Справа № 638/934/20
Провадження № 2/638/817/21
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

09.07.2021 Дзержинський районний суду м. Харкова в складі

головуючої судді Штих Т.В.,

за участі секретаря Овчаренко К.В.,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення сум,-

встановив:

Позивачі звернулися до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_3 про стягнення сум.

В обґрунтування позову позивачі зазначають, що 30 липня 2019 року близько 15 години 30 хвилин відбулась ДТП за участі автомобілів « ГАЗ 33029» державний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3 та автомобіля « Шкода» державний номер НОМЕР_2 . Вказана ДТП сталась по вул. Клочківській 276-б в м. Харків. Автомобілі отримали механічні ушкодження. Відповідно до постанови Дзержинського районного суду міста Харкова від 05 вересня 2019 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні вказаної ДТП. Позивачі. З урахуванням уточнених позовних вимог просять стягнути на користь ОСОБА_1 суму матеріальних збитків на відновлення автомобілю у розмірі 9044,44 гривни, на користь ОСОБА_2 суму моральної шкоди в розмірі 10510,00 гривень а також суму судового збору.

Позивачі у судовому засіданні наполягали на задоволенні позовних вимог.

Відповідач заперечував проти задоволенні позовних вимог.

Ухвалою від 07 лютого 2020 року провадження у справі відкрите.

02 квітня 2020 року надане заперечення проти позовної заяви.

21 квітня 2020 року надано відповідь на заперечення проти позовної заяви.

12 травня 2020 року подана заява про зміну позовних вимог.

21 липня 2020 року змінену позовну заяву залишено без руху.

05 серпня 2020 року надане правове обґрунтування позиції позивачів.

27 січня 2021 року закрите підготовче провадження.

14 квітня 2021 року позивачі звернулись до суду та детально виклали розрахунки позовних вимог.

У відповідності до ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Вирішуючи спір по суті, суд встановив наступні фактичні обставини, докази, що їх підтверджують, та відповідні ним спірні правовідносини.

30 липня 2019 року близько 15 години 30 хвилин відбулась ДТП за участі автомобілів « ГАЗ 33029» державний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3 та автомобіля « Шкода» державний номер НОМЕР_2 . Вказана ДТП сталась по вул. Клочківській 276-б в м. Харків.

При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальні збитки.

В діях відповідачки встановлено порушення вимог п. 13.1 ПДР України, що містять в собі склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 05.09.2019 у справі №638/12136/19 відповідачку визнано винною у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

У відповідності до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, що встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі обставини або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Вчинення відповідачем адміністративного правопорушення не спростовується, та за наявності постанови Дзержинського районного суду м. Харкова, яка набрала законної сили, не підлягає доказуванню.

Цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована у НАСК «Оранта» на підставі полісу страхування, якою було виплачено позивачу відшкодування завданої шкоди в сумі 5832,10 гривень, враховуючи яку, позивачем заявлено вимогу про стягнення матеріальної шкоди заподіяної внаслідок ДТП.

Відповідно до рахунку фактури № АХ0-008820 від 16 жовтня 2019 року виданої ДП « Автотрейдінг- Харків» вартість відновлення автомобілю « Шкода» » державний номер НОМЕР_2 складає 9936,00 гривень. Вказана сума позивачем ОСОБА_1 сплачена ( а.с.14) квитанція 1750-5794-7857-2922 від 17 жовтня 2019 року. Відповідно до видаткової накладної № АХ-0007191 від 15 серпня 2019 року виданої ДП « Автотрейдінг- Харків» вартість заднього ліхтаря автомобілю « Шкода» » державний номер НОМЕР_2 складає 2820,00 гривень. Згідно квитанції ААВ № 894343 рихтовка автомобілю склала 600,00 гривень. Також позивач зазначає про витрату пального у сумі 1520,54 гривень, яке витрачене під час оформлення процедур, пов`язаних з даною ДТП.

Відповідно до ч. 1 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

За змістом ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд зокрема вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати.

Дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, надаючи оцінку аргументам учасників справи та правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Збитками визнаються: 1) витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно із ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27.03.1992, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, що підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Згідно п. 4 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013 №4, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Неправомірність дій відповідача, якими завдано шкоду майну позивача, встановлено в межах адміністративного судочинства по справі №638/12136/19, та відповідачем не заперечується.

Згідно п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27.03.1992, відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов`язку надати річ того ж роду і якості, виправити пошкоджену річ, іншим шляхом відносити попереднє становище в натурі, застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовується в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, що виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. Як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв`язку з заподіянням шкоди майну.

Згідно п. 4 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013 №4, потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

Статтями 12, 13, 77 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити докази, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко-і відеозаписів, висновків експертів.

За змістом статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Розмір шкоди, завданої відповідачем внаслідок ДТП, позивач підтверджує належними доказами.

У відповідності до змісту узагальнених одиничних результатів оцінки за вказаними розрахунками вартість матеріального збитку, завданого об`єкту оцінки автомобілю марки автомобілю « Шкода» » державний номер НОМЕР_2 складає 9936,00 гривень, вартість заднього ліхтаря 2820,00 гривень,600 гривень - сума рихтовки.

Згідно вимог ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Враховуючи сплату страхового відшкодування, різниця між матеріальним збитком за висновком оцінки і страховою виплатою становить 7523,90 гривни.

Суд вважає, що витрати на пальне не можуть входити до стягнень за цим цивільним позовом.

Також суд вважає доведеним лише частково суму моральної шкоди позивача ОСОБА_2 . Доцільним, суд вважає, стягнути на користь ОСОБА_2 суму три тисячі гривень. Виходячи з принципу справедливості та відповідності.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого, або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральну шкоду, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Так як ситуація, що стала підставою позову ОСОБА_2 , за звичайних умов суспільного життя є неодмінно психотравмуючою за своєю сутністю. Вона створює переживання, емоційну напруженість, порушує життєві плани та змінює звичайний життєвий устрій. Відстоювання своїх цивільних прав займає у ОСОБА_2 тривалий час, потребує значних фізичних та психологічних сил. Внаслідок обставин, що є предметом розгляду в цій справі, позивач зазнав матеріальних збитків, які, в свою чергу обумовлюють порушення звичайного темпу, змісту та цілеспрямованості його життєдіяльності, професійної діяльності. При цьому, суд вважає, що вказана сума компенсації моральної шкоди в розмірі 3000 гривень є співмірною з тими негативними наслідками, що наступили для позивача ОСОБА_2 та в повному обсязі відповідає критерію розумності.

Таким чином, на основі повного і всебічного з`ясування обставин, на які посилалися позивачці, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, судом вирішено позовні вимоги задовольнити частково.

Питання про стягнення судових витрат суд вирішує згідно зі ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 22, 1166, 1187, 1194 ЦК України, та ст. ст. 12, 13, 76-77, 81-82, 141, 263-264 ЦПК України, -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення сум - задовольнити частково .

Стягнути з ОСОБА_3 ІПН НОМЕР_3 на користь ОСОБА_1 суму відшкодування матеріальної шкоди у сумі 7523,90 ( сім тисяч п`ятсот двадцять три гривни 90 копійок), а також суму судового збору у розмірі 840,80 гривень ( вісімсот сорок гривень 80 копійок).

В іншій частині в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення сум- відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 ІПН НОМЕР_3 на користь ОСОБА_2 суму відшкодування моральної шкоди у сумі 3000 ( три тисячі гривень), а також суму судового збору у розмірі 840,80 гривень ( вісімсот сорок гривень 80 копійок).

В іншій частині в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення сум- відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття рішення судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд міста Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст документу складено 19 липня 2021 року.

Суддя: Штих Т.В.