Провадження 2/263/118/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2021 року м. Маріуполь

Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Кулика С.В.,при секретарі Дрюченко А.К.,розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області звернувся ОСОБА_1 , з позовом до ОСОБА_3 , про припинення стягнення аліментів.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 12.10.2009 року по цивільній справі № 2-5063/09 на ОСОБА_1 , покладено обов`язок по сплаті аліментів на користь ОСОБА_2 , на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі - 500 грн, щомісячно, починаючи з 15.09.2009 року і до досягнення дитиною повноліття. Згодом 17.12.2014 року рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області, змінено розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини, шляхом збільшення їх розміру з 500 грн., до 750 грн., починаючи з 29.10.2014 року до досягнення дитиною повноліття. Зі свідоцтва про народження дитини прозоро вбачається, що дитина ОСОБА_4 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 . Батьками у свідоцтві про народження зазначені - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , тобто з свідоцтва про народження не можливо встановити спорідненість (кровний зв`язок)між дитиною та позивачем, що унеможливлює породження будь яких прав та обов`язків з боку позивача. Відповідач ОСОБА_2 з заявою про встановлення батьківства до суду не зверталась. Виходячи з цього просить суд припинити стягнення аліментів з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 , на утримання неповнолітньої дитини. Вважає, що відсутні підстави для стягнення з нього аліментів на користь відповідача відповідно до рішення Жовтневого районного суду від 29.10.2014 року.

Ухвалою від 10 серпня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі, справу призначено до розгляду.

Представник позивача та позивач у судове засідання не з`явились, надали заяву, у якій просили справу розглянути за їх відсутністю.

Відповідач у судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку.

Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши надані у справі докази, приходить до наступного.

Судом встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 12.10.2009 року з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 , стягнуто аліменти на утримання дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 500,00 грн. З мотивувальної частини вказаного рішення вбачається, що судом при розгляді вказаної цивільної справи, було встановлено, що ОСОБА_1 є батьком неповнолітного ОСОБА_4 .

Згідно рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 17.12.2014 року збільшено стягнення розміру аліментів з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 , на утримання дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 500,00 грн. до 750,00 грн.

Як вбачається зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Жовтневим відділом РАЦС Маріупольського МУЮ Донецької області 26.12.2008 року, батьком неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , записаний ОСОБА_3 , відомості про громадянство відсутні; матір`ю - ОСОБА_2 , громадянка України.

Статтею ст. 51 Конституції України гарантовано, а ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною другою статті 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні у грошовій і (або) натуральній формі. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено можливість стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).

Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Статтею 18 СК України передбачено, що способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є: 1) встановлення правовідношення; 2) примусове виконання добровільно не виконаного обов`язку; 3) припинення правовідношення, а також його анулювання; 4) припинення дій, які порушують сімейні права; 5) відновлення правовідношення, яке існувало до порушеного права; 6) відшкодування матеріальної та моральної шкоди, якщо це передбачено цим Кодексом або договором; 7) зміна правовідношення; 8) визнання незаконними рішень, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб.

Відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Згідно вимог ч.4 ст.273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Комплексний аналіз наведених норм законодавства свідчить про те, що аліменти на утримання дитини підлягають сплаті тим з батьків, який проживає окремо від дитини. Повне звільнення платника аліментів від їх сплати можливе лише за його позовом у разі наявності для того істотних обставин.

За ч.ч. 1,3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ч.1,2,3 ст. 76, ст.ст.77,79,80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За ст.ст.81,89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Аналізуючи наявні докази по цивільній справі, суд враховує, що позивач був присутній під час розгляду цивільної справи та ухвалення рішення від 12.10.2009 року, яким з нього було стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 . Вказане рішення ним не оскаржувалось. Так само позивач був обізнаний про ухвалення рішення суду від 17.12.2014 року, яким з нього було збільшено стягнення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Зазначене рішення набрало законної сили та досить тривалий час, не викликало в нього будь-яких заперечень. З мотивувальної частини рішення суду від 12.10.2009 року, вбачається що судом при ухваленні вищевказаного рішення було встановлено той факт, що позивач є батьком неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Позивачем до суду не надано відомостей про наявність істотних обставин для припинення стягнення аліментів. З урахуванням наведеного, суд вважає заявлені позовні вимоги не обгрунтованими. Крім, того для встановлення спорідненості та кровного зв`язку між батьком та дитиною необхідно проведення генетичної експертизи. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку відмовити в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст.4, 5, 7, 10, 11, 12, 81, 83, 89, 258, 259, 263, 264, 265, ч.4 ст.268, ст.ст. 273, 274 - 279, 430 ЦПК України, на підставі ст.ст.18, 180, 182, 192, 197 СК України, суд-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів - відмовити.

На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до Донецького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області.

Відомості про учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя С.В.Кулик