтва про право на спадщину від 21.02.1973 року після смерті ОСОБА_11 його син ОСОБА_2 успадкував 1/6 частину житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.п.10).

Відповідно до копії актового запису про смерть №36 від 13.01.2004 року ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.п.11).

У Спадковому реєстрі відсутні відомості про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 будь-ким зі спадкоємців (а.п.12).

Відповідно до копії технічного паспорта (а.п.13-16) та копії звіту №171204-2 ринкова вартість усього нині спірного будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , складає 238000,00 грн (а.п.17).

У відповідності до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Крім цього, статтею 344 ЦК України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до "Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод", кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свої власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини. Так, у Рішенні Європейського суду від 29.11.1991 року у справі «Пайн Велі Девелопментс ЛТД» проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю.

Тако, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення п.1 ст.6 та ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції).

Як вказав Верховний Суд України у своїй постанові від 10.02.2016 року у справі №6-2124цс15, оскільки відповідно до ст.328 ЦК України набуття права власності це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення у особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб особа набула право власності на відповідний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному ст.392 ЦК України.

Також у постанові від 23.12.2014 року у справі №3-199гс14 Верховний Суд України зазначив, що за змістом ст.392 ЦК України, позов про визнання права власності на майно подається власником тоді, коли в інший спосіб виникають сумніви щодо належності йому цього майна, коли позивач не може реалізувати своє право власності через наявність таких сумнівів чи внаслідок втрати правовстановлюючого документу. При цьому, передумовою для застосування положень ст.392 ЦК України є відсутність іншого, крім зазначеного, шляху для відновлення порушеного права.

Таким чином, з огляду на все викладене вище, оцінюючи в сукупності досліджені в судовому засіданні докази, суд знаходить достовірно встановленим, що позивачка вже понад 10 років відкрито, безперервно користується та володіє будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , тому відповідно до ст.344 ЦК України суд вважає за необхідне визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/6 частину зазначеного вище житлового будинку.

На підставі вищевикладеного та 328, 344, 392 ЦК України, керуючись ст.12, 13, 81, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354-355, п.9, п.п.15.5 п.15 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) до територіальної громади м.Прилуки в особі Прилуцької міської ради Чернігівської області (код ЄДРПОУ-3420057, юридична адреса: вул.Незалежності, буд.82, м.Прилуки, Чернігівська область, 17500) про визнання права власності за строками набувальної давності задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , право власності за набувальною давністю на 1/6 частину об`єкта нерухомості, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що складається із будинку А-1 з прибудовами а-1 та а`1, загальною площею 65,4 м2, житловою площею 43,7 м2 та господарсько-побутових будівель і споруд: сараю Б-1, гаражу В-1, погребу Пг-1, вбиральні У-1 та огорожі N-1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду через Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Повне судове рішення складено 19.07.2021 року.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя А.О.Коротка