Справа № 604/568/19
Провадження № 2/604/11/21
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2021 року сел. Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області в складі :

головуючого судді Сташківа Н.Б.

за участю :

секретарів судового засідання Ілик Г.М.

Стадніцької З.О.

представника позивача - адвоката Кожевнікової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Підволочиську Тернопільської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору орган опіки та піклування Підволочиської районної адміністрації, про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору орган опіки та піклування Підволочиської районної адміністрації, про позбавлення батьківських прав,стягнення аліментів, посилаючись на те, що у 2013 році позивач поїхала на заробітки у м. Варшаву, Польща, де познайомилась з громадянином В`єтнаму ОСОБА_2 , котрий також перебував на заробітках у Польщі, однак не мали змоги одружитись та проживали разом у громадянському шлюбі. ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народився син ОСОБА_3 , що стверджується свідоцтвом про народження №ІІІ/5939/2014 від 23.12.2014 року, в якому батьком зазначений відповідач ОСОБА_2 . Після народження сина сторони переїхали проживати у с. Токи Підволочиського району Тернопільської області. Відповідач вів аморальний спосіб життя, вживав наркотичні засоби, зловживав спиртними напоями, пропадав із дому, не цікавився зовсім вихованням сина, не утримував сім`ю, ніколи не відвідував лікувальні заклади, а з липня 2015 року пішов із дому та не повернувся. У квітні 2016 року дізналась, що 27.04.2016 року районним судом м. Варшави за неодноразове керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, вживання та зберігання наркотичних засобів відповідач засуджений до реального позбавлення волі і відбуває покарання у Польській в`язниці. Вказане судове рішення підтверджує аморальний спосіб життя відповідача та неможливе виправлення його поведінки без реального позбавлення волі, так як він став небезпечним не тільки для своєї сім`ї та дитини, а й для суспільства. Відповідач злісно ухилявся від виконання батьківських обов`язків по відношенні до свого малолітнього сина, не займається його вихованням, не цікавиться його розвитком, безвідповідально ставиться до своїх обов`язків, не займається вихованням та матеріальним забезпеченням свого сина, фактично самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, що, на думку позивача, є достатньою підставою для позбавлення його батьківських прав, що повною мірою відповідатиме інтересам дитини. Крім того, просить стягнути із відповідача у її користь аліменти на утримання їх малолітньої дитини в розмірі 2500 грн, але не менше прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. В обґрунтування даної суми посилається на те, що 21 березня 2017 року позивачем зареєстровано шлюб із ОСОБА_4 , котрий проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 «Гарнізону армії сполучених штатів у Баварії», утримує неповнолітнього ОСОБА_5 , а також їх спільну дочку. Для повноцінного розвитку неповнолітнього ОСОБА_5 необхідно витрати, котрі складаються: забезпечення повноцінного харчування сина - 3500 грн, забезпечення відповідного одягу - 700 грн в місяць, забезпечення взуття - 264 грн в місяць, санаторно курортне лікування та профілактики захворювань становить близько 10 000 грн, транспортні витрати у лікарню, підгузники, книжки, іграшки 450 грн в місяць. Таким чином загальна сума витрат на утримання та забезпечення розвитку однієї дитини на місяць становить 5700 грн, тому найбільш доцільним, на думку позивача, є стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн у місяць з дня пред`явлення позову і до досягнення дитини повноліття.

В судове засіданні представник позивача не з`явився, однак подав суду заяву згідно якої заявлені вимоги підтримав у повному обсязі, зіславшись на обставини, що викладені у позові.

Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, хоча був повідомлений належним чином про день, час та місце розгляду справи та не виявив бажання надати пояснення з приводу позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, проведення засідання в режимі відео конференцзв`язку із зручним для нього місцем його перебування.
Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору орган опіки та піклування Підволочиської районної адміністрації в судове засідання не з`явились, згідно поданої заяви просять справу розглянути у його відсутності.

За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно ч.4 ст. 223ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі даних та доказів, (ухвалення заочного рішення), оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, встановив такі факти:

Згідно короткого витягу із свідоцтва про народження № ІІІ/5939/2014 року виданого відділом реєстрації актів цивільного стану в АДРЕСА_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вбачається, що він народився у м. Варшаві, батьком його являється ОСОБА_2 .

Згідно нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_2 вбачається, що він є батьком неповнолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що народився у Варшаві, посвідчення особи закордонний паспорт Республіки України тип Р, UKR, номер НОМЕР_2 , дійсний до 18 жовтня 2020 року, має український персональний номер НОМЕР_3 та карту побиту НОМЕР_4 , дійсну до 11 березня 2018 року, проживає разом із своєю матір`ю ОСОБА_7 .

Згідно рішення республіки Польщі від 27 квітня 2016 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , засуджений до 5 років позбавлення волі та забороною керування транспортними засобами строком на 10 років.

Згідно висновку районного управління у справах неповнолітніх об`єднане агентство з усиновлення районного управління у справах неповнолітніх муніципалітету Чам, Нормаркт, Верхній Пфальц, Регенсбург та Швандорф вбачається, що під час візиту додому, окрім матері ОСОБА_1 , вітчима ОСОБА_5 , пана ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 у м.Фресно, штат Каліфорнія, США, також була присутня дитина ОСОБА_9 та його молодша сестра. ОСОБА_9 мешкає зі своєю матір`ю ОСОБА_7 , вітчимом містером ОСОБА_10 та молодшою сестрою Мією Єллісон в блоковому будинку з житловою площею 120 кв.м. за адресою АДРЕСА_2 , котрий американські військові надають в оренду. Будинок має чотири кімнати на двох рівнях. На верхньому поверсі є дитяча кімната, яка з любов`ю обставлена зручними меблями для дітей. Діти сплять в кімнаті на двоярусному ліжку. Окрім письмового столу, ОСОБА_5 має власну ігрову зону з іграми, які відповідають його віку. У кімнаті батьків, яка знаходиться поруч з дитячою кімнатою ОСОБА_5 , є окрема ігрова зона для молодшої сестри. Незважаючи на те, що у нього є власні ігрові зони, ОСОБА_5 часто виконує своє домашнє завдання в присутності батьків, а діти люблять гратися разом на першому поверсі, у вітальні. З вересня 2020 року ОСОБА_5 ходить у перший клас початкової школи в казармі ОСОБА_11 . З листопада 2020 року як шкільні уроки, так і батьківські збори проходять через інтернет. У поточному проміжному звіті початкової школи успіхи ОСОБА_5 описали як прогресуючі («Р»). У звіті з дитячого садка 2019/2020 ОСОБА_5 отримав характеристику як милий хлопчик, який добре ладнає з своїми однокласниками. У вільний час ОСОБА_5 любить гратися зі своєю молодшою сестричкою чи своїми іграшками, а також любить малювати. ОСОБА_5 знає, що пан ОСОБА_12 не є його рідним батьком. Біологічний батько ОСОБА_5 , пан Тран ОСОБА_13 , перебуває у в`язниці відколи ОСОБА_5 виповнилось шість місяців. За словами пані Потєхіної, він їхав за кермом автомобіля у нетверезому стані без водійських прав. Пан Тран ніколи не платив аліментів. Після того, як він спочатку зв`язався з ними по телефону і запитав про розвиток ОСОБА_5 , вони нічого не чули від нього близько року пан Тран не відвідує батьківських зборів. ОСОБА_5 востаннє бачив свого рідного батька під час візиту, коли йому було три роки. ОСОБА_14 приєднався до армії США у квітні 2015 року. Він познайомився з пані Потєхіною у вересні 2016 року під час відпустки у Варшаві, Польща. Щоб мати змогу бачити пані ОСОБА_15 та ОСОБА_5 , він прилітав до Польщі всі п`ять місяців. У березні 2017 року пані ОСОБА_15 та пан ОСОБА_12 одружилися в Каліспелі, штат Монтана. Після довгих відносин на відстані пан ОСОБА_12 , пані ОСОБА_15 та ОСОБА_5 живуть в одному домогосподарстві з моменту переведення пана ОСОБА_12 до Німеччини у квітні 2018 року. Їхня дочка, ОСОБА_16 , народилася у травні 2018 року. Під час візиту можна було спостерігати люблячу взаємодію пана Боутарата з його пасинком ОСОБА_17 уважно та турботливо відповідав на запитання та прохання ОСОБА_5 . Між ОСОБА_5 та його вітчимом склались довірливі відносини. Кевін називає пана Боутарата «татком», і він хоче мати таке ж прізвище, як і його маленька сестра ОСОБА_12 . ОСОБА_14 перебуває у Німеччині як солдат армії США з 19 квітня 2018 року і отримує місячну зарплату в розмірі 3 843,11долларів США. ОСОБА_18 наразі не працює, опікується дітьми та домогосподарством. Забезпечено усі необхідні передумови (опіка, достатній простір, достатня кількість їжі, необхідний одяг, ігри, що відповідають віку тощо), щоб ОСОБА_5 міг розважатися належним чином і відповідно до свого віку.

Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Згідно зі ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

У відповідності до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року № 3, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до 6 принципу Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитина для повного та гармонійного розвитку особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна, у випадку такої можливості, рости під опікою та відповідальністю своїх батьків і в будь-якому випадку в атмосфері любові та духовного і матеріального забезпечення.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно ч. 2 ст. 27 Конвенції батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За вказаних обставин судом установлено, що ОСОБА_2 не спілкується з власною дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не цікавиться його станом здоров`я, не допомагає матеріально, свідомо нехтуючи своїми батьківськими обов`язками.

Крім того, відповідно до ч.2 ст. 166 Сімейного Кодексу України особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

За змістом ст. 180 Сімейного Кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною другою ст. 181 СК України передбачено, що за домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого та рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Так, визначаючи розмір аліментів, суд виходить із вимог ст.ст. 181-183 СК України, згідно яких, розмір аліментів може визначатися у частці від заробітку (доходу), котра не може бути меншою ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років, відповідно до Закону України «Про державний бюджет України». Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Крім того, суд виходить також із захисту інтересів дітей, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для її життєдіяльності, збереження того рівня життя, який вони би мали тоді, коли утримувалися обома батьками.

Судом не встановлено, а відповідачем не подано ніяких доказів про те, що він за своїм станом здоров`я чи матеріальним становищем не може виконувати своїх обов`язків по утриманню неповнолітнього сина.

З цих підстав, беручи до уваги інтереси дитини, необхідність умов його нормального розвитку та виховання, відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, слід позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Хайфон, В`єтнам, батьківських прав відносно свого сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Разом із тим, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 2000 грн, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття, оскільки відповідно до ч.2 ст. 166 Сімейного Кодексу України, особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Керуючись ст. ст. 10,60,212,213,215,294, п. 4 ст. 295 ЦПК України, ст. ст. 150,164, 180, 183, ч.2 ст. 166, 193 Сімейного кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Хайфон, В`єтнам, батьківських прав відносно свого неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Хайфон, В`єтнам, в користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 2000 грн в місяць, починаючи з 19 червня 2019 року - дня подачі заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в дохід держави судові витрати в розмірі 908,00 грн.

Рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в користь ОСОБА_1 в межах суми платежу за 1 місяць допустити до негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського Апеляційного суду через Підволочиський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення може бути переглянуте Підволочиським районним судом за умови подачі відповідачем заяви про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий суддя підпис
з оригіналом згідно:
Суддя Підволочиського районного суду
Тернопільської області Н.Б. Сташків