Справа № 658/3295/20
(провадження № 2/658/240/21)
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2021 року м.Каховка

Каховський міськрайонний суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Подіновської Г.В.,

за участю секретаря: Уманець А.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , в інтересах якої діє ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про виділення частки в натурі житлового будинку в окреме домоволодіння,

в с т а н о в и в:

Представник позивача звернулася до суду з позовом до відповідачів про виділення частки в натурі житлового будинку в окреме домоволодіння. Позов мотивований тим, що позивачці відповідно до рішення Каховського міського народного суду Херсонської області від 18 грудня 1979 року здійснено розподіл домоволодіння розташованого у АДРЕСА_1 . Згідно договору дарування від 27 вересня 1980 року зареєстрованого в реєстрі за № 2168 ОСОБА_8 подарував ОСОБА_9 11/100 частин домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Поштова адреса будинку розташованого за вищевказаною адресою частка якого належить позивачці є вірною № 191 згідно вище зазначених документів 1979-1980 року.Позивач не зверталася до органів місцевого самоврядування щодо зміни її поштової адреси. При зверненні позивачем до нотаріальної контори для посвідчення договору дарування на 21/100 частку житлового домоволодіння під номером АДРЕСА_1 , їй було відмовлено у зв`язку із розбіжностями в адресах прововстановлюючих документів та в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Окрім того нотаріусом роз`яснено, що необхідно всім співвласникам (відповідачам) привести свої правовстановлюючі документи та записи в реєстрі на право власності у відповідність аби укласти будь-який правочин щодо нерухомого майна, а також необхідно мати згоду всіх співласників на укладання правочину.

Просить суд виділити в натурі у приватну власність позивачу ОСОБА_2 частку, що становить 21/100 від загальної площі будинку, будівель і споруд передавши їй у власність приміщення: в житловому будинку «Б» - житлова № 2-5, площею 11.1 кв.м., житлова № 2-6, площею 10.8 кв.м., житлова прибудова «Б1» - коридор № 2-1, площею 8,6 кв.м., житлова № 2-2, площею 13.6 кв.м., санвузол № 2-3, площею 5.0 кв.м., кухня №2-4 площею 9.7 кв.м.), прибудова «б1» (передпокій №2-7 площею 14.5 кв.м) погріб «Ж», гараж «И», туалет «К», 1/5 частка воріт № 2, 1/5 частка воріт № 3, за адресою: АДРЕСА_1 та припинити право спільної часткової власності між позивачем ОСОБА_2 та іншими співвласниками на домоволодіння АДРЕСА_1 , залишивши її виділеній частині поштову адресу: АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні представник позивача на задоволенні позовних вимог наполягала у повному обсязі.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутністю, з позовними вимогами згодні.

Дослідивши письмові докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що позивачці відповідно до рішення Каховського міського народного суду Херсонської області від 18 грудня 1979 року здійснено розподіл домоволодіння розташованого у АДРЕСА_1 (а.с. 17)..

Згідно договору дарування від 27 вересня 1980 року зареєстрованого в реєстрі за № 2168 ОСОБА_8 подарував ОСОБА_9 11/100 частин домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .Домоволодіння складається з двох будинків: буд. А- площею 74,4 кв.м., буд. Б-площею 35,3 кв.м., при них є 2 тамбури, 6 сараїв, льох, гараж, розташованих на земельній ділянці розміром 910 кв.м.(а.с. 18).

19 листопада 2008 року позивач здійснила державну реєстрацію в реєстрі прав власності на нерухоме майно на 21/100 частку домоволодіння по АДРЕСА_1 .

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 13 серпня 2020 року іншими співвласниками частин домоволодіння є: ОСОБА_5 , якій належить 23/100 частини домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 ; ОСОБА_7 , якій належить 11/100 частини домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 ; ОСОБА_4 , якому належить 37/200 частини домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 ; ОСОБА_3 , якій належить 37/200 частини домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 ; ОСОБА_6 , якому належить 19/100 частини домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 11-14).

Таким чином, житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 являється спільною частковою власністю сторін.

Однак Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 13 серпня 2020 року власниками земельних ділянок за адресою: АДРЕСА_1 ( під домоволодінням) є: ОСОБА_5 кадастровий номер :01:001:1999, площею 0.0261 га цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд дата державної реєстрації 24 липня 2019 року форма власності приватна розмір частки 1; ОСОБА_7 кадастровий номер :01:001:2001, площею 0.0193 га цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд дата державної реєстрації 24 липня 2019 року форма власності приватна розмір частки 1; ОСОБА_3 кадастровий номер :01:001:2000, площею 0.0201 га цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд дата державної реєстрації 24 липня 2019 року форма власності приватна розмір частки 1; ОСОБА_4 кадастровий номер :01:001:2002, площею 0.0207 га цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд дата державної реєстрації 24 липня 2019 року форма власності приватна розмір частки 1; ОСОБА_2 кадастровий номер :01:001:1998, площею 0.0334 га цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд дата державної реєстрації 24 липня 2019 року форма власності приватна розмір частки 1.(а.с. 11-14).

Тобто земельні ділянки, які належать позивачу та відповідачам не перебувають у спільній частковій власності.

Про те, договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна неможливо укласти, як і будь- який правочин, оскільки є розбіжності в адресах правовстановлюючих документів та Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень ( АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 ) нотаріус позбавлений можливості ідентифікувати об`єкт нерухомого майна (а.с. 16).

Окрім того в державному реєстрі зазначені частки співвласників: ОСОБА_5 належить 23/100 частини домоволодіння; ОСОБА_7 належить 11/100 частини домоволодіння; ОСОБА_4 належить 37/200 частини домоволодіння; ОСОБА_3 належить 37/200 частини домоволодіння; ОСОБА_6 належить 19/100 частини домоволодіння; ОСОБА_2 належить 21/100 частини домоволодіння, що разом становить 1.11 частини, а не 1. Тобто в державному реєстрі зазначено не вірно розмір часток співвласників, що знову ж таки не дає можливості позивачу укласти договір про виділ у натурі її частки нерухомого майна.

Норми ст. ст. 317, 319 ЦК України передбачають, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд і усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Однак в ч. 1 ст. 358 ЦК України зазначено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку.

Ст. 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 356 ч. 1 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням частко кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності (ст. 361 ЦК України).

Відповідно до ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Згідно ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене у натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Відповідно до п. 2 постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на жилий будинок» судам підвідомчі спори, пов`язані з правом приватної власності на жилий будинок, зокрема, про виділ частки з будинку (поділ будинку), що є спільною власністю (частковою чи сумісною).

У висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна від 02 вересня 2020 року № 5926 зазначено що за технічними показниками 21/100 частина об`єкта є відокремлена має окремий вихід і може бути виділена в натурі (а.с. 15).

Таким чином, враховуючи вищенаведені норми цивільного законодавства України, суд вважає, що житловий будинок АДРЕСА_2 необхідно поділити, виділивши у власність позивачу частину житлового будинку, яка відповідає розміру її частки у праві спільної часткової власності, з урахуванням порядку користування земельною ділянкою, що склався між сторонами.

Керуючись ст.ст. 317, 319, 321, 356, 361, 364, 367 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 12, 13, 81, 141, 265, 273 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНКОПП: НОМЕР_1 ), в інтересах якої діє ОСОБА_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_3 )до ОСОБА_3 (місце реєстрації: АДРЕСА_4 , РНКОПП: НОМЕР_2 ), ОСОБА_4 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНКОПП: НОМЕР_3 ), ОСОБА_5 (місце реєстрації: АДРЕСА_5 , РНКОПП: НОМЕР_4 ), ОСОБА_6 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНКОПП: НОМЕР_5 ), ОСОБА_7 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНКОПП: НОМЕР_6 ) про виділення частки в натурі житлового будинку в окреме домоволодіння задовольнити повністю.

Виділити в натурі у приватну власність ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 частку, що становить 21/100 від загальної площі будинку, будівель і споруд, передавши їй у власність приміщення: в житловому будинку «Б» - житлова № 2-5, площею 11.1 кв.м., житлова № 2-6, площею 10.8 кв.м., житлова прибудова «Б1» (коридор № 2-1, площею 8,6 кв.м., житлова № 2-2, площею 13.6 кв.м., санвузол № 2-3, площею 5.0 кв.м., кухня № 2-4, площею 9.7 кв.м.), прибудова «б1» (передпокій № 2-7, площею 14.5 кв.м), погріб «Ж», гараж «И», туалет «К», 1/5 частка воріт № 2, 1/5 частка воріт № 3 за адресою: АДРЕСА_2 та припинити право спільної часткової власності між ОСОБА_2 та іншими співвласниками на домоволодіння АДРЕСА_2 , залишивши її виділеній частині поштову адресу: АДРЕСА_1 .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Херсонського апеляційного суду через Каховський міськрайонний суд Херсонської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Г. В. Подіновська