ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/6927/20
провадження № 2/753/2617/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" липня 2021 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Мицик Ю.С.,

при секретарях Пугач Д.С., Береговенко Н.Г.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю "РАДА" про усунення перешкод у користуванні спільним майном та зобов`язання вчинити дії,-

встановив:

І. Виклад позиції позивача та відповідача.

До суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до ОСОБА_4 (далі - відповідач), третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю "РАДА" про усунення перешкод у користуванні спільним майном та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивує тим, що він є власником квартири АДРЕСА_1 . Право власності підтверджується Свідоцтвом про право власності від 22.06.2006 серії НОМЕР_1 .

Вищевказана квартира АДРЕСА_2 поверсі поряд із квартирою АДРЕСА_3 , власником якої є Відповідач, яка проживає в цій квартирі разом з чоловіком. Позивач зазначає, що Відповідач самочинно без згоди інших мешканців будинку, зокрема, без згоди Позивача та відповідних дозволів компетентних органів перепланувала частину спільного коридору цегляною перегородкою під тамбур з облаштуванням дверей, таким чином приєднавши до своєї квартири додаткове приміщення, яке насправді є спільною власністю всіх мешканців будинку АДРЕСА_4 . Первісне планування будинку не передбачало облаштування тамбуру біля квартири Відповідача.

Позивач зазначив, що самовільно зведена Відповідачем перегородка з дверима перекриває доступ Позивача до індивідуального засобу обліку теплової енергії та клапана системи димовидалення. Відтак, Відповідачем порушено право доступу Позивача до власних комунікацій, адже Позивач не має можливості отримувати показання лічильника тепла, слідкувати за його належним станом, опломбуванням тощо, а також порушено норми пожежної безпеки.

10.12.2019 комісією ТОВ «Рада», яка є балансоутримувачем будинку АДРЕСА_4 у складі головного інженера, інженера з ПТСБ та інженера з експлуатації, було складено Акт обстеження, з якого вбачається, що комісією «виявлено внутрішню перегородку з металевими дверима, встановлену у приквартирному холі між квартирами АДРЕСА_5 та АДРЕСА_3 ».

У зв`язку із неправомірністю дій Відповідача, які полягають в обмеженні доступу Позивача до індивідуального засобу обліку теплової енергії та клапана системи димовидалення, порушенні правил пожежної безпеки, привласненні частини спільного майна мешканців будинку, недотриманні встановленого законом порядку переобладнання перепланування приміщень в багатоквартирних будинках та невідповідністю спорудженого ними тамбуру проектно-технічній документації на будинок, приміщення загального користування (коридор) між квартирами Відповідача та Позивача необхідно привести до попереднього стану шляхом демонтажу самочинно вбудованого тамбуру та металевих дверей. У зв`язку із вищевикладеним, позивач вимушений звернутись до суду з вимогами усунути перешкоди у доступі до власних комунікацій (лічильника тепла, клапана димовідведення) та відновити доступ мешканців будинку до місця спільного користування (коридору) між квартирами АДРЕСА_5 та АДРЕСА_6 .

Відповідач надала відзив до суду, який не прийнято судом, у зв`язку з пропуском строку на його подання.

Третя особа надала пояснення на позовну заяву, які не прийнято судом, у зв`язку з пропуском строку на їх подання.

У судовому засіданні позивач та його представник вимоги позову підтримали в повному обсязі та просили задовольнити, посилаючись на доводи, що в ньому викладені.

Представник відповідача в судовому засіданні вказала, що відповідач заявлені позовні вимоги не визнає у повному обсязі. Відповідачем було враховано всі вимоги та зауваження Дарницького районного управління ГУ ДНС України в м. Києві та наразі відсутній предмет спору. Так, відповідачем було встановлено решітку-витяжку для димовідведення. Додатково вказала, що відповідачем було дотримано всіх вимог законодавства під час встановлення перегородки. Будь-яких інших обмежень для позивача встановленою перегородкою не існує. Звернула увагу суду, що відповідачем було отримано дозвіл у обслуговуючої компанії ТОВ «Рада», отримано згоду інших співвласників, передано ключі за актом приймання-передачі. Просила в позові відмовити в повному обсязі.

ІІ. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 07.05.2020 позовну заяву залишено без руху та надано п`ятиденний строк для усунення недоліків. /а.с. 40-41/.

Ухвалою суду від 11.10.2019 відкрито провадження, справу призначено до розгляду у порядку загального позовного провадження /а.с. 58-60/.

Ухвалою суду від 08.12.2020 долучено до матеріалів справи докази, надані позивачем, закрито підготовче засідання, справу призначено до розгляду по суті/а.с. 88-89/.

Ухвалою суду від 06.07.2021, що занесена до протоколу судового засідання було відмовлено у прийнятті відзиву на позовну заяву та пояснень третьої особи, оскільки вони були подані із пропуском процесуального строку.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст правовідносин.

Згідно свідоцтва про право власності на житло, квартира № НОМЕР_2 на праві приватної власності належить ОСОБА_1 .

Факт встановлення відповідачем перегородки металевих дверей в коридорі загальної користування на 26 поверсі в будинку АДРЕСА_4 підтверджується всіма учасниками справи та Актом від 10.12.2019, що складений комісією ТОВ «Рада», яка є балансоутримувачем будинку АДРЕСА_4 у складі головного інженера, інженера з ПТСБ та інженера з експлуатації, з якого вбачається, що комісією «виявлено внутрішню перегородку з металевими дверима, встановлену у приквартирному холі між квартирами АДРЕСА_5 та АДРЕСА_3 ».

Відповідач на підтвердження правомірності встановлення перегодки, посилалася на те, що ТОВ «Рада» надала дозвіл на її встановлення та було погодження з мешканцями квартир АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 та АДРЕСА_9 .

Водночас, судом встановлено, що перегородка збудована позивачем без згоди відповідача.

ІV. Оцінка cуду.

Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Вищенаведені норми цивільного законодавства України дають підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно зі статтею 13 Конституції України власність зобов`язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. Аналогічні положення містяться й у статті 319 ЦК України.

У статті 41 Конституції України визначено, що використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Власність не тільки надає переваги тим, хто її має, а й покладає на них певні обов`язки. Це конституційне положення пов`язане з принципом поєднання інтересів власника, суспільства та інших власників і користувачів об`єктами власності. Власність зобов`язує власника використовувати свою власність не тільки у своїх інтересах, а й поважати інтереси інших людей, всього суспільства. Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання та гарантує їм рівність перед законом. Порушення прав власників з боку держави, громадянина чи юридичної особи зумовлює настання відповідних правових наслідків.

Громадяни користуються рівними умовами захисту права власності. Володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлено судом.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Але, здійснюючи свої права, власник зобов`язаний не порушувати права, свободи, гідність та охоронювані законом інтереси громадян, суспільства, не завдавати шкоди навколишньому середовищу, не погіршувати природну якість землі, води, інших об`єктів природи. Під час здійснення своїх прав і виконання обов`язків власник зобов`язаний додержуватись моральних засад суспільства.

У постанові Кабінету Міністрів України від 24.01.2006 № 45 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 № 572» зазначено, що власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків мають право на переобладнання і перепланування житлових і підсобних приміщень, балконів і лоджій за відповідними проектами без обмеження інтересів інших громадян, які проживають у будинку, з дозволу власника будинку (квартири) та органу місцевого самоврядування, виданого в установленому порядку.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, а згідно ч. 1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відновлення становища, яке існувало до порушення.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що перепланування приміщення спільної сумісної власності може бути здійснено з дотриманням встановленого законом порядку, у тому числі за згодою осіб, які таким приміщенням володіють.

Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 08.06.2016 № 6-530цс16.

У сенсі положень статті 391 ЦК України власник майна як позивач не зобов`язаний доводити неправомірність дій відповідача; власник має довести факт існування перешкод у здійсненні користування та розпорядження майном; особа, яка створює перешкоди відповідач, має довести правомірний характер своєї поведінки.

Факт незаконного встановлення перегородки відповідачем у коридорі загального користування підтверджено матеріалами у справі.

Згідно з ч. 2 ст. 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Законом України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» від 14.05.2015 № 417-VIII (далі за текстом Закон № 417-VIII), а саме п. 6 ч. 1 ст. 1 визначено, що спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Законом України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» власники квартир та нежитлових приміщень є співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку.

Частинами 1 та 2 ст. 5 вищевказаного Закону визначено, що спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників, спільне майно багатоквартирного будинку не може бути поділено між співвласниками, і такі співвласники не мають права на виділення в натурі частки із спільного майна багатоквартирного будинку.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 6 Закону № 417-VIII співвласники мають право: вільно користуватися спільним майном багатоквартирного будинку з урахуванням умов та обмежень, встановлених законом або рішенням співвласників.

Звертаючись до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні майном та про зобов`язання відповідача здійснити демонтаж встановленої перегородки, позивач посилався на те, що внаслідок встановлення такої перегородки він обмежений в доступі до індивідуального засобу обліку теплової енергії та клапана системи димовидалення, крім того, порушенні правил пожежної безпеки, чим створено небезпечні умови для проживання.

До обов`язків співвласників зазначеного вище Закону за п. 6 ч. 1 ст. 7 віднесено забезпечення додержання вимог житлового і містобудівного законодавства щодо проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення приміщень або їх частин, а за ч. 2 вказаної статті кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника.

Пунктом 1.4 Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій/, затвердженого Наказом державного комітету України з питань житлово-комунального господарства № 76 від 17.05.2005 встановлені Умови і порядок переобладнання, перебудови, перепланування будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень.

Зокрема п.1.4.1 визначено, що переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства.

До елементів перепланування жилих приміщень за п. 1.4.3 належать: перенесення і розбирання перегородок, перенесення і влаштування дверних прорізів, улаштування і переустаткування тамбурів, прибудова балконів на рівні перших поверхів багатоповерхових будинків.

Не допускається за другим абзацем п. 1.4.4 перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що погіршує умови експлуатації і проживання всіх або окремих громадян у будинку або квартирі.

Аналізуючи зібрані по справі письмові докази, керуючись вищенаведеними нормами законодавства України, діючого на час виникнення спірних правовідносин, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для зобов`язання ОСОБА_4 усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_1 приміщенням загального користування шляхом демонтажу (знесення) самочинно встановленої перегородки з металевими дверима у коридорі загального користування між квартирами АДРЕСА_5 та АДРЕСА_3 на АДРЕСА_10 .

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір у разі задоволення позовних вимог покладається на відповідача.

Оскільки позовні вимоги було задоволено у повному обсязі, а позивач сплатив суму судового збору в розмірі 840 грн. 80 коп., то вказана сума судового збору підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача.

Керуючись статтями ст.ст. 2, 4, 12, 76-81, 89, 133, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_4 усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_1 приміщенням загального користування шляхом демонтажу (знесення) самочинно встановленої перегородки з металевими дверима у коридорі загального користування між квартирами АДРЕСА_5 та АДРЕСА_3 на АДРЕСА_10 .

Стягнути ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп.

Призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати на 16.07.2021 о 14-30 год.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_11 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_12 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_4 .

Третя особа: товариство з обмеженою відповідальністю "РАДА", м. Київ, вул. А.Ахматової, 3, .

Суддя: Ю.С. Мицик