Провадження №2/760/1931/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2021 року Солом`янський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді: Оксюти Т.Г.

при секретарі - Горупа В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Києві, цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом Приватного акціонерного товариства «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за спожиту електричну енергію в сумі 7888,50 грн., 3% річних та інфляційну складову боргу в сумі 1931,76 грн. грн. та судові витрати.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 та є споживачем електричної енергії, яку постачає ПРИВАТНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ».

Свої зобов`язання зі сплати наданих позивачем послуги відповідач виконує неналежно, внаслідок чого на контрольних показниках 3:1588 кВт станом на 01.01.2019 року, заборгованість за спожиту електричну енергію становить 7888,50 грн.

Сума боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних складає 9820,26 грн.

На підставі викладеного просив позов задовольнити.

Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 29.10.2020 у справі відкрито спрощене позовне провадження.

29.12.2020 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому він проти задоволення позовних вимог заперечував посилаючись на те, що позивачем не доведено, що відповідач отримував пропозицію укласти договір або вчинив дію, що засвідчує його бажання укласти договір та те, що електрична енергія оплачувалась ним.

Отже, приєднання до публічного договору про постачання електричної енергії - не відбулося і фактично не існує договору, укладеного в письмовій формі.

Також зазначив, що він не погоджується з показниками споживання електроенергії і відповідно з розміром заборгованості вказаної в особовій картці споживача, оскільки без звірки попередніх і поточних показників розрахункових засобів комерційного обліку електричної енергії (електролічильників) неможливо з`ясувати точний розмір спожитої електроенергії.

Крім того, на думку відповідача, позивач пропустив строк звернення до суду за захистом свого порушеного права.

З урахуванням викладеного просив відмовити у задоволенні позову та витребувати у позивача докази.

Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 11.01.2021 року у задоволенні клопотання відповідача про витребування доказів відмовлено.

14.01.2021 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив в якій вона зазначила, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі факт не може біти підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Крім того, внаслідок того, що прилад обліку електричної енергії у споживача знаходиться у квартирі, періодом з 12.12.2015 - 10.01.2020 представники ПрАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» не мали доступу до приладу обліку із метою здійснення контролю показників засобу обліку.

Споживач же у свою чергу протягом цього періоду часу оплат не здійснював, показники обліку не здавав.

Щодо строку позовної давності зазначила, що 04.11.2015 року підписано акт звіряння № 1/5 про те, що споживач електроенергії ОСОБА_1 і постачальник електричної енергії ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» (правонаступник - ПрАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ»), згодні з тим, що протягом періоду звіряння з 17.01.2003 року по 29.10.2015 року року, станом на 29.10.2015 року сальдо (борг) споживача становить 3076,43 грн.

Акт звіряння від 04.11.2015 року підписаний уповноваженою особою позивача та відповідачем та є доказом того, що свідчать про фактичне визнання відповідачем наявності у нього перед позивачем боргу з оплати спожитої електричної енергії.

Також, відповідно до даних з особової картки споживача (наявна в матеріалах справи), споживачем 04.11.2015 року здійснено оплату у сумі 922,92 грн. (без посилання на період боргу за який здійснюється оплата).

Таким чином вважає, що відповідачем було перервано строк позовної давності, а така заява лише свідчить про його намір уникнути відповідальності за сплату спожитої електричної енергії.

На підставі викладеного просила позов задовольнити.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження, учасники справи в судове засідання не викликались.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно даних Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ПрАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» є правонаступником ПАТ «КИЇВЕНЕРГО».

Товариство є правонаступником ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» в частині прав і обов`язків, необхідних для здійснення діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом та передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами, в тому числі і в частині використання ліцензій та тарифів виданих та встановлених для ПАТ «КИЇВЕНЕРГО».

Правовідносини з постачання фізичним особам електричної енергії регулюються статтею 714 ЦК України та Законом України «Про електроенергетику», Правилами користування електричної енергією для населення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України № 1357 від 26 липня 1999 р.

Відповідно до п.1 Правил користування електричної енергією для населення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України № 1357 від 26 липня 1999 р дані правила регулюють відносини між громадянами (споживачі електричної енергії) та енергопостачальниками. Правила обов`язкові для виконання всіма споживачами і енергопостачальниками незалежно від форм власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Частиною другою ст. 642 ЦК України встановлено, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (сплатила суму грошей або ін.), що засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції.

Наявність відносин між сторонами, отже, і виникнення цивільних прав та обов`язків, підтверджується діями сторін: стягувач надає електричну енергію надсилає боржнику платіжні документи (рахунки) на оплату спожитої енергії, а споживач має здійснювати оплату виставлених рахунків.

Встановлено, що ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 та є споживачем електричної енергії, яку постачає ПрАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ».

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Ч. 3 ст. 13 Конституції України власність зобов`язує.

Частиною четвертою статті 319 ЦК України встановлено, що власність зобов`язує.

Зміст положення частини четвертої статті 319 ЦК України про те, що власність зобов`язує, яке має більш загальний характер, фактично розкривається через закріплений у наступній частині цієї статті принцип, що забороняє власникові використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Відповідно до статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 19 Правил розрахунковим періодом для оплати є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Згідно із п. 48 ПКЕЕН споживач несе відповідальність за прострочення терміну внесення платежів за електричну енергію.

Як зазначив позивач, свої зобов`язання відповідач виконує неналежно внаслідок чого на контрольних показниках 3:1588 кВт станом на 01.01.2019, заборгованість за спожиту електричну енергію становить 7888,50 грн., у зв`язку з чим просив стягнути її.

Відповідач не погоджуючись з вказаними вимогами зазначив, що позивач не довів, що він отримував пропозицію укласти договір, або вчинив дію, яка засвідчує його бажання укласти договір, тобто, що електрична енергія оплачувалась відповідачем. Таким чином, приєднання до публічного договору про постачання електричної енергії - не відбулося і, фактично, не існує договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

Однак, суд не погоджується з такими твердженнями відповідача з огляду на наступне.

Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 20.04.2016 року у справі № 6-2951исі5, основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень, будинків, споруд, . житлових комплексів або комплексів будинків і споруд (стаття 1, частина друга статті 3, стаття 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Згідно із частиною першою статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо - та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж. їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Хоч у частині першій статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом.

Відповідно до п.7 ПКЕЕН, для споживання електроенергії новий наймач (власник) квартири або іншого об`єкта повинен звернутися до енергопостачальника для укладення договору про користування електричною енергією

Відповідно до п.3 ПКЕЕН, для укладення договору побутовий споживач звертається до електропостачальника з письмовою заявою та необхідним переліком документів. Побутовий споживач має право подати заяву та необхідні документи особисто або через уповноваженого представника чи надіслати поштою рекомендованим листом з описом вкладення.

Відповідно до ст.ст.319,322 ЦК України, відповідальність щодо належного утримання майна несе власник цього майна або особа, що володіє іншими речовими правами щодо цього майна (зокрема, правом володіння).

Таким чином посилання відповідача на відсутність договірних відносин є необґрунтованими, оскільки він не тільки не позбавлений права з власної ініціативи звернутися до енергопостачальника з метою укладення договору, а зобов`язаний укласти такий договір та не порушувати ПКЕЕН.

Стосовно необґрунтованості показників і розрахунку розміру заборгованості на які посилається відповідач, то слід зазначити наступне.

На виконання вимог п.13 розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ринок електричної енергії», під час здійснення заходів з відокремлення оператора системи розподілу вертикально інтегрований суб`єкт господарювання повинен до 1 січня 2019 року вжити заходів для відокремлення оператора системи розподілу від виробництва, передачі, постачання електричної енергії шляхом створення відповідних суб`єктів господарювання.

Таким чином здійснено заходи із забезпечення відокремлення діяльності з постачання від діяльності з розподілу електричної енергії.

ПрАТ «ДТЕК Київські електричні мережі» до 2019 року зберігало за собою право здійснювати постачання та передачу електричної енергії місцевими локальними мережами.

Правовідносини, що виникли між позивачем (як постачальником електричної енергії) та відповідачем тривали до кінця 2018 року.

04.11.2015 року між відповідачем та ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» (правонаступник ПрАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ») підписано акт звіряння № 1/5 (а.с. 19).

Відповідно до п.2.2 акту звіряння за приладами обліку періодом з 17.01.2003 по 29.10.2015 по лічильнику № 25331183 з показниками 9725 кВт*год по показники 2:5753 кВт*год спожито 16028 кВт*год.

Вищезазначене узгоджується із показниками особової картки споживача (а.с. 16-18) з метою підтвердження здійснення розрахунків.

12.12.2015 року представниками товариства зафіксовано показники 2:6074 кВт*год.

Відповідно до п.21 ПКЕЕН, знімання показів засобів обліку провадиться електропостачальником (електророзподільним підприємством) та/або побутовим споживачем щомісяця.

Відповідно до п.42 ПКЕЕН, побутовий споживач електричної енергії зобов`язаний: оплачувати спожиту електричну електричну енергію; забезпечувати доступ представникам енергопостачальника.

Внаслідок того, що прилад обліку електричної енергії у споживача знаходиться у квартирі, періодом з 12.12.2015 - 10.01.2020 представники ПрАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» не мали доступу до приладу обліку із метою здійснення контролю показників засобу обліку.

Споживач же у свою чергу протягом цього періоду часу оплат не здійснював, а показники засобу обліку не здавав.

Вказаного відповідачем не спростовано.

10.01.2020 року під час проведення робіт із відключення споживача від електроенергії внаслідок не сплати за спожиту електричну енергію, представниками ПрАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» зафіксовано показники 3:7144 кВт*год. оформлено нарядом допуском та підписано відповідачем (наряд-допуск від 10.01.2020 року а.с. 25).

Підтвердження факту фіксації показників та підпису відповідачем не заперечується.

Внаслідок здійснення заходів з відокремлення оператора системи розподілу та проведення розрахунків до 01.01.2019 року; дати фіксації та показників засобу обліку: 29.10.2015 - 2:5753 кВт*год, 12.12.2015 - 2:6074 кВт*год, 10.01.2020 - 3:7144 кВт*год; відсутністю показників засобу обліку до 01.01.2019 року та на підставі п. 21 ПКЕЕН, зняті споживачем чи отримані та/або зняті енергопостачальником (електророзподільним підприємством) дані про покази засобу обліку в інший день вважаються вихідними даними для визначення показів засобу обліку на перше число календарного місяця шляхом додавання (віднімання) середньодобового споживання, помноженого на кількість днів (діб) між датою знаття показів та першим числом календарного місяця.

Середньодобове споживання визначається виходячи з даних про покази засобу обліку зафіксовані між двома послідовними зняттями, та кількості днів між цими зняттями.

На підставі п. 30 ПКЕЕН, якщо доступ до засобу обліку неможливий, представник енергопостачальника виписує платіжний документ на підставі даних про фактичне споживання електричної енергії за попередній період; під час внесення відповідної інформації до програмного комплексу з урахуванням закриття фактичного розрахункового періоду (в якості енергопостачальника), відбулось здійснення розрахунку, що відображено в особовій картці споживача.

Позивач обґрунтовуючи позовні вимоги, зазначав у позовній заяві, що стягнення заборгованості відбувається з показниками засобу обліку 3:1588 станом на 01.01.2019 року.

Відповідач у свою чергу не заперечує факт фіксації показників засобу обліку від 10.01.2020 року, з його підписом, що дає підстави вважати показники від 10.01.2020 року такими, що існували на той момент, а докази надані позивачем належними та допустимими.

Таким чином, заперечення відповідача є необґрунтованими та такими, що не підтверджені належними доказами оскільки ОСОБА_1 , є споживачем електричної енергії, а чинне законодавство пов`язує настання відповідальності за споживання електричної енергії саме у споживача.

Встановлено, що відповідач неналежним чином виконав своє зобов`язання, внаслідок чого суму заборгованості за спожиту електричну енергію яка складає 7888,50 грн. не сплачено.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов Договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства і відповідно до п. 1 ст. 625 зазначеного Кодексу боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Оскільки, незважаючи на попередження про необхідність сплати заборгованості, свої зобов`язання відповідач не виконує, суд приходить до висновку про задоволення в цій частині позовних вимог.

Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3% річних та інфляційна складова боргу в сумі 1931,76 грн.

Що стосується строку позовної давності то слід зазначити наступне.

З розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість нарахована за період з жовтня 2017 по жовтень 2020 року.

Позивач звернувся до суду з позовом 23.10.2020 року, тобто в межах трирічного строку позовної давності.

Крім того, 04.11.2015 року підписано акт звіряння № 1/5 про те, що споживач електроенергії ОСОБА_1 і постачальник електричної енергії ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» (правонаступник - ПрАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ»), згодні з тим, що протягом періоду звіряння з 17.01.2003 року по 29.10.2015 року, станом на 29.10.2015 року сальдо (борг) споживача становить 3076,43 грн.

Акт звіряння від 04.11.2015 року підписаний уповноваженою особою позивача та відповідачем та є доказом того, що свідчать про фактичне визнання відповідачем наявності у нього перед позивачем боргу з оплати спожитої електричної енергії.

Також, відповідно до даних з особової картки споживача, споживачем 04.11.2015 року здійснено оплату у сумі 922,92 грн. (без посилання на період боргу за який здійснюється оплата).

Таким чином суд вважає, що відповідачем було перервано строк позовної давності.

Відповідач заявляє строк позовної давності лише періодом до 01.10.2017 року, проте вимоги періодом з 01.10.2017 року не оспорюються відповідачем

Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Таким чином, виходячи із вищенаведеного, суд вважає, що з ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за спожиту електричну енергію в сумі 7888,50 грн. та 3% річних та інфляційна складова боргу в сумі 1931,76 грн.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого судового збору 2102,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 509, 638, 642 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 48, 76-82, 89, 141, 229, 259, 263-265, 268, 273, 274, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ», , місцезнаходження за адресою: м. Київ, вул. Новокостянтинівська, 20 заборгованість спожиту електричну енергію в сумі 7888,50 грн., 3% річних та інфляційну складову боргу в сумі 1931,76 грн. та судовий збір в сумі 2102,00 грн.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя