Справа № 752/8489/20
Провадження № 2/752/2224/21
Заочне Р І Ш Е Н Н Я
23 червня 2021 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Плахотнюк К.Г.,
за участі секретаря судового засідання Коротун Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,
позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про стягнення боргу у розмірі 1 953,64 доларів США, 3% річних в розмірі 80,93 доларів США, судовий збір у розмірі 810,00 грн, витрат на правничу допомогу в розмірі 9500,00 грн. з відповідача ОСОБА_2 .
Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. від 12 травня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, позивачці надавався строк для усунення виявлених недоліків цієї ж заяви.
08 вересня 2020 року на виконання вимог ухвали від 12 травня 2020 року на адресу суду представником позивача ОСОБА_3 подані належним чином завірені копії документів, а також заяву про відсутність аналогічного спору в провадженні суду (а.с. 36).
Ухвалою від 17 вересня 2020 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін (а.с. 64).
В обґрунтовування своїх позовних вимог позивачка зазначає, що 11 листопада 2018 року вона надала відповідачу у позику грошові кошти у загальній сумі 2200 доларів США., що підтверджується написаною власноручно та підписаною ОСОБА_2 розпискою, відповідно до якої він зобов`язується повернути борг до 12 грудня 2018 року. Суму боргу відповідач повернув частково у сумі 246,36 доларів США.
Таким чином, основна сума заборгованості складає: 2200-246,36 = 1953,64 доларів США.
На момент звернення до суду відповідач своїх зобов`язань не виконав та отриману позику не повернув.
Судове засідання, яке призначене на 23 лютого 2021 року перенесене на 23 червня 2021 року.
Представник позивачки у судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав, з будь-якими клопотаннями до суду не звертався.
За таких обставин судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у ній доказів.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав.
Судом встановлено, що 11 листопада 2018 року позивачка ОСОБА_1 надала відповідачу у позику грошові кошти у загальній сумі 2200 доларів США на підтвердження укладення договору позики та його умов, відповідач ОСОБА_2 написав те передав позивачці розписку, яка посвідчує передання йому зазначеної грошової суми.
Ст. 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.
Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.
Розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання має містити умови отримання позичальником в борг коштів з зобов`язанням щодо їх повернення та дати отримання коштів.
У розписці від 11 листопада 2018 року зазначено, що ОСОБА_2 отримав у борг у ОСОБА_1 2200,00 доларів США та зобов`язується їх повернути до 12 грудня 2018 року (а. с. 38).
У вказаній розписці зазначено дату її складення, особу позикодавця та позичальника, суму позики, строк, на який вона надається, та обов`язок позичальника повернути кошти, отримані в борг. На цій розписці міститься підпис позичальника.
Отже, у розписці від 08 серпня 2018 року містяться усі істотні умови договору позики та підтверджують факт отримання позичальником ОСОБА_2 коштів у борг та її зобов`язання з повернення запозичених коштів.
Наведене свідчить, що 11 листопада 2018 року між позивачем і відповідачем було укладено договір позики, за умовами якого ОСОБА_1 (позикодавець) передала у власність ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 2200,00 доларів США. Борг відповідач зобов`язалася повернути у термін до 12 грудня 2018 року.
Відповідно до копій банківських виписок, наданих позивачем, сума боргу ОСОБА_2 частково сплачена у сумі 6 521 грн, що відповідає за курсом НБУ сумі 246,36 доларів США (а.с. 43-63), а тому основна сума заборгованості складає 1 953,64 доларів США.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За положеннями ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Ст. 530 ЦК України визначено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
За умовами зазначеного вище договору позики ОСОБА_2 взяв на себе обов`язок повернути кошти, отримані в позику, але у строк, передбачений договором, кошти, отримані в борг, не повернув.
Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
У постанові від 12 листопада 2020 року № 154/3443/18 Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду зазначено, що наявність оригіналу боргової розписки у позивача без зазначення на ній про повернення оспорюваних сум, свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане.
У позивача ОСОБА_1 знаходиться оригінал розписки від 11 листопада 2018 року, у якій не зазначено про повернення отриманої позичальником ОСОБА_2 суми позики, що підтверджує те, що боргове зобов`язання повністю не виконане.
З огляду на викладене стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість за договором позики у сумі 1 953,64 доларів США.
Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Таким чином, розраховані позивачем три проценти річних за порушення грошового зобов`язання в розмірі 80,93 доларів США є обґрунтованими та підлягають стягненню з відповідача.
Судом досліджений договір про надання правової допомоги № б/н від 15 квітня 2020 року, дублікати квитанцій про оплату послуг від 26, 30 квітня 2020 року та 1 травня 2020 року (а.с. 40-42), акт виконаних робіт від 30 квітня 2020 року (а.с. 26), та встановлено, що позивачем було витрачено 9500,00 грн. на правову допомогу.
З огляду на наведене, позовна заява підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 15, 16, 525, 526, 533, 610, 615, 611, 1054 ЦК України, ст.ст.12, 76, 223, 258, 259, 260, 280-282 ЦПК України, суд,-
позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , - борг за договором позики від 11 листопада 2018 року в розмірі 1 953,64 доларів, що відповідає за курсом валют НБУ сумі в розмірі 53 344 (п`ятдесят три тисячі триста сорок чотири) гривень 14 копійок, 3% річних у розмірі 80,93 доларів, що відповідає за курсом НБУ сумі в розмірі 2 209 (дві тисячі двісті дев`ять) гривень 79 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя К.Г. Плахотнюк