АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2021 року

м. Чернівці

справа № 727/1917/20

провадження 822/282/21

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кулянди М.І.,

суддів Литвинюк І.М., Одинака О.О.,

секретар Вовкун Н.Ю.,

учасники справи:

позивач товариство з обмеженою відповідальністю «Цецино Скайлайн»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Акціонерне товариство «Комерційний банк «Глобус»,

апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 24 листопада 2020 року,

головуючий в суді першої інстанції суддя Слободян Г.М.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2020 року товариство з обмеженою відповідальністю «Цецино Скайлайн» (далі ТОВ «Цецино Скайлайн») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором оренди.

Позовна заява мотивована тим, що 29 березня 2017 року між ПАТ «Комерційний Банк «Глобус» та ОСОБА_1 було укладено договір оренди нежилого приміщення, загальною площею 719,7 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . В цей же день вказане приміщення передано орендарю відповідно до акту приймання-передавання.

Додатковим договором від 29 березня 2017 року договір оренди нежилого приміщення від 29 березня 2017 року було викладено в новій редакції.

Разом з тим, з моменту укладення договору оренди приміщення, відповідач неналежним чином не виконував умови договору оренди, не сплачував орендодавцю кошти за користування приміщенням, внаслідок чого станом на 25 січня 2018 року утворилась заборгованість зі сплати орендної плати у розмірі 495 763,05 грн.

25 січня 2018 року між ТОВ «Цецино Скайлайн» та ПАТ «Комерційний банк «Глобус» було укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого ПАТ «Комерційний банк «Глобус» відступило ТОВ «Цецино Скайлайн» право вимоги по стягненню з ОСОБА_1 боргу за договором оренди нежилого приміщення від 29 березня 2017 року, укладеного між ПАТ «Комерційний банк «Глобус» та ОСОБА_1 , у розмірі 495 763,05 грн.

В цей же день, за відступлення права вимоги за договором оренди, позивачем було сплачено на користь ПАТ «Комерційний банк «Глобус» грошові кошти у розмірі 495 763,05 грн.

22 січня 2020 року ТОВ «Цецино Скайлайн» на усі відомі адреси відповідача було надіслано лист-повідомлення про заміну кредитора у зобов`язанні за договором оренди нежилого приміщення від 29 березня 2017 року та вимогу про сплату боргу в розмірі 495 763,05 грн.

Всупереч умовам договору оренди, не зважаючи на вказані повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання по сплаті боргу, не здійснив жодного платежу для погашення заборгованості з орендної плати ні на рахунок позивача, ні на рахунок первісного кредитора.

Зазначало, що пунктом 3.1. договору оренди було встановлено, що розмір орендної плати, яка підлягає сплаті за користування приміщенням за повний календарний місяць, встановлюється у розмірі 70,00 грн. з ПДВ за один квадратний метр орендованої площі. Загальний розмір щомісячної орендної плати за користування приміщенням становить 50 379 грн. з ПДВ.

Відповідач з моменту укладення договору оренди приміщення кошти за користування приміщенням відповідно до умов договору не сплачував, що призвело до виникнення заборгованості за договором оренди у розмірі 495 763,05 грн.

Посилаючись на вказані обставини, просило суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Цецино Скайлайн» заборгованість зі сплати орендної плати у розмірі 495 763,05 грн та витрати по сплаті судового збору в сумі 7436,47 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 24 листопада 2020 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Цецино Скайлайн» заборгованість зі сплати орендної плати у розмірі 495 763,05 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Цецино Скайлайн» судові витрати в сумі 8487,47 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що всупереч умов укладеного договору та вимог чинного законодавства, відповідач взяті на себе зобов`язання по сплаті орендної плати не виконував, а тому виникла заборгованість підлягає стягненню в судовому порядку.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

На дане рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 24 листопада 2020 року відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволення позову відмовити.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апелянт вважає, що за договором про відступлення права вимоги від 25 січня 2018 року первісний кредитор надав позивачу тільки право вимоги (юридичний факт вимоги), але не передав саму заборгованість, тому зазначений договір є нереалізованим.

Водночас сплата первісному кредитору 495 763,05 грн. за меморіальним ордером, аналогічно вказує про відступлення до позивача тільки права вимоги та ніяким чином не свідчить про суму заборгованості. Разом з тим, оплата за таким договором не породжує для позивача суми заборгованості, оскільки розмір заборгованості позивачем не підтверджено.

Зазначає, що суд першої інстанції взяв до уваги лише докази зі сторони позивача, при цьому взагалі не дослідив докази подані зі сторони відповідача.

Факт відсутності у позивача права вимоги до відповідача, підтверджується відсутністю в матеріалах справи доказів передання всіх документів, а саме акту приймання-передавання заборгованості, акту приймання-передавання договору оренди та додаткового договору, фінансових розрахунків, тобто тих, що підтверджують зобов`язання відповідача.

Окрім цього, в позовній заяві навіть відсутні посилання на існування таких документів, за відсутності яких, відступлення позивачу прав вимоги до відповідача було здійснено в порушення Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні.

Також, в матеріали справи відсутні належним чином завірені розрахунки щодо заборгованості по орендній платі до моменту укладення договору про відступлення права вимоги. Тобто, в даній справі сума наявної заборгованості позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено, також відповідач у свою чергу її не визнає.

Вказує на те, що суд першої інстанції не повно з`ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення обставин справи, ухваливши рішення керуючись припущеннями та поясненнями позивача, тим самим порушивши законні права та інтереси ОСОБА_1 .

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ТОВ «Цецино Скайлайн» звернулося до суду з відзивом на апеляційну скаргу.

Просить залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судом першої та апеляційної інстанцій

Судом встановлено, що 29 березня 2017 року між ПАТ «Комерційний Банк «Глобус» та ОСОБА_1 було укладено договір оренди нежилого приміщення, за умовами якого орендодавець передав, а орендар прийняв у платне тимчасове користування нежиле приміщення, загальною площею 719,7 м2., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Пунктом 3.1. Договору оренди було встановлено, що розмір орендної плати, яка підлягає сплаті за користування приміщенням за повний календарний місяць, встановлюється у розмірі 70,00 грн. з ПДВ за один квадратний метр орендованої площі. Загальний розмір щомісячної орендної плати за користування приміщенням становить 50 379 грн. з ПДВ. (а.с.14-19).

Додатковим договором від 29 грудня 2017 року до договору оренди нежитлового приміщення від 29 березня 2017 року, договір оренди нежилого приміщення від 29 березня 2017 року було викладено в новій редакції (а.с.20-24).

25 січня 2018 року між ТОВ «Цецино Скайлайн» та ПАТ «Комерційний банк «Глобус» було укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого ПАТ «Комерційний банк «Глобус» відступило ТОВ «Цецино Скайлайн» право вимоги по стягненню з ОСОБА_1 боргу за договором оренди нежилого приміщення у розмірі 495 763,05 грн.(а.с.25-26).

25 січня 2018 року позивачем було сплачено на користь ПАТ «Комерційний банк «Глобус», у відповідності до п.1.6. договору, за відступлення права вимоги за цим договором грошові кошти у розмірі 495 763,05 грн (а.с.27).

22 січня 2020 року позивачем на адресу ОСОБА_1 було надіслано лист-повідомлення про заміну кредитора у зобов`язанні за договором оренди нежилого приміщення від 29 березня 2017 року та вимогу про сплату боргу в розмірі 495 763,05 грн. (а.с.28).

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції, керуючись статтею 367 ЦПК України, переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. (ч.4 ст.367 ЦПК України).

Статтями 124, 125 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. Судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

Частиною першою статті 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі визначеного законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття "суд, встановлений законом" містить, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

При визначенні предметної та/або суб`єктної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із частиною першою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Частиною другою статті 4 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) встановлено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

У пункті 15 частини першої статті 20 ГПК України зазначено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, інші справи у спорах між суб`єктами господарювання.

Отже, ознаками господарського спору є, зокрема: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих ЦК України, Господарським кодексом України (далі - ГК України), іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Статтею 1 ГК України передбачено, що цей Кодекс визначає основні засади господарювання в Україні і регулює господарські відносини, що виникають у процесі організації та здійснення господарської діяльності між суб`єктами господарювання, а також між цими суб`єктами та іншими учасниками відносин у сфері господарювання.

Разом із цим учасниками відносин у сфері господарювання є суб`єкти господарювання, споживачі, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, наділені господарською компетенцією, а також громадяни, громадські та інші організації, які виступають засновниками суб`єктів господарювання чи здійснюють щодо них організаційно?господарські повноваження на основі відносин власності. Під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями (статті 2, 3 ГК України).

Стаття 42 ГК України визначає, що підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Статтями 25 та 26 ЦК України передбачено, що здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження та припиняється у момент її смерті. Усі фізичні особи є рівними у здатності мати цивільні права та обов`язки. Фізична особа здатна мати усі майнові права, що встановлені цим Кодексом, іншим законом. Фізична особа здатна мати інші цивільні права, що не встановлені Конституцією України, цим Кодексом, іншим законом, якщо вони не суперечать закону та моральним засадам суспільства. Фізична особа здатна мати обов`язки як учасник цивільних відносин.

Статтею 42 Конституції України визначено, що кожна фізична особа має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом. Це ж право закріплене й у частині першій статті 50 ЦК України, відповідно до якої право на здійснення підприємницької діяльності, яку не заборонено законом, має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Частиною другою статті 50 ЦК України визначено, що фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом.

У частині першій статті 58 ГК України передбачено, що суб`єкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична особа чи фізична особа - підприємець у порядку, визначеному законом.

Згідно із частинами першою та третьою статті 128 цього ж Кодексу громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу. Громадянин може здійснювати підприємницьку діяльність, зокрема, безпосередньо як підприємець або через приватне підприємство, що ним створюється.

Відтак підприємець - це юридичний статус фізичної особи, який засвідчує право цієї особи на заняття самостійною, ініціативною, систематичною, на власний ризик господарською діяльністю з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Отже фізична особа, яка бажає реалізувати своє конституційне право на підприємницьку діяльність, після проходження відповідних реєстраційних та інших передбачених законодавством процедур, не позбавляється статусу фізичної особи, а набуває до свого статусу фізичної особи нової ознаки - суб`єкта господарювання.

Таким чином, вирішення питання щодо розгляду цього спору за правилами цивільного або господарського судочинства залежить від того, чи виступає ОСОБА_1 у цих правовідносинах як суб`єкт господарювання та від визначення цих правовідносин як господарських, тобто чи користувалася відповідач нежитловим приміщенням з метою здійснення господарської, зокрема підприємницької діяльності, спрямованої на виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру.

Звертаючись до суду із цим позовом, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за договором про передачу йому нежилого приміщення в оренду, укладеного 29 березня 2017 року між ПАТ «Комерційний Банк «Глобус», правонаступником якого є ТОВ «Цецино Скайлайн», та відповідачем ОСОБА_1 .

З пункту 1.4 договору оренди вбачається, що приміщення передається орендарю для розміщення офісних та виробничих приміщень орендаря. Під виробничими приміщеннями в цьому договорі розуміються приміщення, які використовуються для надання медичних, оздоровчих, реабілітаційних послуг (а.с.14).

З наданого до позовної заяви Витягу з Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань (безкоштовний пошук) вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець, види діяльності: КВЕД 86.10 Діяльність лікарняних закладів; КВЕД 86.22 Спеціалізована медична практика (основний); КВЕД 47.74 Роздрібна торгівля медичними й ортопедичними товарами в спеціалізованих магазинах (а.с.38-42).

Крім того, з Витягу з Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань (безкоштовний пошук) вбачається, що ОСОБА_1 являється кінцевим бенефіціарним власником (контролером) приватного підприємства «Медичний центр «Меднеан», місцезнаходження якого зазначено за адресою: м.Чернівці, вул. Прип`ятська, буд. 6а.

Видами діяльності приватного підприємства «Медичний центр «Меднеан» зазначено: КВЕД 86.10 Діяльність лікарняних закладів; КВЕД 86.22 Спеціалізована медична практика (основний); КВЕД 86.90 Інша діяльність у сфері охорони здоров`я; КВЕД 96.04 Діяльність із забезпечення фізичного комфорту; КВЕД 47.74 Роздрібна торгівля медичними й ортопедичними товарами в спеціалізованих магазинах; КВЕД 47.75 Роздрібна торгівля косметичними товарами та туалетними приналежностями в спеціалізованих магазинах (а.с.43-47).

Тобто нежиле приміщення за адресою: АДРЕСА_1 . використовується ОСОБА_1 з метою здійснення підприємницької діяльності.

Враховуючи вищезазначене, правовідносини, які виникли між сторонами в цій справі, є господарсько-правовими, оскільки існує спір між ТОВ «Цецино Скайлайн» та ОСОБА_1 саме як суб`єктом господарювання і цей спір пов`язаний зі здійсненням останнім підприємницької діяльності, а отже підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

У частинах першій і другій статті 377 ЦПК України передбачено, що судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З огляду на викладене апеляційний суд вважає за необхідне рішення суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити, оскільки цей спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись частиною першою статті 256 ЦПК України, апеляційний суд повідомляє позивачу, що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції господарського суду, а також роз`яснює, що протягом десяти днів з дня отримання позивачем цієї постанови він може звернутися до Чернівецького апеляційного суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Керуючись ст. ст. 374, 377, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 24 листопада 2020 року скасувати.

Провадження у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Цецино Скайлайн» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором оренди закрити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання тексту повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення 12 березня 2021 року.

Головуючий М.І. Кулянда

Судді : І.М. Литвинюк

О.О. Одинак