Єдиний унікальний номер 448/1365/20
Провадження № 2/448/153/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
02.07.2021 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді Кічака Ю.В.,
при секретарі судового засідання Мриц Н.І.,
за участю позивачки ОСОБА_1 ,
представника позивачки - адвоката Борисенко В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Мостиська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, -
Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що з 02.09.2002р. перебуває з відповідачем ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі, у якому у них народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На даний час діти проживають разом з нею (позивачкою) та перебувають на її утриманні.
Вказує, що заочним рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 10.01.2014 року ухвалено стягувати з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання їх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі по 800 гривень на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття.
Зазначає, що з часу ухвалення судом зазначеного судового рішення погіршилося її (позивачки) майнове становище, оскільки діти підросли, а з віком потреби дитини зростають; такі навчаються у школі, а в позашкільний час відвідують розвиваючо-навчальні гуртки, що тягне за собою немалі майнові витрати. Крім того, відповідач ОСОБА_2 неналежним чином виконує свій обов`язок по сплаті аліментів, інколи взагалі ухиляється від їх сплати, що відповідно також вплинуло на збільшення її (позивачки) витрат на утримання дітей.
З огляду на наведене, просила суд постановити рішення, яким збільшити розмір аліментів, що стягуються з відповідача ОСОБА_2 в її користь на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - до 2300 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття.
Ухвалою судді від 16.12.2020р. відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, так як згідно з вимогами п.3 ч.6 ст.19 ЦПК України поданий спір є малозначним, а тому у відповідності до ст.274 ЦПК України справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.
Позивачка ОСОБА_1 та її представник - адвокат Борисенко В.В. в судовому засіданні зазначили, що підтримують заявлені позовні вимоги, просять збільшити розмір аліментів, що стягуються з відповідача ОСОБА_4 на утримання дітей - до 2300 грн. на кожну дитину щомісячно. Позивачка ОСОБА_1 вказала, що розмір аліментів, визначений попереднім судовим рішенням, не є достатнім для належного утримання дітей, оскільки збільшились витрати на їх утримання, а крім того збільшились ціни на продукти харчування, на непродовольчі товари, на житлово-комунальні, транспортні та інші види послуг, що також призвело до збільшення витрат позивачки на задоволення щомісячних потреб дітей та відповідно призвело до погіршення її майнового становища.
Відповідач ОСОБА_2 про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, у судові засідання не з`явився без поважних причин, клопотань про відкладення або про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Як вбачається із матеріалів справи виклик відповідача ОСОБА_2 на визначену судом дату судового засідання по справі - 08.06.2021р., а також резервну дату - 02.07.2021р.здійснювався шляхом надіслання виклику (повідомлення) про день судового розгляду та інших документів по справі рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення за адресою: АДРЕСА_1 . Матеріалами справи підтверджено, що відповідач ОСОБА_2 06.05.2021р. отримав рекомендованим поштовим відправленням копію позовної заяви з додатками, копію ухвали про відкриття провадження у справі, копію ухвали про судове доручення, виклик (повідомлення) про день судового розгляду, витяг із законодавства України про зміст прав та обов`язків, перекладені на російську мову. Однак, ні станом на 08.06.2021р., ні станом на 02.07.2021р. від відповідача ОСОБА_2 не надійшли будь-які письмові заяви по суті даного цивільного спору. Крім того, судом вживалися заходи щодо направлення судового доручення про надання правової допомоги за кордоном по даній цивільній справі згідно з порядком, встановленим Конвенцією про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних та комерційних справах 1965 року, безпосередньо до центрального органу запитуваної держави - Міністерства юстиції Російської Федерації. Матеріалами справи підтверджено, що документи по судовому дорученню доставлено в Центральний орган запитуваної держави 04.05.2021р. При цьому, ні станом на 08.06.2021р., ні станом на 02.07.2021р. на адресу суду не надійшли будь-які документи за результатами виконання міжнародного судового доручення.
З огляду на вжиті заходи, що зазначені вище, суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_2 вважається належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи.
Враховуючи положення ст.280 ЦПК України, те, що відповідач ОСОБА_2 належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про причини неявки суду не повідомив, відзиву не надіслав, беручи до уваги скорочений термін, передбачений законодавцем, для розгляду справ про стягнення аліментів, а також враховуючи те, що сторона позивача не заперечувала проти заочного вирішення справи, судом вирішено ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Заслухавши пояснення сторони позивача, дослідивши надані документи і матеріали, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку.
Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 ст.12 ЦПК України.
Судом встановлено, що від шлюбу в сторін народилися діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Заочним рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 10.01.2014 року (по справі ЄУН 448/2125/13-ц) ухвалено стягувати з відповідача ОСОБА_2 в користь позивачки ОСОБА_1 , аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі по 800 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття.
Діти сторін - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживають з матір`ю, позивачкою ОСОБА_1 , яка несе витрати на їх утримання.
Таким чином, між сторонами виникли спірні правовідносини, що стосуються обов`язку батька та матері утримувати дитину, які регулюються главою 15 Сімейного кодексу України (надалі - СК України).
Як відомо із змісту ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно ст.48 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
У відповідності до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
З наведеного вбачається, що особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.
Звертаючись до суду із позовом про зміну розміру аліментів - збільшення розміру таких, позивачка ОСОБА_1 в позовній заяві як на підставу такого збільшення відповідно до ст.192 СК України, покликалась на погіршення майнового становища одержувача аліментів, збільшення витрат на утримання дітей.
Відповідно до ч.3 ст.12, ч.ч.1, 5, 6 ст.81 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України.
Таким чином, при вирішенні даного спору, суд виходить з наступних обставин, зокрема: що з моменту винесення судового рішення від 10.01.2014р. погіршилося матеріальне становище одержувача аліментів, так як зросли її витрати на утримання дітей. Крім того, у зв`язку з інфляційними процесами в державі зросли ціни на харчові та промислові продукти, ліки тощо, а діти підростають та потребують у зв`язку з цим значно більших витрат на своє утримання. Крім того, підвищився прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Суд враховує і те, що відповідач є особою працездатного віку.
Частиною другою статті 182 СК України, до якої внесено зміни Законом України № 2037-УІП «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності 08 липня 2017 року, визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Отже, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» з 01.01.2021р. по 30.06.2021 року розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років становить 2395 грн., з 01.07.2021р. - 2510 грн., а з 01.12.2021р. - 2618 грн.
Стягнення з особи аліментів на утримання дитини у розмірі меншому за мінімальний розмір, встановлений статтею 182 СК України, призводить до порушення прав дитини на належне матеріальне забезпечення.
Крім того, батьки мають рівні обов`язки щодо утримання дитини.
Суд вважає, що розмір стягнутих за рішенням суду аліментів не є незмінним та у випадку виникнення відповідних підстав може змінюватись.
Ті обставини, що з віком потреби дітей зростають, що, в свою чергу тягне постійне зростання витрат, зокрема, з боку матері, з якою проживають діти, на їх утримання, на забезпечення освіти, гармонійного розвитку, відпочинку дитини тощо, є загальнозрозумілими та не викликають сумнівів у суду. За таких умов, незначну за розміром протягом тривалого часу фактичну матеріальну участь батька у матеріальному забезпеченні дитини не можна визнати такою, що враховує реальні обставини та потреби дитини. З часом відносний розмір матеріальної участі того з батьків, з якого присуджені аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі, лише зменшується та, як правило, перестає відповідати умовам реальної, ефективної участі платника аліментів відповідно до належної з нього дійсної частки у забезпеченні потреб дітей. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування (ст.82 ч.3 ЦПК України). Зважаючи на інтереси дітей, такі обставини не можуть повністю залишатися поза увагою суду в спорі, що розглядається.
Виходячи з наведеного, враховуючи найкращі інтереси дітей, необхідність захисту права дітей на належне утримання, з урахуванням їх віку та потреб, керуючись принципом розумності і справедливості, суд приходить до висновку, що слід збільшити розмір аліментів, стягуваних за рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 10.01.2014 року із ОСОБА_2 в користь позивачки ОСОБА_1 на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - до 2300 (двох тисяч трьохсот) гривень на кожну дитину щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття, оскільки такий розмір аліментів, на переконання суду, відповідатиме реальним потребам дітей, а також матеріальному становищу сторін у справі.
Такі аліменти узгоджуватимуться з вимогами закону, відповідатимуть інтересам дітей, покриватимуть суттєву частину витрат на дітей і не порушуватимуть як законні інтереси платника аліментів, так і законні інтереси їх отримувача. Такий розмір аліментів забезпечуватиме реальну, ефективну участь платника аліментів у забезпеченні потреб дітей та не порушуватиме правила щодо дотримання загалом паритету (рівності) батьків у виконанні обов`язку з матеріального утримання дитини, підстав для відступу від якого не встановлено і не доведено. Необхідно враховувати також, що за наявності для того підстав, істотної зміни обставин тощо, сторони не позбавлені права ставити в подальшому питання про зміну розміру стягуваних аліментів, зміну способу стягнення, участь у додаткових витратах і т.ін.
Згідно із роз`ясненнями, викладеними у п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідно до ст.192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
Таким чином, у новому (збільшеному) розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку про те, що позов є обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення.
Щодо вирішення питання про розподіл судових витрат суд зазначає наступне.
Згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру.
Оскільки позовні вимоги позивачки ОСОБА_1 задоволено, то на підставі ст.ст.133, 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», з відповідача ОСОБА_2 на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 840,80 грн.
Керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 133, 141, 258, 259, 264, 265, 268, 280-284 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів - задовольнити.
Збільшити розмір аліментів, встановлених заочним рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 10.01.2014р. про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі по 2300 (дві тисячі триста) гривень щомісячно на кожну дитину, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Стягнення аліментів у розмірі, встановленому даним рішенням, здійснювати з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 840 (вісімсот сорок) гривень 80 коп. судового збору в дохід держави.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, відповідно до вимог ст.284 ЦПК України.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим кодексом, до Львівського апеляційного суду. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку, встановленому цим кодексом, до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне судове рішення складено 07.07.2021 року.
Відомості про учасників справи:
Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , уродженка м.Мостиська Мостиського району Львівської області, проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянин Російської Федерації, уродженець с.Нове Байбатирево Яльчикского району Республіки Чувашская РФ, адреса зареєстрованого місця його проживання (перебування): АДРЕСА_1.
Суддя Ю.В. Кічак