Ухвала

12 липня 2021 року

м. Київ

справа № 727/4058/20

провадження № 61-10093ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Осіяна О. М. розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Луценка Романа Олександровича на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 25 січня 2021 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 14 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до державного реєстратора відділу реєстрації речових прав на нерухоме майно юридичного управління Чернівецької міської ради Карвацької Галини Федорівни, малого приватного підприємства фірми «Краяни», ОСОБА_1 , приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Ткач Наталії Василівни про визнання рішень протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, визнання договору дарування недійсним; за позовом Чернівецької міської ради до малого приватного підприємства фірми «Краяни», ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , державного реєстратора відділу реєстрації речових прав на нерухоме майно юридичного управління Чернівецької міської ради Карвацької Галини Федорівни, третя особа - Інспекція Державного архітектурно будівельного контролю Чернівецької міської ради, приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Ткач Наталія Василівна, про скасування запису про державну реєстрацію права власності, визнання договору недійсним та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2020 року Чернівецька міська рада звернулася до суду з зазначеним вище позовом.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 25 січня 2021 року, залишеним без змін постановою Чернівецького апеляційного суду від 14 травня 2021 року, позов ОСОБА_2 та Чернівецької міської ради задоволено. Скасовано рішення про державну реєстрацію прав за від 03 вересня 2019 року № 48485842, що прийнято державним реєстратором відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно юридичного управління Чернівецької міської ради Карвацькою Г. Ф., та запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 33046019 про право власності ОСОБА_3 на будівлю літ. Д площею 1202 кв. м по АДРЕСА_1 . Визнано недійсним договір дарування від 07 вересня 2019 року № 11192, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , що посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Ткач Н. В. та скасовано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис за № 33121306 про право власності ОСОБА_1 на будівлю літ. Д площею 1202 кв. м по АДРЕСА_1 , що внесений на підставі цього договору. Вирішено питання розподілу судових витрат.

У червні 2021 року засобами поштового зв`язку представник ОСОБА_1 - адвокат Луценка Р. О. подала до Верховного Суду касаційну скаргу, що надійшла 16 червня 2021 року, в якій заявник просить оскаржувані судові рішення скасувати й ухвалити нове судове рішення, яким закрити провадження у цій справі в частині скасування рішення про державну реєстрацію та зміни запису щодо власника нерухомого майна. В іншій частині позовних вимог ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята судом касаційної інстанції до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки не відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, а саме до касаційної скарги не додано копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників цієї справи.

Отже, заявникові необхідно надати копії касаційних скарг для всіх осіб, які беруть участь у цій справі.

Крім того, касаційна скарга не може бути прийнята судом касаційної інстанції до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з огляду на наступне.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Так, у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні. У випадку подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Отже, касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Луценка Р. О. не відповідає зазначеним вище вимогам закону.

Так, заявник узагальнено посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює розгляд питання про відкриття касаційного провадження.

У зв`язку із наведеним, заявнику необхідно надати до суду касаційної інстанції виправлену касаційну скаргу із зазначенням підстав (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбачених (передбаченої) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав); надати копії касаційної скарги з доданими до неї документами відповідно до кількості учасників справи.

Згідно з частиною другою статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну представника ОСОБА_1 - адвоката Луценка Романа Олександровича на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 25 січня 2021 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 14 травня 2021 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків касаційної скарги місячний строк, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. М. Осіян