Справа № 931/251/21
Провадження № 2/931/150/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2021 року смт. Локачі

Локачинський районний суд Волинської області

у складі: головуючого - судді Кідиби Т.О.,

за участю: секретаря - Гупалик А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Локачинський районний відділ Державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про розстрочення сплати заборгованості за аліментами,

в с т а н о в и в :

07.05.2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Локачинський районний відділ Державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про розстрочення сплати заборгованості за аліментами.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 08.11.2009 року між ним та відповідачкою було укладено шлюб, який рішенням Локачинського районного суду було розірвано 24.12.2015 року.

Від шлюбу у них народилось двоє дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4

22.02.2016 року відповідач звернулась до суду із позовом про стягнення з нього аліментів на утримання їх дітей.

Заочним рішенням Локачинського районного суду від 03.03.2016 року присуджено стягувати з нього в користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 22.02.2016 року і до досягнення ними повноліття.

10 травня 2018 року постановою Локачинського РВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Волинській області відкрито виконавче провадження № 56361826 по виконанню вказаного рішення суду.

Однак про існування вказаного рішення суду і виконавчого провадження позивач дізнався лише в кінці грудня 2019 року від дільничного офіцера Стрийського ВП ГУНП у Львівській області, який повідомив про здійснення розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000174 від 05 жовтня 2019 року, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України (ухилення від сплати аліментів).

Вважає, що оскільки ОСОБА_2 під час звернення до суду повідомила недостовірну інформацію про його місце проживання, а у виконавчому листі від 03 березня 2016 року невірно було зазначено його реєстраційний номер облікової картки платника податків, йому не було відомо про розгляд справи про стягнення аліментів, а також про рішення суду та про існування виконавчого провадження, в результаті виникла заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 75714,4 грн. за період з 22 лютого 2016 року по 1 лютої о 2020 року.

Рішенням Локачинського районного суду від 24 березня 2021 року ОСОБА_1 зменшено розмір стягуваних аліментів з 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, на 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання даним рішенням суду законної сили і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

11 грудня 2020 року рішенням Локачинського районного суду у задоволенні його позову до ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості за аліментами - відмовлено повністю, яке Волинським апеляційним судом залишено без змін.

Вказує на той факт, що внаслідок нещасного випадку при виконанні службових обов`язків 31 серпня 2015 року він отримав тяжкі тілесні ушкодження у вигляді поранення.

Наказом Головного управління Національної поліції у м. Києві «Щодо особового складу» від 31 травня 2018 року № 530 о/с його звільнено зі служби в поліції згідно з пунктом 2 (через хворобу) частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію".

Після проходження оглядів МСЕК йому було встановлено 2 групу інвалідності через поранення, пов`язане з виконанням службових обов`язків. Відповідно до рішення МСЕК йому рекомендовані лікування та нагляд в пульмонолога, невролога та кардіолога. 14 листопада 2018 року йому затверджено індивідуальну програму реабілітації інваліда № 1960/18, яка передбачає ряд реабілітаційних заходів.

Таким чином, після ухвалення рішення суду від 03 березня 2016 року у справі № 160/61/16 про стягнення аліментів його матеріальне становище погіршилося, оскільки змінився майновий стан у зв`язку із звільненням зі служби, втратою роботи та постійного стабільного заробітку, а також значно погіршився стан здоров`я, що потребує постійних значних фінансових затрат на лікування та реабілітаційні заходи.

Разом з тим просить врахувати ту обставину, що поранення призвело до тяжкої хвороби, яка розвинулася вже після ухвалення судом рішення про стягнення аліментів, і друга група інвалідності йому була встановлена з 08 листопада 2018 року, а не одразу після настання нещасного випадку.

Просить розстрочити виплату заборгованості зі сплати аліментів в розмірі 75714,4 грн, що виникла за період з 22 лютого 2016 року по 1 лютого 2020 року, в користь ОСОБА_2 на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 30 місяців, 29 з яких - рівними частинами по 2600 грн на місяць, останній місяць - 314,40 грн.

Позивач у судове засідання не з'явився, надіслав суду клопотання про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення рішення при заочному розгляді справи.

Відповідач у судове засідання не з`явилась також. У своїй заяві від 06.07.2021 року, поданій через канцелярію суду, просить розгляд справи проводити без її участі та зазначила, що позов визнає частково в частині розстрочення сплати заборгованості по аліментах на 12 місяців.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи, що стверджується розпискою. Будь яких клопотань від нього не надходило.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Судом встановлено, що від шлюбу у сторін народилось двоє дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.7,8).

22.02.2016 року відповідач звернулась до суду із позовом про стягнення з нього аліментів на утримання їх дітей.

Заочним рішенням Локачинського районного суду від 03.03.2016 року присуджено стягувати з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 22.02.2016 року і до досягнення ними повноліття.

Постановою Локачинського РВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Волинській області відкрито виконавче провадження № 56361826 по виконанню вказаного рішення суду.

24 березня 2021 року рішенням Локачинського районного суду ОСОБА_1 зменшено розмір стягуваних за рішенням Локачинського районного суду Волинської області від 03.03.2016 року аліментів з 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, на 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання даним рішенням суду законної сили і до досягнення найстаршою дитиною повноліття (а.с.10-15).

Рішенням Локачинського районного суду від 11 грудня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості за аліментами - відмовлено повністю. Дане рішення постановою Волинського апеляційного суду від 25.03.2021 року залишено без змін (а.с. 16-26).

Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із довідкою Локачинського районного відділу Державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) заборгованість позивача за аліментами за період з 22.02.2006 року по 01.02.2020 року становить 75714,40 грн (а.с.9).

Позивач просить розстрочити йому виплату даної заборгованості зі сплатою частинами на 30 місяців, 29 з яких сплачувати рівними частинами по 2600 грн на місяць, останній місяць - 314,40 грн, мотивуючи це тим, що ОСОБА_2 під час звернення до суду повідомила недостовірну інформацію про його місце проживання, а у виконавчому листі від 03 березня 2016 року невірно було зазначено його реєстраційний номер облікової картки платника податків, тому йому не було відомо про розгляд справи, а також про рішення суду та про існування виконавчого провадження, у зв`язку з чим виникла заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 75714,4 грн. за період з 22 лютого 2016 року по 01 лютого 2020 року.

Внаслідок нещасного випадку при виконанні службових обов`язків 31 серпня 2015 року ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження у вигляді поранення, що стверджується актом про нещасний випадок №57/86 (а.с.29).

Наказом Головного управління Національної поліції у м. Києві «Щодо особового складу» від 31 травня 2018 року № 530 о/с його звільнено зі служби в поліції згідно з пунктом 2 (через хворобу) частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (а.с.30).

Після проходження оглядів МСЕК йому було встановлено 2 групу інвалідності через поранення пов`язане з виконанням службових обов`язків, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК, випискою з акта огляду МСЕК (а.с.33,34). Відповідно до рішення МСЕК йому рекомендовані лікування та нагляд в пульмонолога, невролога і кардіолога (а.с.34). 14 листопада 2018 року йому затверджено індивідуальну програму реабілітації інваліда № 1960/18, яка передбачає ряд реабілітаційних заходів (а.с. 38-39).

Згідно зі ст. 197 СК України з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості по аліментах.

Вирішуючи питання про те, чи обставини, на які покликається ОСОБА_1 як на підставу для розстрочення заборгованості зі сплати аліментів, є істотними, суд виходить з того, що позивачем не доведено факту умисного зазначення недостовірної інформації відповідачем при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дітей. Відповідач могла бути необізнаною про фактичне місце проживання ОСОБА_1 та при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів зазначила відому останню їй адресу його зареєстрованого місця проживання.

Той факт, що відповідач не знав про стягнення з нього аліментів та про відкриття виконавчого провадження в даному випадку не є істотною обставиною, передбаченою ст. 197 СК України, для розстрочення позивачу сплати заборгованості за аліментами, позаяк позивач знав про свій обов`язок як батька щодо матеріального утримання дітей.

Проте суд бере до уваги як підставу для розстрочення ОСОБА_1 заборгованості за аліментами його матеріальний стан, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, поранення отримане позивачем 31.08.2015 року, тобто його матеріальне становище погіршилося після ухвалення рішення про сплату аліментів, позаяк його було звільнено зі служби, він втратив роботу та постійний стабільний заробіток. Крім того, значно погіршився його стан здоров`я у зв`язку із пораненням та встановленням 2 групи інвалідності, що потребує постійних фінансових затрат на лікування та реабілітаційні заходи.

Разом з тим, згідно з висновком МСЕК позивач за станом здоров`я має можливість працювати в спеціально створених умовах, а отже сплачувати заборгованість за аліментами (а.с.33).

Доказів в підтвердження зміни свого сімейного стану позивачем не подано.

Враховуючи встановлені обставини та зважаючи на часткове визнання відповідачем позову, вимоги ч.8 ст.7 СК України, відповідно до якої регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, оскільки діти в період виникнення заборгованості не отримували аліментів від позивача, суд дійшов до висновку про розстрочення ОСОБА_1 виплати заборгованості зі сплати аліментів в розмірі 75714,4 грн за період з 22 лютого 2016 року по 01 лютого 2020 року в користь ОСОБА_2 на 12 місяців рівними частинами по 6309,53 грн щомісячно, у зв`язку з чим позов слід задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 10, 13, 76, 77, 81, 82, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 7, 180, 197 СК України, суд

у х в а л и в:

Позов задовольнити частково.

Розстрочити ОСОБА_1 сплату заборгованості за аліментами на користь ОСОБА_2 на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за період з 22 лютого 2016 року по 1 лютого 2020 року в розмірі 75714,40 грн рівними частинами на 12 місяців зі сплатою по 6309,53 грн щомісячно.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду через Локачинський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 .

Третя особа: Локачинський районний відділ Державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), адреса: смт. Локачі, вул. Героїв Майдану, 1 Володимир-Волинського (колишнього Локачинського) району Волинської області.

Суддя Локачинського районного суду Т. О. Кідиба