328/1928/21
Ухвала

іменем України

21 липня 2021 року м. Токмак

Суддя Токмацького районного суду Запорізької області Петренко Л.В.,

розглянувши матеріали справи № 328/1928/21 (номер провадження 2-н/328/191/21) за заявою ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «АвтоКрАЗ» про видачу судового наказу про стягнення нарахованої, але не виплаченої суми заробітної плати, -

встановив:

20 липня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з Приватного акціонерного товариства «АвтоКрАЗ» на його користь нарахованої, але не виплаченої заробітної плати у розмірі 15 310,02 гривень (двадцять п`ять тисяч гривень), а також просить стягнути з боржника судові витрати на правову допомогу адвоката в розмірі 2100 гривень.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу за заявою про видачу судового наказу про стягнення нарахованої, але не виплаченої суми заробітної плати було розподілено та передано судді Петренко Л.В.

Дослідивши заяву про видачу судового наказу про стягнення нарахованої, але не виплаченої суми заробітної плати на предмет відповідності вимогам ЦПК України, суддя дійшов висновку, про наявність правових підстав передбачених ст. 165 ЦПК України, для відмови у видачі судового наказу.

Наказне провадження - це самостійний і спрощений вид судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою про видачу судового наказу особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Відповідно до частини 3 статті 19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Порядок вирішення справ в наказаному провадженні законодавцем визначено в Розділі ІІ «Наказне провадження» ЦПК України (статті 160-173).

Відповідно до статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 163 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником або його представником.

У заяві повинно бути зазначено: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб-громадян України), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника; 3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місцезнаходження; 4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; 5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Відповідно до роз`яснень, викладених в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2011 року за №14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Наявність спору про право, яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб`єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб`єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають враховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов`язок перед заявником; із доданих документів вбачається пропуск позовної давності, то така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні.

Якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати, до заяви має бути додано докази перебування заявника у трудових відносинах із боржником, а підтвердженням суми, яка стягується, може бути будь-який належно оформлений документ, що вказує на розмір нарахованої заробітної плати та компенсації за порушення строків її виплати, зокрема, довідка бухгалтерії боржника, розрахунковий лист чи копія платіжної відомості тощо. Не допускається розгляд вимог про стягнення заробітної плати у разі наявності спору щодо розміру заборгованості чи права на її отримання. При цьому частиною другою статті 233 Кодексу законів про працю України визначено, що працівник має право звернутися до суду з вимогою про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в судовому рішенні.

Виходячи з того, що наказне провадження є безспірним, тобто, в його порядку задовольняються тільки ті вимоги заявника, що мають безспірний характер, заперечення боржника проти вимог стягувача означає наявність спору про право та при цьому закон не зобов`язує перевіряти наявні матеріали справи, а тому відповідна заява боржника є єдиною підставою для скасування судового наказу.

Порядок розгляду заяви про видачу судового наказу врегульований ст.ст. 165, 167 ЦПК України.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 163 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника.

Із копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 встановлено, що ім`я заявника « ОСОБА_2 » аналогічна інформація міститься і у довідці про присвоєння ідентифікаційного номера від 16.11.1998 року.

Разом з тим, в заяві про видачу судового наказу поданій до суду ім`я заявника зазначено « ОСОБА_2 ».

З огляду на вказане, суд зазначає, що ім`я заявника, яке міститься у його паспорті, є відмінним від імені, яке зазначено у заяві про видачу судового наказу.

Крім того, адреса боржника Приватного акціонерного товариства «АвтоКрАЗ» в заяві зазначена: 71724, Полтавська область, м. Кременчук, вул. Київська, буд. 62-А, натомість відповідно до інформації яка наявна в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходження юридичної особи - Приватного акціонерного товариства «АвтоКрАЗ» () зазначено наступне: 39631, Україна, Полтавська область, м. Кременчук, вул. Київська, буд. 62.

Відносно Приватного акціонерного товариства «АвтоКрАЗ» порушено провадження у справі про банкрутство.

Заявник ОСОБА_1 просить суд стягнути з Приватного акціонерного товариства «АвтоКрАЗ» на його користь нараховану, але не виплачену заробітну плату у розмірі 15 310,02 гривень (двадцять п`ять тисяч гривень), а також просить стягнути з боржника судові витрати на правову допомогу адвоката в розмірі 2100 гривень.

На підтвердження своїх вимог заявником ОСОБА_1 до матеріалів справи додано копію витягу трудової книжки, копію сторінок паспорта громадянина України, копію картки про присвоєння ідентифікаційного номера, копію заяви про видачу довідки про заробітну плату, копії листів Управління Держпраці у Полтавській області, угоду про надання правничої допомоги, квитанцію про оплату та копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 576.

Заявник ОСОБА_1 просить суд стягнути з Приватного акціонерного товариства «АвтоКрАЗ» на його користь нараховану, але не виплачену заробітну плату у розмірі 15 310,02 гривень (двадцять п`ять тисяч гривень).

Так, довідки Приватного акціонерного товариства «АвтоКрАЗ» про нараховану ОСОБА_1 , але не виплачену заробітну плату не надано, що позбавляє можливості суд перевірити, що заявлені вимоги мають безспірний характер.

Крім того, в заяві ОСОБА_1 зазначає суму до стягнення в цифровому вираженні 15 310,02 гривень, а прописом - двадцять п`ять тисяч гривень, суд позбавлений можливості перевірити ці вимоги.

В даному випадку на підтвердження суми, яка стягується, не надано належно оформленого документу, що вказує на розмір нарахованої заробітної плати.

Копії листів Управління Держпраці у Полтавській області, не є належними документами, які б підтверджували розмір нарахованої заробітної плати.

Крім того, заступник начальника Управління Держпраці у Полтавській області в листах адресованих заявнику радила звернутися безпосередньо до суду для захисту своїх майнових прав в порядку позовного провадження, посилаючись на положення ст. 116, 117, 233 КЗпП України тощо.

Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 163 Цивільного процесуального кодексу України у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено: перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Відповідно до пункту 4 частини 3 статті 163 Цивільного процесуального кодексу України до заяви про видачу судового наказу додаються: інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Разом з цим, в матеріалах заяви про видачу судового наказу, всупереч вимогам статті 163 Цивільного процесуального кодексу України відсутній обґрунтований розрахунок суми заборгованості, що підлягає стягненню з боржника.

Наведені вище обставини не дають можливості суду встановити фактичні обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги та дійсно встановити суму нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, яка у безспірному порядку підлягає стягненню з Приватного акціонерного товариства «АвтоКрАЗ».

Таким чином, із заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу та поданих разом із заявою документів вбачається спір про право, оскільки вимоги заявника неможливо вирішити в наказному провадженні, так як заявником заявлена вимога щодо стягнення заборгованості по невиплаченій працівникові суми заробітної плати у розмірі 15 310,02 гривень (двадцять п`ять тисяч гривень), в той же час на підтвердження заявлених вимог заявником надано копії листів Управління Держпраці у Полтавській області, які не є належними документами, які б підтверджували розмір нарахованої заробітної плати.

Довідки Приватного акціонерного товариства «АвтоКрАЗ» про нараховану ОСОБА_1 , але не виплачену заробітну плату, заявником не надано, що позбавляє можливості суд перевірити, що заявлені вимоги мають безспірний характер, це суттєво впливає на розгляд даного спору по суті та має бути підтверджено належними доказами, в той же час судовий наказ є особливою формою судового рішення, видача судового наказу проводиться без судового засідання і виклику стягувача та боржника для заслуховування їх пояснень, що унеможливлює надати об`єктивну оцінку відносинам, які виникли між сторонами, а тому захист заявника - стягувача має здійснюватись шляхом пред`явлення позову з тими же вимогами у порядку позовного провадження, де особа має можливість заявити клопотання, зокрема про витребування доказів в отриманні яких виникли перешкоди.

Доводи викладені в заяві про видачу судового наказу потребують додаткового дослідження, з матеріалів та обставин даної справи вбачається, що між сторонами наявний спір про право, який підлягає розгляду в порядку позовного провадження.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу у разі, якщо наявні підстави, передбачені частиною першою статті 186 цього Кодексу.

Згідно положень пункту 1 частини першої статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

За правилами статті 19 цього Кодексу, яка визначає справи, що відносяться до юрисдикції загальних судів, у порядку цивільного судочинства розглядаються справи що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

За приписами частини першої статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, в тому числі справи у спорах про стягнення заробітної плати.

Згідно із даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо Приватного акціонерного товариства «АвтоКрАЗ» () місцезнаходження: 39631, Україна, Полтавська область, м. Кременчук, вул. Київська, буд. 62, порушено справу про банкрутство - 23.07.2019, 4000027 - Внесення судового рішення про порушення провадження у справі про банкрутство юридичної особи, Підстава: судове рішення, Атрибути судового рішення: Судове рішення про порушення провадження у справі про банкрутство юридичної особи від 24.09.2018 № 917/814/16 Господарський суд міста Києва, Дата набрання чинності: 24.09.2018.

Така ж інформація міститься і в Єдиному реєстрі підприємств, щодо яких порушено провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до частини другої статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України. Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення. У разі якщо відповідачем у такому спорі є суб`єкт владних повноважень, суд керується принципом офіційного з`ясування всіх обставин у справі та вживає визначених законом заходів, необхідних для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів, з власної ініціативи.

Таке урегулювання процедури розгляду спорів до відповідача, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство, встановлює зрозумілу і справедливу процедуру закінчення розгляду справи належним судом, дотримання принципу визначення юрисдикції справи та підсудності спорів одному господарському суду, який акумулює усі вимоги до відповідача, щодо якого порушено процедуру банкрутства.

Вказаний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі N 607/6254/15-ц (провадження № 14-404цс19).

Отже, з урахуванням вимог Кодексу України з процедур банкрутства, відновлення порушених прав заявника за вимогами про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, що заявлені до юридичної особи, щодо якої порушено справу про банкрутство, можливе у рамках розгляду справи про банкрутство такої особи, тобто така заява має бути подана до Господарського суду міста Києва, у провадженні якого знаходиться справа про банкрутство Приватного акціонерного товариства «АвтоКрАЗ».

На підставі вищевикладеного, суддя дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «АвтоКрАЗ» про видачу судового наказу про стягнення нарахованої, але не виплаченої суми заробітної плати.

Відповідно до положень статті 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись, ст.ст. 19, 161-166, 258-261, 272, 353-355 ЦПК України, суддя, -

постановив:

Відмовити у видачі судового наказу по справі № 328/1928/21 (номер провадження 2-н/328/191/21) за заявою ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «АвтоКрАЗ» про видачу судового наказу про стягнення нарахованої, але не виплаченої суми заробітної плати.

Роз`яснити заявнику, що відмова у прийнятті заяви унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися в порядку господарського судочинства.

Ухвалу надіслати заявниці не пізніше наступного дня після її постановлення в порядку, встановленому статтею 272 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Відповідно до п. 15.5 Розділу ХІІІ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, судові рішення оскаржуються до Запорізького апеляційного суду через Токмацький районний суд Запорізької області.

Суддя: