_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/3467/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.07.2021 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Гниличенко М.В.

при секретарі -Намазовій К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Одеси у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, суд -

ВСТАНОВИВ:

11.06.2021 року позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому просить розірвати шлюб, укладений між сторонами та зареєстрований 07.10.1995 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Одеської міської Ради народних депутатів, актовий запис № 1564, посилаючись на те, що від шлюбу у сторін народилось двоє дітей, однак, подружні стосунки не складаються, не має спільних інтересів, шлюбні відносини фактично припинені, тривалий час кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами, примирення та збереження шлюбу неможливі, у зв`язку із чим, позивач змушений звернутися до суду із позовом. Спору щодо поділу спільного майна на теперішній час не існує. Позивач також просить стягнути з відповідача судові витрати.

Відповідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.06.2021 року вищевказану справу було розподілено судді Гниличенко М.В.

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 29.06.2021 року справа була відкрита за правилами спрощеного позовного провадження, передбаченого ст.ст.274-279 ЦПК України, оскільки підпадає під ознаки малозначної справи, з повідомленням /викликом/ сторін за наявними у справі матеріалами.

Вищевказана ухвала була направлена сторонам по справі та відповідно до вимог цивільно-процесуального законодавства відповідачу був наданий строк для подання відзиву на позовну заяву, заперечень, подання зустрічного позову або клопотання про слухання справи у судовому засіданні з викликом сторін.

Відповідач правом на надання відзиву не скористалась.

Позивач ОСОБА_1 до судового засідання з`явився, підтримав позовні вимоги та просив шлюб розірвати, пояснивши, що на протязі останніх 7 років вони не проживають як чоловік та жінка, у нього фактично є інша жінка, з якою він підтримує відносини, до відповідача почуття любові та поваги відсутнє, крім того, відповідач періодично зловживає алкоголем та на його неодноразові прохання змінити образ життя не реагує, сім`я розпалась остаточно, на примирення не згоден, наполягає на розірванні шлюбу. Крім того, пояснив, що спору щодо розподілу майна не має, матеріальну допомогу на утримання дітей він надає в добровільному порядку, у зв`язку з тим, що сімейні відносини припинили існування та збереження сім`ї неможливо, просить шлюб розірвати.

Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання з`явилась, фактично підтримала всі доводи наведені позивачем, підтвердила, що останні 10 років позивач фактично проживає на дві сім`ї, дійсно сімейні стосунки як чоловіка та дружини припинено, але вона просить не задовольняти позов про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що на даний час є неповнолітній син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , якому 16 років та він потребує наявності сім`ї, при цьому відповідач підтвердила, що позивач повністю надає матеріальну допомогу дітям, відносини між ними гарні, позивач не відмовляється від утримання та виховання дітей.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши позивача та відповідача, суд приходить до наступного.

Як встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 /до шлюбу - « ОСОБА_2 »/ 07.10.1995 року уклали шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Одеської міської Ради народних депутатів, актовий запис № 1564, що вбачається із свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 07.10.1995 року /а.с.5/.

Судом встановлено, що від шлюбу у сторін народилось двоє дітей - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що вбачається із копії свідоцтва про народження, яке видано 11.03.1999 року серія НОМЕР_2 , яка на даний час є повнолітньою, та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який на даний час є неповнолітнім, що вбачається із копії свідоцтва про народження, яке видано повторно 16.10.2019 року серія НОМЕР_3 , батьками в яких вказані сторони по справі /а.с.6,7/.

Судом уважно заслухані пояснення сторін, які носять аналогічний характер, відповідач повністю погоджується з фактом розпаду сім`ї, підтверджує факт тривалої відсутності сімейних відносин та наявності у відповідача іншої жінки, не заперечує проти того, що позивач матеріально підтримує дітей та надає їм допомогу, зазначає про відсутність спору щодо розподілу майна, будь-яких обґрунтованих та мотивованих підстав для відмови у задоволенні позову, суду не надано, окрім посилання на неповнолітній вік дитини, при цьому зазначаючи, що відносини між батьком та дитиною гарні, позивач не відмовляється від утримання та виховання дітей, фактично відповідач вказує на відмову щодо надання згоди на розірвання позову, при цьому не приводить достатніх мотивів відмови.

Тому, на переконання суду шлюб у сторін носить формальний характер, подружні стосунки між ними не підтримуються, спору щодо поділу спільного майна на теперішній час сторони не заявляють, матеріальну допомогу на дитину позивач надає у добровільному порядку, відповідач наполягав на розірванні шлюбу.

Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються.

За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім`ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання та право одного з них розірвати шлюб, не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах.

На підставі викладеного, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, однак позивач у судовому засіданні просив не стягувати з відповідача судові витрати.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 89, 141, 211, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 /до шлюбу - « ОСОБА_2 »/, зареєстрований 07.10.1995 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Одеської міської Ради народних депутатів, актовий запис № 1564, які від шлюбу мають дітей - розірвати.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 /до шлюбу - « ОСОБА_2 »/, вважати розірваним у день набрання чинності цим рішенням.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Київський районний суд м.Одеси шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено та підписано 19.07.2021 року.

Суддя Гниличенко М. В.