Справа № 305/1597/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

17 березня 2021 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі

головуючого судді КОНДОРА Р.Ю.

суддів СОБОСЛОЯ Г.Г., МАЦУНИЧА М.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Ужгороді цивільну справу № 305/1597/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про відновлення водогону та усунення перешкод у користуванні ним, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на ухвалу судді Рахівського районного суду Марусяк М.О. від 16 жовтня 2020 року, повний текст якої складено 16 жовтня 2020 року, про визнання неподаною та повернення зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні водогоном та зобов`язання вчинити дії -

встановив:

У провадженні Рахівського районного суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про відновлення водогону.

16.10.2021 до суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні водогоном та зобов`язання вчинити дії (а.с. 1-3).

Ухвалою судді Рахівського районного суду від 16.10.2020 зустрічний позов визнано неподаним та повернуто позивачам (а.с. 20-21).

Приймаючи таке процесуальне рішення, суддя суду першої інстанції виходив із того, що всупереч вимогам ст. 175 ч. 2 ЦПК України зустрічна позовна заява підписана лише ОСОБА_5 , підписи інших позивачів за зустрічним позовом відсутні, тому на підставі ст. 185 ч. 1 п. 4 ЦПК України зустрічну позовну заяву, яка не підписана особами, які її подали, належить визнати неподаною та повернути її позивачам за зустрічним позовом.

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і ОСОБА_4 оскаржили ухвалу як незаконну. Доводи апеляційної скарги по суті процесуального питання зводяться до того, що суд першої інстанції безпідставно повернув позовну заяву, тому що позивачка ОСОБА_2 не може відповідати за ОСОБА_3 та погоджувати з ним позов, оскільки шлюб між ними розірвано і вони разом не проживають. Просять скасувати ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для розгляду зустрічного позову.

У відзиві на апеляцію ОСОБА_1 вказує на те, що сторонами були порушені вимоги частини 2 статті 175 ЦПК України і ними не були усуненні недоліки, зазначені в ухвалі Рахівського районного суду від 16.10.2020. Посилаючись на безпідставність і голослівність апеляційної скарги просив залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи сторін, перевіривши матеріали справи, суд приходить до такого.

ОСОБА_1 у вересні 2020 року пред`явив до ОСОБА_6 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 позов про відновлення водогону та усунення перешкод у користуванні ним (а.с. 41).

16.10.2020 ОСОБА_6 , ОСОБА_3 і ОСОБА_4 пред`явили до ОСОБА_1 зустрічний позов про усунення перешкод у користуванні водогоном та зобов`язання вчинити дії.

Відповідно до частин 1 і 2 статті 194 ЦПК України, зустрічна позовна, яка подається з додержанням загальних правил пред`явлення позову, повинна відповідати вимогам статей 175 і 177 цього Кодексу; до зустрічної позовної заяви, поданої з порушенням вимог, встановлених частиною 1 цієї статті, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Своєю чергою, стаття 185 ЦПК України передбачає, що:

суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху (ч. 1);

в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху (ч. 2);

якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду; якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві (ч. 3).

Отже, встановивши, що зустрічна позовна заява не відповідає формі, встановленій законом (ст.ст. 175, 177 ЦПК України): не підписана позивачем за зустрічним позовом (ст. 175 ч. 2 ЦПК України); містить інші недоліки щодо її форми та змісту, судді суду першої інстанції належить діяти в передбачений цивільним процесуальним законом спосіб відповідно до положень частин 1-3 статті 185 ЦПК України. Саме в цьому розумінні до зустрічної позовної заяви застосовуються положення статті 185 ЦПК України, як це вказано в частинах 1 і 2 статті 194 цього Кодексу.

Окрім того, що таке застосування норм цивільного процесуального закону прямо випливає з їх формулювання, судді суду першої інстанції слід було врахувати також, що зустрічна позовна заява, що була подана трьома особами, була підписана однією з них ( ОСОБА_6 ). Тож не йшлося про те, що заява не була підписана або була підписана особою, яка не має права її підписувати, тощо, а мав місце саме недолік заяви, який пов`язується з невиконанням іншими позивачами вимог частини 2 статті 175 ЦПК України.

З наявних у справі матеріалів щодо анкетних даних одного з відповідачів за первісним позовом та одного із позивачів за зустрічним позовом (паспорт громадянина України (а.с 13), інші документи) убачається також, що особа, зазначена як « ОСОБА_5 » та « ОСОБА_7 », фактично має прізвище « ОСОБА_8 », зустрічний позов оформлений з невірним зазначенням прізвища позивачки ОСОБА_2 , водночас підписаний нею, тобто особою, яка мала право підписати позов.

Попри це, суддя суду першої інстанції ухвалу про залишення заяви без руху не постановив, питання про виправлення позивачами за зустрічним позовом недоліків заяви не вирішував. Натомість суддя одразу визнав зустрічну позову заяву неподаною та повернув її позивачам з іншої підстави, передбаченої пунктом 1 частини 4 статті 185 ЦПК України: заява повертається у випадках, коли заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Тим часом, ця підстава для повернення заяви є самостійною, окремою від підстав, передбачених ч.ч. 1-3 ст. 185 ЦПК України, та пов`язується саме з первісною позовною заявою, а не із зустрічною заявою, право на подання якої у відповідний строк у силу закону вже мають відповідачі за первісним позовом (ст. 49 ч. 2 п. 3, ст. 193, ст. 197 ч. 2 п. 4 ЦПК України) і щодо якої в порядку, передбаченому ст. 194 ч.ч. 1, 2 ЦПК України, вирішуються лише питання відповідності її формі, встановленій законом.

Поза тим, питання щодо відкриття провадження в справі, відмову в такому, повернення заяви може вирішуватися з додержанням вимог цивільного процесуального закону лише стосовно заяви, яка не містить таких недоліків щодо її форми, які б унеможливлювали її рух. Тож вирішення цих процесуальних питань можливе щодо заяви, яка в усякому разі підписана її ініціаторами та не викликає сумнівів чи різного тлумачення щодо осіб учасників процесу.

На переконання колегії суддів, такі вимоги до форми заяви не можуть вважатися надмірним формалізмом при вирішенні питання щодо прийняття позовної заяви та порушенням права на справедливий судовий захист у розумінні практики Європейського суду з прав людини, оскільки є базовими, тоді як реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод загалом необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (Рішення Суду у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992 р. (judgement of ECHR of 16 December 1992 De Geouffre de la Pradelle v. France // Series AN 253-B)).

Постановлення суддею оскаржуваної ухвали без урахування вказаних обставин необґрунтоване та порушує процесуальні права апелянтів.

Відтак, оскільки розгляд справи за зустрічним позовом, не прийнятим до спільного розгляду з первісним позовом, не може мати місця, а вирішення процесуальних питань, що випливають із факту пред`явлення зустрічного позову, належать до компетенції суду першої інстанції (ст. 23 ч. 1, ст.ст. 185, 193, 194 ЦПК України), апеляцію на підставі ст. 379 ч. 1 п. 4 ЦПК України слід задовольнити частково, ухвалу судді суду першої інстанції про визнання зустрічної позовної заяви неподаною та повернення її позивачам скасувати, справу в частині питання про прийняття зустрічного позову до спільного розгляду з первісним позовом передати для продовження розгляду до того ж суду.

Керуючись ст. 374 ч. 1 п. 6, ст. 379 ч. 1 п. 4, ст. 382 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 задовольнити частково, ухвалу судді Рахівського районного суду від 16 жовтня 2020 року скасувати, справу в частині питання про прийняття зустрічного позову до спільного розгляду з первісним позовом передати для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, який є днем складення повного судового рішення, і оскарженню не підлягає.

Судді