Справа № 669/313/21
Провадження № 2/669/172/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2021 року смт.Білогір`я

Білогірський районний суд Хмельницької області

в складі :

головуючої - судді Бараболі Н.С.,

за участю секретаря Бабоян А.С.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в смт. Білогір`я цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Білогірської селищної ради Білогірського району Хмельницької області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,

В С Т А Н О В И В :

24.03.2021 року ОСОБА_1 (надалі позивачка) звернулася до суду позовом до Білогірської селищної ради Білогірського району Хмельницької області (надалі відповідач 1) про визнання за нею права власності на квартиру АДРЕСА_1 , за набувальною давністю.

В обґрунтування позову вказала, що рішенням комісії з питань поновлення прав реабілітованих Білогірської районної ради Хмельницької області №1 від 06 березня 206 року їй, як спадкоємцю ОСОБА_2 , повернуто незайману частину житлового будинку по АДРЕСА_2 , який був незаконно вилучений у нього під час розкуркулення у 30-х роках.

Відмітила, що з часу винесення зазначеного рішення та на його підставі вона проживає у повернутій частині будинку, на сьогодні це квартира АДРЕСА_1 , утримує його, проводить поточні та капітальні ремонти, сплачує необхідні комунальні платежі.

Позивачка зазначає, що з вимогами щодо звільнення квартири (частини будинку) чи з іншими вимогами до неї ніхто не звертався. Право власності на неї ні за ким не зареєстровано, правовстановлюючі документи на будинок не оформлено. Таким чином, вказане свідчить про добросовісне, відкрите та безперервне володіння вищевказаним нерухомим майном понад десять років.

Вважає, що оскільки вказана квартира не має власника, а вона володіє нерухомістю на законних підставах (вищевказане рішення №1 від 06.03.2006 року), тобто володіє добросовісно, відкрито, безперервно, більше десяти років, та відсутні обмеження або заборони набуття права власності на дану квартиру, тому позивачка має право набути дану нерухомість у власність за набувальною давністю.

В судове засідання ОСОБА_1 не з?явилася. В поданій до суду заяві просила розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримала.

Представник Білогірської селищної ради Білогірського району Хмельницької області належним чином і своєчасно повідомлений про дату розгляду справи в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, при вирішення спору поклався на розсуд суду.

Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, право власності на об`єкт нерухомості за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду за сукупності умов, визначених статтею 344 Цивільного кодексу України. Такими умовами є добросовісність заволодіння майном, відкритість і безперервність володіння протягом установленого законом строку, зокрема, нерухомим майном - протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років.

Інститут набувальної давності є одним із первинних способів виникнення права власності, тобто такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ - не базується на попередній власності та відносинах правонаступництва, а базується на сукупності обставин, зазначених у ч. 1 ст. 344 ЦК України. Тобто, об`єктом набуття права власності за набувальною давністю на підставі ст. 344 ЦК України є чуже майно, а умовами виникнення права власності за давністю володіння є: відкритість, безперервність, тривалість та добросовісність володіння. Відкритість володіння означає, що особа не приховує свого статусу від інших осіб, не приховує факту, що вона не є власником майна, але володіє і користується таким майном як власник. Тривалість володіння означає, що для виникнення права власності на нерухоме майно особа повинна ним проволодіти протягом десяти років. Фактичне володіння вважається правомірним, якщо інше не випливає з закону або не встановлено рішенням суду (ст. 397 ЦК України).

Зокрема, володілець за давністю є незаконним володільцем, про що зазначено в ч.1 ст. 344 ЦК України (особа заволоділа чужим майном). Право власності на стороні володільця за давністю виникає поза волею та незалежно від волі колишнього власника. При цьому добросовісне володіння означає, що особа не знала і не повинна була знати, що володіє річчю незаконно, обставини, у зв`язку з якими виникло володіння чужою річчю не давали найменшого сумніву стосовно правомірності набуття майна.

Згідно п.9 Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні.

Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна:

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК).

Згідно п.13 зазначеної Постанови, можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Згідно п.14 зазначеної Постанови, виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

Судом встановлено, що рішенням комісії з питань поновлення прав реабілітованих Білогірської районної ради Хмельницької області №1 «Про розгляд заяви ОСОБА_1 про повернення незайманої частини житлового будинку вилученого у її діда ОСОБА_2 під час розкуркулення в 30-х роках» від 06 березня 2006 року вирішено Білогірській селищній раді повернути спадкоємцям ОСОБА_2 незайману частину житлового будинку по АДРЕСА_2 , який був незаконно вилучений у нього під час розкуркулення у 30-х роказ і на даний час зберігся.

На підставі вказаного рішення ОСОБА_1 вселилася з 2006 року і по теперішній час фактично постійно володіє нежитловим нерухомим майном, а саме: квартирою АДРЕСА_1 .

Власник згаданого нерухомого майна невідомий. Вказана обставина підтверджується даними довідки 31073, виданої 25.05.2021 року Білогірською селищною радою Хмельницької області, згідно якої житловий будинок, розташований по АДРЕСА_3 на балансі Білогірської селищної ради не перебуває. Із Інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №249127279, сформованої 20.03.2021 року, встановлено відсутність запису про зареєстровані права та їх обтяження щодо об`єкта, що розташований по АДРЕСА_4 .

Факт постійного та безперервного користування позивачкою вищевказаною квартирою визнається сторонами та підтверджується: даними акту про встановлення факту місця проживання ОСОБА_1 без реєстрації в квартирі від 10 березня 2006 року та виданою на його підставі довідкою №4131, виданою 12.12.2019 року виконкомом Білогірської селищної ради Білогірського району Хмельницької області, згідно яких ОСОБА_1 з 2006 року проживає в житловому будинку АДРЕСА_5 ; даними довідки №37, виданої 06.03.2020 року КП Білогірської селищної ради «Водоканал», згідно якої ОСОБА_3 користується послугами водопостачання за вказаною адресою з 01.04.2015 року; даними довідки №183, виданої 17.05.2021 року Білогірським РЕМ користується послугами електропостачання за тією ж адресою з 01.10.2007 року, та даними технічного паспорту на квартиру, виготовленого на замовлення позивачки 14 вересня 2020 року.

Таким чином, позивачка володіє нерухомим майном протягом більше ніж десять років.

Враховуючи викладене, керуючись конституційним принципом верховенства права, оцінивши всебічно, повно та об`єктивно всі наявні у справі докази окремо та у сукупності, застосовуючи відповідні норми матеріального права, забезпечуючи права людини і основоположні свободи сторін, враховуючи принципи справедливості та неупередженості, суд дійшов до висновку про те, що позивачка добросовісно, відкрито та безперервно фактично володіє квартирою АДРЕСА_1 , протягом понад 10 років поспіль, та в подальшому має намір володіти, користуватися та розпоряджатися вищевказаним нерухомим майном, однак на теперішній час оформити право власності у позасудовому порядку не має можливості, оскільки власник майна невідомий, відповідач проти задоволення позову не заперечує, тому суд вважає за необхідне визнати за позивачкою право власності на нерухоме майно за набувальною давністю.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.16, 344 ЦК України, ст.ст. 229, 247, 263-265, 274-279, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженкою смт Білогір`я Білогірського району Хмельницької області, право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене до Хмельницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 15 липня 2021 року.

Суддя Н. С. Бараболя