Справа № 645/5199/20
Провадження № 2/645/336/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2021 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді Горпинич О.В.,

за участю секретаря Іванії К.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Фрунзенського районного суду м.Харкова в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким просить зменшити розмір аліментів, які стягуються на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та визначити аліменти у розмірі 1/6 частини зі всіх видів заробітку, але не менше ніж 50% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 06.06.2012 року з нього на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини від усіх видів заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до його повноліття, починаючи з 10.04.2012 року до досягнення дитиною повноліття. Позивач вказує, що добровільно сплачував аліменти на утримання сина по 320 грн., щомісяця, при заробітній платі у розмірі 1200 грн.. Про наявність заборгованості по аліментам він дізнався випадково у травні 2020 року, після чого звернувся до Шевченківського ВДВС м. Харкова. Проте з`ясувалося наявність великої заборгованості по аліментам.

Позивачем також зазначалося, що ІНФОРМАЦІЯ_2 він повторно одружився та від подружнього життя народилася донька ОСОБА_5 . На час стягнення аліментів рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 06.06.2012 року він працював вантажником в ПП «Нічний експрес», звідки його було звільнено. На теперішній час він постійної роботи не має. Працює неофіційно на різних роботах вантажником, постійного стабільного заробітку не має. Заробляє від 1000 грн. до 4000 грн. на місяць. Позивач вказував, що розуміє обов`язок утримувати дитину, але сплачувати аліменти на дитину у встановленому судовим рішенням розмірі ј частині зі всіх видів заробітку, він не має можливості. На теперішній час виникла заборгованість по сплаті аліментів на користь відповідача. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів державного виконавця Зміївського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, заборгованість по аліменти станом на 31.12.2020 року становить 97 422, 78 грн. При цьому аліменти нараховуються відповідно до розміру середньої заробітної плати працівника для цієї місцевості 10464 грн. з липня по грудень 2020 року, сума аліментів, яка підлягає стягненню 2626 грн., на місяць. Суми аліментів, які нараховуються приречуть його родину з другою дитиною на жебрацьке існування, оскільки у його родини скрутне матеріальне становище, яке через наявність обов`язку зазначених аліментів стає вкрай тяжким.

На підставі викладеного до суду було подано відповідний позов.

Згідно автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначеного головуючого суддю Горпинич О.В.

Інформаційною довідкою з Реєстру територіальної громади м. Харкова підтверджено зареєстроване місце проживання відповідача ОСОБА_3 .

10.11.2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження по даній справі в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідачем ОСОБА_3 подано заперечення на позовну заяву, в яких вона просила відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , зазначаючи, що дитина, на яку нараховуються аліменти ОСОБА_6 за станом здоров`я перебуває на обліку у Харківській міській дитячий неврологічній лікарні № 5, у зв`язку з чим, що потребує особливого догляду та знаходиться на індивідуальній формі навчання в ХЗОШ № 27, що потребує додаткових витрат на утримання дитини. Крім того, відповідач зазначала, що за станом здоров`я не може працювати, у зв`язку з чим єдиним доходом сім`ї є заробітна плата чоловіка.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили позов задовольнити.

Відповідач проти позову заперечувала та вважала, що позов не має законних підстав та є таким, що значно зачіпає інтереси їх неповнолітнього сина ОСОБА_5 . Просила відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представника позивача, позивача, відповідача, дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно дост.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтями12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі статтями12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Даний принцип полягає у змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. ст. 13, 43, 81 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов`язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір.

Згідно свідоцтва про народження, копія якого знаходиться в матеріалах справи, ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_4 . Батьками записані: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 .

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 06.06.2012 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі ј частини від всіх видів заробітку, але не менший ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

14 червня 2013 року рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова розірвано шлюб між сторонами.

Позивач на обґрунтування своїх вимог надав свідоцтво про шлюб (серія НОМЕР_1 ) згідно якого 15.06.2018 року ОСОБА_1 уклав шлюб з ОСОБА_7

ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася друга дитина позивача - ОСОБА_5 (свідоцтво про народження серія НОМЕР_2 ).

Відповідачем було надано висновок ЛКК №183 КНП «Міська дитяча лікарня № 5», згідно якого ОСОБА_5 спостерігається у даному закладі та потребує індивідуальної форми навчання, також зазначено діагноз дитини, у зв`язку з яким він потребує саме індивідуального навчання.

З 14.08.2015 року ОСОБА_3 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_8 (свідоцтво про шлюб серія НОМЕР_3 ).

Згідно довідки ПАТ «ХЕМЗ-ІРЕС» ОСОБА_8 працює на даному підприємстві та займає посаду налагоджувальника верстатів і маніпуляторів з програмним керуванням 6 розряду, та отримував заробітну плату за серпень-жовтень 2020 року 9861,25 грн.

Згідно розрахунку заборгованості по сплаті аліментів, здійсненого державним виконавцем Східним міжрегіональним Управлінням Міністерства юстиції (м. Харків) Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові 04.08.2020 року ОСОБА_1 станом на липень 2020 року має заборгованість по виплаті аліментів в сумі 116 318,50 грн.

Згідно розрахунку заборгованості, складеного старшим державним виконавцем Зміївського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), сукупна заборгованість ОСОБА_1 по аліментам станом на 31.12.2020 року дорівнює 97422,78 грн.

ОСОБА_3 надано виписку із медичної карти стаціонарного хворого № 19095 від 20.12.2019 року, згідно якої остання має наступні захворювання: хронічний панкреатит, цукровий діабет ІІ тип, хронічний панкреатоз ПХЕС, стеатогепатоз.

Позивач просить задовольнити його вимоги та зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього за рішенням суду, вказуючи на те, що він має ще одну дитину та дружину, яких необхідно утримувати, а також на те, що отримує заробітну плату від 4000 до 6000 грн., інших доходів не має, та не має можливості надавати аліменти у присудженому раніше розмірі, який не є співмірним із його матеріальним забезпеченням.

Суд вважає, що доводи позивача не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду з огляду на наступне.

Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно до ч. 3ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-якого з них змінити розмір встановлених аліментів або звільнити від їх сплати. Дана норма містить дві підстави для коригування аліментів: а) шляхом зміни розміру аліментів у бік зменшення або збільшення; б) шляхом звільнення платника аліментів від їх сплати. Аліментні правовідносини існують тривалий час. Тому матеріальний або сімейний стан особи, яка одержує аліменти, а також того, хто їх сплачує, протягом цього часу може істотно змінитися як убік погіршення так і у бік покращення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ(78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.02.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини.

Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Аналізуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, суд приходить до висновку, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Так, Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду.

У статті 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я як особи, з якої стягуються аліменти, так і особи, на чию користь вони стягуються, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому, виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.

Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього.

Крім того, пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів, у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі № 6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннямист.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тількист.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

З аналізу зазначених правових норм також вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналізуючи надані сторонами докази в їх сукупності, суд вважає, що позивачем не доведено підстав для задоволення позову, передбаченихст.192 СК України.

Так, належних та допустимих доказів того, що з моменту постановлення судового рішення суттєво погіршився матеріальний стан позивача або стан його здоров`я, через що він не має змоги виплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, позивачем не надано.

Що стосується посилання позивача в якості підстави позову на те, що він має іншу сім`ю та дитину від іншого шлюбу, то необхідно зауважити, що ст. 51 Конституції України передбачає саме обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття.

Дитина ОСОБА_5 має певні захворювання у зв`язку з чим потребує індивідуального навчання.

Тобто, дитина потребує значних матеріальних витрат.

Також мати дитини відповідач ОСОБА_3 має низку захворювань.

Батько дитини позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , молода особа працездатного віку, є фізично здоровою особою, не є інвалідом, має змогу утримувати дитину, і не позбавлений можливості вжити заходів, спрямованих на збільшення своїх доходів. Належних та допустимих доказів того, що з моменту постановлення судового рішення суттєво погіршився матеріальний стан позивача або стан його здоров`я, а також те, що зміна сімейного стану після народження дитини вплинула значним чином на його матеріальне становище, через що він не має змоги виплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, позивачем не надано, суд вважає, що в даному випадку не доведено підстави для задоволення позову, передбачених ст. 192 СК України.

Крім того, позивач, незважаючи на стягнення аліментів за рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 06.06.2012 року, має велику заборгованість по сплаті аліментів.

В судовому засіданні, а також у позові, ОСОБА_1 вказує на існування заборгованості зі сплати аліментів, проте сам факт заборгованості не свідчить про відсутність матеріальної неможливості сплачувати аліменти останнім.

Позивач належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку з народженням дитини від іншого шлюбу. Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.

Відповідно до рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 06.06.2012 року розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні малолітню дитину, ОСОБА_5 , без підтвердження погіршення його матеріального становища, не буде спрямоване на належне забезпечення дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та суперечитиме її інтересам.

Тому посилання позивача на зміну його матеріального стану є необґрунтованим.

Відтак, аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд приходить до висновку про те, що належних та допустимих доказів того, що змінились обставини, що існували на момент постановлення рішення про стягнення аліментів, визначеніст.192 СК України, що дають підстави для зменшення розміру аліментів, позивачем суду не надано. Також, позивачем не надано і доказів зміни його матеріального чи сімейного стану, стану здоров`я, внаслідок чого виникла необхідність у зменшенні розміру аліментів через неможливість їх сплачувати у визначеному розмірі. Інші доводи позивача не можуть бути прийняті судом, оскільки не відносяться до безумовних підстав для зменшення розміру аліментів.

Таким чином, враховуючи вищевикладене та те, що належних доказів в обґрунтування позову не надано, суд не вбачає підстав для задоволення вимог про зменшення розміру аліментів, а тому відмовляє в задоволенні позову.

Оскільки суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, то відповідно дост.141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 1-18, 76, 77-81, 95, 141, 228, 229, 235, 241, 244, 245, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

вирішив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Судові витрати залишити за позивачем.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Відповідно ч.3 ст.354 ЦПК України строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст рішення складено 12.03.2021 року.

Головуючий суддя: