Ухвала

19 липня 2021 року

м. Київ

справа № 2-119/12

провадження № 61-10330ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Осіяна О. М.,

розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Примака Валентина Михайловича на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 30 жовтня 2020 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 17 листопада 2020 року за заявою Корольовського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Хмельницький) про звернення стягнення на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстроване в установленому законом порядку,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2020 року Корольовський відділ державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Хмельницький) звернувся до суду із заявою про надання дозволу державним виконавцям Корольовського ВДВС у м.Житомирі на звернення стягнення на нерухоме майно, а саме нежитлові приміщення, прибудовані до житлового будинку по АДРЕСА_1 .

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 30 жовтня 2020 року залучено як заінтересованих осіб ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку.

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 17 листопада 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 30 жовтня 2020 року про залучення до розгляду заінтересованих осіб повернуто особі, яка її подала.

Судове рішення мотивоване тим, що апеляційну скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

У червні 2021 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Примака В. М. на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 30 жовтня 2020 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 17 листопада 2020 року.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Примак В. М., посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення та ухвалити нове судове рішення.

Касаційну скаргу мотивовано тим, що судом було помилково залучено заінтересованих осіб за відсутності відповідного клопотання.

У відкритті касаційного провадження в частині оскарження ухвали Корольовського районного суду м. Житомира від 30 жовтня 2020 року необхідно відмовити з таких підстав.

Однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України).

Відповідно до частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: 1) рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті; 2) ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку; 3) ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

За змістом статті 389 ЦПК України, яка є спеціальною нормою процесуального права, що регламентує право касаційного оскарження судових рішень, вбачається, що ухвали суду першої інстанції, які не були переглянуті апеляційним судом, не можуть бути оскаржені у касаційному порядку.

За змістом пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Враховуючи наведене, ухвала Корольовського районного суду м. Житомира від 30 жовтня 2020 року не підлягає оскарженню в касаційному порядку відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України.

В частині оскарження ухвали Житомирського апеляційного суду від 17 листопада 2020 року колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Із касаційної скарги вбачається, що вона є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновку щодо незаконності та неправильності оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку вичерпний перелік ухвал суду першої інстанції.

Ухвала суду про залучення до розгляду заінтересованих осіб відсутня у вказаному переліку.

Відповідно до частини другої статті 353 ЦПК України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Таким чином, вказана ухвала не може бути оскаржена окремо від рішення суду.

Цей припис згідно з позицією абзацу п`ятого підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2010 року № 3-рп/2010 слід розуміти так, що будь-яка ухвала суду підлягає перегляду в апеляційному порядку самостійно або разом з рішенням суду.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Встановивши, що ухвала суду першої інстанції про залучення до розгляду заінтересованих осіб відсутня у переліку, визначеному частиною першою статті 353 ЦПК України, тому оскарженню окремо від рішення суду не підлягає, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для повернення апеляційної скарги ОСОБА_1 .

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів дійшла висновку, що правильність застосування судом норм процесуального права не викликає розумних сумнівів, а касаційна скарга ОСОБА_1 в частині оскарження ухвали Житомирського апеляційного суду від 17 листопада 2020 року є необґрунтованою.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Примака Валентина Михайловича на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 30 жовтня 2020 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 17 листопада 2020 року за заявою Корольовського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Хмельницький) про звернення стягнення на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстроване в установленому законом порядку.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Н. Ю. Сакара

О. В. Білоконь

О. М. Осіян