Справа №198/164/21
Провадження № 2/0198/149/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2021 року Юр`ївський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Маренич С.О., за участю секретаря судового засідання Літвіченко В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду смт. Юр`ївка, за правилами загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Юр`ївської селищної ради Павлоградського (колишнього Юр`ївського ) району Дніпропетровської області, третя особа по справі - приватний нотаріус Юр`ївського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Григор`єва О.Л.,

про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом,

В с т а н о в и в:

Позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про визнання за нею права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування заявлених вимог позивачка зазначала, що її померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_3 на праві приватної власності належав житловий будинок АДРЕСА_1 на підставі рішення виконкому Павлоградської районної ради народних депутатів Дніпропетровської області № 236 від 22.06.1989 року .

Після смерті матері позивачка звернулася до приватного нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадщини , однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно у вигляді житлового будинку АДРЕСА_1 позивачці постановою приватного нотаріуса Юр`ївського районного нотаріального округу Григор`євої О.Л. було відмовлено, в зв`язку з відсутністю у спадкоємця правовстановлюючих документів, які б підтверджували право власності спадкодавця ОСОБА_3 на спірний житловий будинок.

Відтак, позивачка не може оформити спадкові права на вищевказане домоволодіння, в зв`язку з чим змушена звертатися до суду.

В судове засідання позивачка ОСОБА_2 не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутності, при цьому позовні вимоги підтримала у повному обсязі та судові витрати по справі просила залишити за нею (ас. 99).

Відповідач по справі Юр`ївська селищна рада Павлоградського (колишнього Юр`ївського ) району Дніпропетровської області в судове засідання не з`явилися, надали суду заяву про розгляд справи в їх відсутності (ас. 97, 98).

Третя особа по справі приватний нотаріус Юр`ївського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Григор`єва О.Л. в судове засідання не з`явилася, надала суду телефонограму про розгляд справи в її відсутності та проти заявлених вимог не заперечувала (ас. 95).

В ході розгляду справи судом вчинено наступні процесуальні дії:

- 24.05.2021 року постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та її розгляд за правилами загального позовного провадження (ас. 33-34);

- 24.05.2021 року постановлено ухвалу про витребування доказів (ас. 35-36);

- 22.06.2021 року постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті (ас. 91-92).

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Виходячи з наведеного суд знаходить можливим розглянути дану справу у відсутності сторін по справі на підставі наявних у справі доказів, при цьому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснює фіксування судового засідання технічними засобами.

Дослідивши письмові матеріали додані до справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до наступного:

- так, з копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 24.01.2008 року, виданого повторно відділом РАЦС по місту Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області (ас.6), копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 26.02.2015 року, виданого повторно відділом ДРАЦС реєстраційної служби Юр`ївського районного управління юстиції у Дніпропетровській області (ас.7), вбачається, що позивачка по справі ОСОБА_2 є донькою ОСОБА_3 (ас.6).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого 23.10.2014 року відділом ДРАЦС реєстраційної служби Юр`ївського районного управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (ас.8).

З довідки КП Павлоградське МБТІ від 10.12.2019 року № 7528 вбачається, що на підставі рішення виконкому Павлоградської районної ради № 236 від 22.06.1989 року за ОСОБА_3 було визнано право власності на житловий будинок в с. Бразолово Юр`ївського району , однак власник не звернувся для оформлення свідоцтва про право власності (ас.9).

Відповідно до архівного витягу з рішення виконавчого комітету Павлоградської районної ради народних депутатів від 22.06.1989 року за № 236 «Про визнання права власності на житлові будинки за громадянами Юр`ївської селищної ради Павлоградського району» вбачається, що на підставі постанови Ради Міністрів УРСР № 105 від 11.03.1985 року «Про порядок державного обліку житлового фонду» , наданих документів міським бюро технічної інвентаризації та по господарських книг Юр`ївської селищної ради вирішено визнати за жителем с. Бразолово ОСОБА_3 право власності на житловий будинок (ас.10,10 на звороті), якому згодом присвоєно адресу - АДРЕСА_1 (ас.12,47 на звороті, 100). У вказаному будинку з 05.07.1976 року та по день смерті до ІНФОРМАЦІЯ_1 мешкала та була зареєстрована мати позивачки ОСОБА_3 , згідно наданої довідки Юр`ївської селищної ради Юр`ївського району Дніпропетровської області № 148 від 18.02.2015 року (ас.47 на звороті).

17.12.2019 року на вказаний житловий будинок виготовлено технічний паспорт, відповідно до якого загальна площа останнього становить 42,7 кв.м., житлова - 16,9 кв.м., допоміжна 25,8 кв.м.( ас.101-107), що не протиріче і даним зазначеним в технічному паспорті на вказаний житловий будинок, виготовлений 29.03.2021 року ТОВ »Земля і право» (ас.17-22). Суд зауважує, що вказані документи не містять відомостей про наявність на території вказаного домоволодіння самочинно зведених споруд. Вказаний будинок складається з : літ . »А1» - житловий будинок, літ. »а» - прибудова до житлового будинку, літ. «Б» - літня кухня, літ. «В» - сарай, літ. »пдВ» - погріб , літ. »Г» - сарай, літ. »Д» - сарай, літ. »Е» - убиральня, літ. »К» - колодязь, № 1-3 - огорожа (ас. 21, 106).

З матеріалів спадкової справи № 08/2015 до майна померлої ОСОБА_3 (ас.45-85) вбачається, що позивачка ОСОБА_2 , своєчасно звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3 (ас. 46, 66, 67), у складі якої зазначила і спірний житловий будинок.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 17.02.2020 року за реєстровим номером 58 позивачка ОСОБА_2 успадкувала після смерті матері житловий будинок АДРЕСА_2 (ас.83). Разом з тим, постановою приватного нотаріуса Григор`євої О.Л. від 17.02.2020 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії (ас.85) позивачці ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_3 на майно у вигляді житлового будинку АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю у спадкоємця правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності спадкодавця на зазначений житловий будинок .

З матеріалів спадкової справи інших спадкоємців після смерті ОСОБА_3 окрім позивачки ОСОБА_2 не встановлено.

Вирішуючи питання про належність спадкодавцю ОСОБА_3 житлового будинку АДРЕСА_1 , суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.3 ст. 3 Закону України від 01.07.2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація права була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Враховуючи, що право власності на спірний житловий будинок за ОСОБА_3 в свій час, відповідно до рішення виконкому Павлоградської районної ради народних депутатів № 236 від 22.06.1989 року, було визнано, в тому числі, на підставі записів в по господарських книгах Юр`ївської селищної ради (ас.10), при цьому будь-яких інших осіб, яким би належав вказаний будинок, в судовому засіданні не встановлено, суд вважає, що у померлої ОСОБА_3 виникло право власності на спірний житловий будинок до проведення інвентаризації житлового фонду в сільській місцевості , відповідно до діючого на даний період ЦК України 1963 року та підзаконних нормативних актів, в тому числі Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, якими не було передбачено реєстрації права власності на житлові будинки у сільській місцевості, за виключенням міст та селищ міського типу, а право власності виникало на підставі записів у по господарських книгах місцевих рад,

відповідно до Вказівок по веденню по господарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5 та в послідуючі роки, при цьому до введення в дію з 01 січня 2004 року ЦК України 2003 року момент права власності на нерухоме майно, в тому числі і на житлові будинки, не залежав від проведення державної реєстрації такого права.

За змістом розділу 11 глави 10 п.4 пп. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що підтверджують право власності на це майно спадкодавця.

Суд зауважує, що по господарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11.03.1985 року № 105 у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними по господарських книг, із додатками списків громадян, яким ці будинки належать. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31.01.1966 року передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ, в тому числі й на підставі записів у по господарських книгах. Тобто записи у по господарських книгах визнавалися в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Разом з тим , за життя спадкодавцем ОСОБА_3 не були отримані правовстановлюючі документи на вищезазначений житловий будинок у вигляді свідоцтва про право власності , а відтак, постановою приватного нотаріуса Юр`ївського районного нотаріального округу позивачу відмовлено в отриманні свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої матері ОСОБА_3 на майно у вигляді вищевказаного будинку.

З огляду на дане, позивачка позбавлена можливості реалізувати свої спадкові права та отримати відповідне свідоцтво про право на спадкове майно у вигляді належного спадкодавцю житлового будинку АДРЕСА_1 , при цьому належність даного будинку саме померлій ОСОБА_3 доведена в судовому засіданні вище переліченими доказами та у суду сумнівів не викликає.

Суд вважає необхідним зауважити, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Відтак, відсутність в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про зареєстроване за померлою ОСОБА_3 право власності на спірний житловий будинок, безумовно не свідчить про відсутність такого у спадкодавця на час смерті, з огляду на наявність записів у по господарських книгах відповідної селищної ради про належність будинку ОСОБА_3 .

На основі викладеного, суд приходить до висновку, що спадкодавець в особі ОСОБА_3 на час своєї смерті мав право на спадкове майно у вигляді житлового будинку АДРЕСА_1 та був його власником, при цьому таке право в порядку спадкування перейшло до позивачки.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який пережив, та батьки.

З огляду на положення ст. 1261 ЦК України суд вважає, що позивачка є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Також спеціальне визнання судом права власності на майно необхідне тоді, коли щодо його належності у позивача відсутні правовстановлюючі документи.

За ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід`ємною частиною правовстановлюючого документа.

З огляду на положення ст. 1216 ЦК України (спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла до спадкоємців), враховуючи, що до позивачки перейшло право власності на житловий будинок, що належав спадкодавцеві за життя, але позивачка не має можливості подати до нотаріальної контори правовстановлюючий документ на житловий будинок належний спадкодавцю, суд знаходить, що питання належності цього майна має вирішуватися у судовому порядку, оскільки рішення суду буде правовстановлюючим документом для оформлення права власності на це майно.

Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що вимоги позивачки ґрунтуються на вимогах діючого законодавства. Відтак, право позивачки підлягає захисту, шляхом визнання за нею права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 .

Отже , позовні вимоги слід задовольнити.

Враховуючи волю позивачки, суд знаходить можливим судові витрати залишити за останньою (ас. 5, 99).

Керуючись ст. ст. 141, 211, 247, 258, 259, 265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Юр`ївської селищної ради Павлоградського (колишнього Юр`ївського ) району Дніпропетровської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом - задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженкою м. Павлоград Дніпропетровської області , РНОКПП НОМЕР_4 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 - право власності на житловий будинок з господарськими спорудами АДРЕСА_1 , який складається з : літ . »А1» - житловий будинок, літ. »а» - прибудова до житлового будинку, літ. «Б» - літня кухня, літ. «В» - сарай, літ. »пдВ» - погріб , літ. »Г» - сарай, літ. »Д» - сарай, літ. »Е» - вбиральня, літ. »К» - колодязь, № 1-3 - огорожа.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п. 15.5 п.п. 15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України від 03.10.2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

- позивач : ОСОБА_5 , місцепроживання - АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ;

- відповідач : Юр`ївська селищна рада Павлоградського (колишнього Юр`ївського ) району Дніпропетровської області, місцезнаходження - 51300, вул. Центральна, буд. 67/1, с.м.т. Юр`ївка Павлоградського (колишнього Юр`ївського ) району Дніпропетровської області, ;

- третя особа : приватний нотаріус Юр`ївського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Григор`єва О.Л., місцезнаходження - 51300, вул. Центральна, 104, смт. Юр`ївка Павлоградського (колишнього Юр`ївського ) району Дніпропетровської області, РНОКПП НОМЕР_5 .

Повне судове рішення складено 20 липня 2021 року.

Суддя С. О. Маренич