Ухвала

12 липня 2021 року

м. Київ

справа № 706/874/18

провадження № 61-12093св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Стрільчука В. А.,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 , правонаступниками якої є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , до ОСОБА_4 третя особа - Добровеличківська державна нотаріальна контора, про визнання частково недійсним свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом та визнання права власності на обов`язкову Ѕ частку спадкового майна, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Черкаського апеляційного суду від 23 липня 2020 року у складі колегії суддів: Новікова О. М., Вініченка Б. Б., Бондаренка С. І.,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Христинівського районного суду Черкаської області від 22 січня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Черкаського апеляційного суду від 23 липня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_2 задоволено; рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 22 січня 2020 року скасовано і ухвалено нове рішення, яким позов задоволено. Визнано частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане 15 березня 2017 року Державним нотаріусом Добровеличківської державної нотаріальної контори Кіровоградської області на ОСОБА_4 у частині успадкування 1/2 земельної ділянки після смерті ОСОБА_5 . Визнано за ОСОБА_2 в порядку спадкування право власності на 1/4 земельної ділянки кадастровий номер :04:001:0070 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 2,6053 га, яка розміщена на території Ботвинівської сільської ради Христинівського району Черкаської області.

Визнано за ОСОБА_3 в порядку спадкування право власності на 1/4 земельної ділянки кадастровий номер :04:001:0070 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 2,6053 га, яка розміщена на території Ботвинівської сільської ради Христинівського району Черкаської області. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі, поданій у серпні 2020 року до Верховного Суду ОСОБА_4 , посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати постанову апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 19 жовтня 2020 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі та витребувано її матеріали з суду першої інстанції.

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Вказана справа надійшла до Верховного Суду.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Відповідно до абзацу 1 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до частини п`ятої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку.

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду.

Підстави для виклику сторін відсутні.

За таких обставин розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

Згідно з частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформує учасників справи про те, що зазначена інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.

З урахуванням категорії та складності справи, з огляду на частину одинадцяту статті 34 ЦПК України, справа підлягає розгляду в складі п`яти суддів.

Керуючись статтями 34, 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

справу за позовом ОСОБА_1 , правонаступниками якої є ОСОБА_2 та ОСОБА_3, до ОСОБА_4 третя особа - Добровеличківська державна нотаріальна контора,про визнання частково недійсним свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом та визнання права власності на обов`язкову Ѕ частку спадкового майна, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Черкаського апеляційного суду від 23 липня 2020 року, призначити до судового розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко

В. А. Стрільчук