Справа № 419/1113/21
Провадження № 2/419/251/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2021 року Новоайдарський районний суд Луганської області

у складі: головуючого судді - Мартинюка В.Б.,

за участю секретаря - Московченко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Новоайдар Луганської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Новоайдарської селищної ради Щастинського району Луганської області про визнання права власності на земельну ділянку,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернувся до Новоайдарського районного суду Луганської області до Новоайдарської селищної ради Щастинського району Луганської області про визнання права власності на земельну ділянку.

В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що згідно з договором довічного утримання від 15.02.2007 року ОСОБА_3 , передала ОСОБА_2 у власність житловий будинок з господарськими побудовами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла. Даний житловий будинок знаходиться на земельній ділянці, яка належала ОСОБА_3 .

У зв`язку з чим позивач через свого представника вимушений звернутись до суду та просить визнати право власності на земельну ділянку, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :11:004:0001, площею 0,2500 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 271959, виданого Гречишкінською сільською радою Новоайдарського району Луганської області 26 червня 2007 року.

Представник позивача ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав до суду письмову заяву, в якій просив суд розглядати справу за його відсутності та задовольнити позовні вимоги (а.с. 26).

Відповідач представник Новоайдарської селищної ради Щастинського району Луганської області в судове засідання не з`явився, заперечень щодо заявлених вимог не надав, просив розглядати справу без його участі, на розсуд суду (а.с. 22).

Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що відповідно до копії договору довічного утримання від 15.02.2007 року ОСОБА_3 передала у власність ОСОБА_2 , належне їй на праві приватної влансості домоволодіння, з надвірними побудовами та спорудами, розташоване в АДРЕСА_1 , розташоване на земельній ділянці розмір якої не визначено та буде встановлено при видачі Державного акта на землю або договором оренди (а.с. 8).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 9).

Згідно з копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №271959 ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 0,2500 га у межах згідно з планом, яка розташована АДРЕСА_1 , цільове призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер :11:004:0001 (а.с. 11).

Нормативна грошова оцінка земельної ділянки кадастровий номер :11:004:0001, площею 2500 га у межах згідно з планом, яка розташована АДРЕСА_1 , цільове призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) становить 190650,00 грн., що підтверджується витягом із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 20.05.2021 року № 229 (а.с. 12).

Згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ОСОБА_2 є власником домоволодіння, з надвірними побудовами та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , підстава для державної реєстрації договір довічного утримання, серія та номер 130, виданий 15.02.2007 року (а.с. 10).

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Згідно зі ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 1 ст. 316 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною 1 ст. 317 ЦК України встановлено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Частиною 1 ст. 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до положень ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно з ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Згідно з ч.ч.1, 4 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд дійшов до висновку, що оскільки право власності на житловий будинок перейшло до позивача, але оформити право власності на земельну ділянку на якій розташований будинок у визначеному законом порядку він не має можливості, його право підлягає захисту у судовому порядку.

Ураховуючи вищевикладене, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 10-13, 77-81, 89, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Новоайдарської селищної ради Щастинського району Луганської області про визнання права власності на земельну ділянку- задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на земельну ділянку, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :11:004:0001, площею 0.2500 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 271959, виданого Гречишкінською сільською радою Новоайдарського району Луганської області 26 червня 2007 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий: В. Б. Мартинюк