Справа № 599/1262/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" липня 2021 р. Зборівський районний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді Чорної В.Г. при секретарі Грицай О. П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Зборові в залі судових засідань Зборівського районного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Зборівської міської ради про поділ майна ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя. В обґрунтування вимог позивач вказує, що з 07 листопада 1987 року перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем ОСОБА_2 . За час подружнього життя вони володіли спільними коштами, вели спільне господарство та ними придбано житлову квартиру в АДРЕСА_1 . Право власності зареєстрували за ОСОБА_2 , так як не було потреби оформляти право власності на двох покупців, розуміли, що придбане майно в шлюбі є спільною власністю. Посилаючись на наведене, просить задовольнити позовні вимоги про визнання права власності на Ѕ частину житлової квартири в АДРЕСА_1 .

Позивач подала клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задоволити, при неявці відповідача не заперечує щодо постановлення заочного рішення.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, хоча про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, що згідно ст.223 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи по суті.

Приймаючи до уваги вимоги ст.ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе слухати дану справу без особистих пояснень відповідача, оскільки в матеріалах справи є достатньо даних про взаємовідносини сторін, з приводу яких виник спір.

Суд, в силу п.3 ст.211 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності сторін.

Дослідивши та оцінивши зібрані докази у справі, суд встановив наступні обставини справи:

07 листопада 1987 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем по справі ОСОБА_2 укладено шлюб, свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 .

Рішенням Зборівського районного суду від 10 червня 2015 року № 599/762/15-ц, яке набрало законної сили 22.06.2015року, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано .

Сторони за час сімейного життя набули нерухоме майно, зокрема, житлову квартиру в АДРЕСА_1 . Підставою виникнення права власності на майно являється договір міни між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , за реєстровим номером № 1-389 від 05.04.1996 року, посвідчений нотаріусом Зборівської державної нотаріальної контори на підтвердження чого видано реєстраційне посвідчення №1200 від 22 .04.1996 року Зборівським районним бюро технічної інвентаризації.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 Сімейного кодексу України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею/ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй/йому особисто. Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які є підставами виникнення права спільної власності на майно подружжя) визначені у статті 60 Сімейного кодексу України. За змістом цієї норми належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його за час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна.

Виходячи з наведеного для визнання майна спільною сумісною власністю подружжя в порядку статті 60 Сімейного кодексу України, потрібна наявність не тільки факт набуття, цього майна за час шлюбу, а й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Дану правову позицію прийнято Судовою палатою у цивільних справах Верховного Суду України у справі № 6-612цс 15.

Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 114 Цивільного процесуального кодексу України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або його основної частини.

За таких обставин, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.

Суд оцінивши наявні у справі докази на підставі свого внутрішнього переконання за критеріями їх належності, допустимості і достовірності, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення шляхом визнання за позивачем права власності на Ѕ частину майна подружжя, як на частку майна нажитого подружжям за час шлюбу.

Керуючись ст.ст. 18,19,76,77,81,82,136,258,263-265 ЦПК України, ст.ст. 368,369,392 Цивільного кодексу України, ст.ст. 60,63,65,68,69,70 Сімейного кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину житлової квартири в АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину житлової квартири в АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Зборівський районний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Повний текст рішення виготовлено 20 липня 2021 року.

Суддя Зборівського

районного суду Чорна В.Г.