Номер провадження 2/754/5103/21
Справа №754/9180/21
РІШЕННЯ
Іменем України
(повне рішення суду виготовлено 21.07.2021)

21 липня 2021 року м. Київ, Деснянський районний суд м. Києва, суддя: Грегуль О.В., секретар судового засідання: Гончаренко М.М., справа № 754/9180/21
ОСОБА_1 позивач
Приватне акціонерне товариство «Укренергомонтаж» відповідач
Вимоги позивача: стягнення середнього заробітку
ОСОБА_2 адвокат позивача
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду з позовом у якому посилаючись на порушення своїх трудових прав, яке виражається в невиплаті середнього заробітку за період з грудня 2019 по 09.06.2021, а саме за 380 робочих днів, просить стягнути з відповідача: 181716 грн. середнього заробітку.
У судовому засіданні адвокат відповідача позов підтримав і не заперечував проти розгляду справи по суті за відсутності відповідача.
Відповідач у судове засідання не з`явився і доказів про поважність причин своєї неявки суду не надав, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, зокрема, СМС повідомленням, яке було отримано відповідачем 26.06.2021 в 02:12:00 год., що підтверджується довідкою про доставку СМС.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.
У листі Верховного Суду України від 25.01.2006 № 1-5/45, визначено критерії оцінювання розумності строку розгляду справи, якими серед іншого є складність справи та поведінка заявника.
Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
З урахуванням виколаденого та ст. ст. 128-131, 223 ЦПК України та з метою уникнення затягування розгляду справи суд вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних і доказів для її розгляду по суті за відсутності відповідача.
Вислухавши адвоката позивача, дослідивши матеріали справи, суд у судовому засіданні встановив наступне.
Наказом відповідача № 136-К від 25.04.2018, позивача прийнято на роботу до відповідача на посаду монтажника з монтажу сталевих залізобетонних конструкцій.
Між позивачем і Міністерством оборони України укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб солдатського та старшинського складу від 20.08.2020.
Відповідно до п. 3 зазначеного контракту від 20.08.2020, цей контракт укладено строком на 3 (три) роки.
Відповідно до трьох довідок в/ч НОМЕР_1 від 23.03.2021 № 1118, позивач перебуває на військовій службі в в/ч НОМЕР_1 за контрактом та в період з 23.10.2020 по теперішній час бере участь у здійсненні заходів забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів.
Згідно ст. 119 КЗпП України, на час виконання державних або громадських обов`язків, якщо за чинним законодавством України ці обов`язки можуть здійснюватись у робочий час, працівникам гарантується збереження місця роботи (посади) і середнього заробітку. Працівникам, які залучаються до виконання обов`язків, передбачених законами України "Про військовий обов`язок і військову службу" і "Про альтернативну (невійськову) службу", "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", надаються гарантії та пільги відповідно до цих законів. За працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, у яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Гарантії, визначені у частині третій цієї статті, зберігаються за працівниками, які під час проходження військової служби отримали поранення (інші ушкодження здоров`я) та перебувають на лікуванні у медичних закладах, а також потрапили у полон або визнані безвісно відсутніми, на строк до дня, наступного за днем їх взяття на військовий облік у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України після їх звільнення з військової служби у разі закінчення ними лікування в медичних закладах незалежно від строку лікування, повернення з полону, появи їх після визнання безвісно відсутніми або до дня оголошення судом їх померлими. Гарантії, визначені у частині третій цієї статті, в частині збереження місця роботи, посади не поширюються на осіб, які займали виборні посади в органах місцевого самоврядування та строк повноважень яких закінчився.
Відповідно до адресованого позивачу листа ГУ Держпраці у Київській області від 26.02.2021 № 43/3-Б-840-1306, ГУ Держпраці у Київській області проведено перевірку відповідача і в останнього встановлено заборгованість з виплати заробітної плати.
На час розгляду судом даної справи, відповідач не надав суду жодних конкретних правових доказів про дотримання ним ст. 119 КЗпП України по відношенню до позивача.
Відповідно до виданої відповідачем довідки про доходи з 01.07.2019 по 31.12.2019, заробітна плата позивача за жовтень і листопад 2019 становила: 10281,50 грн. за кожний окремо місяць.
Як вказує позивач у позові в жовтні і листопаді 2019 було 43 робочих дні.
Відповідно до наведеного в позові стороною позивача і перевіреного судом розрахунку: 10281,50 + 10281,50 : 43 = (після математичного округлення) 478,20 грн. (середньоденна заробітна плата) х 380 (робочі дні) = 181716 грн. середнього заробітку.
Згідно ч. 1, ч. 4 ч. 7 ст. 81 ЦПК України, 1. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 4. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. 5. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. 6. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 7. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Будь-яких конкретних правових доказів, які б повністю або частково спростовували позовні вимоги, відповідач суду не надав і судом таких доказів у процесі розгляду справи не здобуто.
За таких обставин, позов задовольняється.
При поданні позову позивач не сплачував судового збору.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VІ, 1. Судовий збір справляється: у разі ухвалення судового рішення, передбаченого цим Законом.
Згідно ч. 1 і ч. 2 ст. 141 ЦПК України, 1. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 2. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позов задовольняється з відповідача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, 1. Суд допускає негайне виконання рішень у справах про: 2) присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.
Керуючись ст. ст. 263-265 ЦПК України,

ВИРІШИВ:
Позов задовольнити.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Укренергомонтаж» (місцезнаходження: м. Київ, пр. Лісовий, 39, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ): 181716 грн. середнього заробітку.
Стягнути з приватного акціонерного товариства «Укренергомонтаж» (місцезнаходження: м. Київ, пр. Лісовий, 39, ) у дохід держави: 1817,16 грн. судового збору.
Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення з приватного акціонерного товариства «Укренергомонтаж» (місцезнаходження: м. Київ, пр. Лісовий, 39, ЄДРПОУ: 16403289) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ): заробітної плати за один місяць у сумі: 10281,50 грн..
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
СУДДЯ: