ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 534/184/20 Номер провадження 22-ц/814/730/21Головуючий у 1-й інстанції Солоха О. В. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого (судді-доповідача): Карпушина Г.Л., суддів: Бутенко С.Б., Кузнєцової О.Ю., при секретарі судового засідання: Ряднині І.В., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 13 січня 2021 року (ухвалене суддею Солохою О.В., повний текст рішення складено суддею 25.01.2021 року) у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних щодо предмета спору: орган опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області; орган опіки та піклування виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області про визначення місця проживання дитини з матір`ю, -

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2020 року ОСОБА_2 звернулась до суду з вказаним позовом, в якому (з урахуванням уточнених позовних вимог), прохала визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1., разом із матір`ю ОСОБА_2 .

В обгрунтування позовних вимог зазначила, що з січня 2020 року ОСОБА_2 разом із дитиною проживає у м. Кременчуці у будинку, який належить на праві власності її матері ОСОБА_4 . Позивач в повній мірі виконує покладені на неї обов`язки щодо виховання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1. Піклується про фізичний та психічний стан здоров?я дитини, створює належні умови для її проживання. У зв`язку із цим прохала суд задовольнити зазначені у позові вимоги.

Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 13 січня 2021 року позовну заяву ОСОБА_2 - задоволено повністю.

Визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 840 грн 80 коп.

З вказаним рішенням суду не погодивсяОСОБА_1 та подав на нього апеляційну скаргу, в якій прохає рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 13 січня 2021 рокускасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити. Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необгрунтованим, та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Посилається на те, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають обставинам справи. Зокрема вказує, що судом першої інстанції не надано належної оцінки майновому стану як позивача так і відповідача. Зазначає, що позивач не має власного житла, стабільного доходу, натомість відповідач має у приватній власності квартиру в м. Горішні Плавні, умови проживання для дитини, має постійне місце роботи та стабільний самостійний дохід. Посилається на те, що відносно позивача відкрито кримінальне провадження за ч.1 ст.126 КК України, за його заявою щодо спричинення тілесних пошкоджень їхній дочці. Крім того, вказує, що позивач неодноразово притягалась до адміністративної відповідальності, що не заперечувалося нею у судовому засіданні. Вказує, що висновок Виконавчого комітету Кременчуцької міськрої ради №1012 від 17.07.2020 року про доцільність визначення місця проживання дитини з матір?ю є необгрунтованим та таким, що зроблений за відсутності об?єктивних даних, які могли б вплинути на рішення комісії.

Відзив на апеляційну скаргу від позивача до суду апеляційної інстанції не надходив.

Судове засідання проводилося за участі сторін та інших осіб по справі. На моменту розгляду справи були присутні сторони та представник позивача, інші особи будучи належним чином та завчасно повідомленими про час та місце слухання справи в судове засідання не з?явилися.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, що з?явилися, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

У відповідності з ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України,суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч.1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що 18.08.2017 Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області було зареєстровано шлюб між сторонами за актовим записом №1016 (а.с.8). Від цього шлюбу сторони мають неповнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.7).

Позивач ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.25-27), що належить на праві приватної власності ОСОБА_4 (матері позивачки), що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.19).

З наданого до суду акту від 30.01.2020 №55 обстеження умов проживання комісією встановлено: що ОСОБА_2 і малолітня ОСОБА_3 та ще 3 членів родини проживають в приватному будинку АДРЕСА_1 , умови проживання задовільні, санітарно-гігієнічний стан житла на належному рівні. В будинку у дитини передбачена окрема кімната, облаштована для відпочинку та ігор. У дитини достатня кількість одягу, взуття, іграшок, речей повсякденного вжитку.

Як убачається з наданих позивачем довідок та характеристик: на диспансерному обліку у лікаря-психіатра та наркологічному обліку не перебуває за медичною допомогою не зверталась (а.с.13-14); станом на 31.01.2020 до кримінальної відповідальності не притягується, не знятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває (а.с.16); з місця роботи має гарну характеристику (а.с.23) за місцем мешкання характеризується з позитивної сторони (а.с.29).

Відповідно до довідки наданої центром по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області від 22.01.2020 №72 ОСОБА_2 знаходиться на обліку в м. Горішні Плавні та отримала щомісячну одноразову допомогу при народженні дитини за період з липня 2019 по грудень 2019 у сумі 5 160 грн (а.с.15).

Як убачається з матеріалів справи, відповідачу на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_2 , що підтверджується: договором купівлі-продажу від 21.07.2007 посвідченого приватним нотаріусом Комсомольського міського нотаріального округу Полтавської області р. № 3935; витягом з Державного реєстру правочинів від 21.07.2007 та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 20.08.2007 копії яких приєднані до матеріалів справи (а.с.156-158).

Із наданої ДНЗ «Дюймовочка» від 21.01.2020 №01-10/23 інформації про виконання батьківських обов`язків ОСОБА_2 та ОСОБА_1 по відношенню до неповнолітньої ОСОБА_3 убачається що мати ОСОБА_2 належним чином виконувала батьківськи обов`язки по відношенню до малолітньої ОСОБА_3 , цікавилась успіхами доньки, активно брала участь у житті групи і ДНЗ. Батько дитини ОСОБА_1 брав участь у батьківських зборах разом і з матір`ю, допомагав у підготовці до новорічних свят. 09.01.2020 за заявою матері ОСОБА_2 дитина ОСОБА_3 вибула з ДНЗ у зв`язку з переїздом до м. Кременчука.

Із наданої Кременчуцьким закладом дошкільної освіти №11 від 15.03.2021 року ОСОБА_3 відвідує даний заклад з 09.09.2020 року по теперішій час. ОСОБА_2 вчасно приводить і забирає доньку, яка одягнена охайно. Мати цікавиться успіхами доньки. ОСОБА_3 є доброзичливою, вічливою, комунікабельною. У неї сформовані навички самообслуговування у відповідності до віку. Мова у ОСОБА_3 сформована згідно віку.

Як убачається із висновку психолога ОСОБА_9 від 27.01.2020 щодо клініко-психологічного аналізу особливостей відношення дитини до кожного з батьків, нею були зроблені наступні психологічні висновки, а саме: дитина майже не виявляла вираженої емоційної прив`язки до батька; поведінкові та вербальні реакції свідчать про тісну прив`язку дитини до матері (а.с.11-12).

Суду надані талони-повідомлення єдиного обліку від 07.06.2020 №4003, від 08.06.2020 №4022, від 09.06.2020 №4060, від 14.06.2020 №4140, від18.06.2020 №4267, №4336, від 23.03.2020 №4488 про прийняття і реєстрації заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію відповідно до яких, ОСОБА_2 неодноразово зверталась з заявою до поліції з приводу порушення ОСОБА_1 рішення виконавчого комітету щодо графіку відвідування дитини ОСОБА_3 (а.с.130-136).

Суду надані сторонами по справі роздруківка світлин та фотографії на яких зображена дитина з ознаками тілесних ушкоджень у виді садна та подряпин (а.с.140-143, 159-164).

В матеріалах справи міститься копія витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 07.06.2020 про надходження заяви ОСОБА_1 про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_2 за ст. 126-1 КК України (а.с.155). Постановоб старшого слідчого СВ ВП №1 КРУП ГУНП в Полтавькій області від 05.02.2021 рокукримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000386 від 07.06.2020 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст. 126-1 КК України закрито.

Позивачем надані суду консультаційні висновки спеціалістів від 14.07.2020 №7382, від 14.07.2020 та 18.07.2020 щодо стану здоров`я дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1., відповідно до яких дитина здорова (а.с.137-139).

У повідомленнях служби у справі дітей Крюківської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області від 17.07.2020, 13.08.2020, 15.09.2020 адресованих на ім`я ОСОБА_1 , міститься інформація про складання спеціалістом служби у справах дітей 16.07.2020, 14.09.2020 та 10.08.2020 протоколів про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за невиконання рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради від 01.04.2020 №517 та переданих до Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області з метою подальшого їх розгляду (а.с.199-201).

З письмового висновку затвердженого рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області № 1012 від 17.07.2020 про доцільність визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір`ю ОСОБА_2 убачається наступне. Комісія з питань захисту прав прийшла до висновку щодо доцільності визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1, разом із матір`ю ОСОБА_2 (а.с.118-123).

Постановами Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 27.10.2020 ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.5 ст.184 КУпАП та призначені адміністративні стягнення у виді штрафів.

Судом встановлено, що з січня 2020 року позивач та відповідач фактично припинили шлюбні відносини. Позивач, на час розгляду справи у суді, разом із дитиною ОСОБА_3 проживає за місцем своєї реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , що не заперечувалось сторонами у справі. Відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_4 . Батьки в добровільному порядку не досягнули згоди щодо визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 .

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 , суд першої інстанції враховуючи положення Закону України «Про охорону дитинства» та статтю 3 Конвенції про права дитини, виходячи з найкращих інтересів дитини, та беручи до уваги позицію відповідача, який не ініціював питання про визначення проживання дитини з ним, прийшов до висновку за доцільне визначити місце проживання дитини з матір?ю.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин.

Так, згідно з частинами другою, восьмою, дев?ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім?ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до частини першої статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім?ї разом з батьками або в сім?ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов?язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов?язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Частиною першою статті 14 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.

У статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов?язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов?язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п?ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов?язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до частини четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Статтею 160 СК України визначено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Згідно частин першою, другою статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов?язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров?я та інші обставини, що мають істотне значення.

З аналізу вищевказаної норми вбачається, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини необхідно врахувати ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов?язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров?я та інші обставини, що мають істотне значення, до яких можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов?язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв?язків із сім?єю, крім випадків, коли сім?я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Аналіз наведених норм права, зокрема й практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об?єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Так, з наданих матеріалів справи вбачається, що комісія з питань захисту прав дитини ретельно проаналізувала умови, що можуть впливати на виховання дитини, враховуючи її вік, стан здоров`я, вивчивши рід діяльності батьків, ставлення батьків до виконання батьківських обов`язків, перевіривши житлово-побутові умови проживання батьків (акт обстеження житлових умов від 12.05.2020 за адресою АДРЕСА_4 (адреса проживання батька дитини ОСОБА_1 ) та акт обстеження житлових умов від 24.02.2020, 02.06.2020, за адресою у АДРЕСА_1 (адреса проживання мати дитини ОСОБА_2 ), розглянувши зібрані матеріали та заслухавши пояснення матері та батька, прийшла до висновку щодо доцільності визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1, разом із матір`ю ОСОБА_2 (а.с.118-123).

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов?язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров?я та інші обставини, що мають істотне значення. Але, насамперед, мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв?язки, місце навчання, психологічний стан тощо. Такий висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18), де зазначено, що при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв?язки, місце навчання, психологічний стан тощо.

Судом встановлено наявність практично однакових належних матеріально-побутових умов як у матері, так і у батька для проживання і виховання малолітньої доньки, виконання обома батьками належним чином своїх обов?язків по вихованню дитини. Малолітня ОСОБА_3 проживає в атмосфері любові, турботи, захисту та вже досить тривалий час проживає разом із ОСОБА_2 у м. Кременчуці, влаштована до дошкільного закладу за місцем проживання матері.

Обоє батьків характеризуються позитивно. Кожен з батьків належним чином піклується про здоров?я та виховання малолітньої доньки, цікавиться її життям, турбується про її розвиток. Обоє батьків позитивно характеризуються в побуті, не зловживають спиртними напоями чи наркотичними засобами. Кожна із сторін зможе забезпечити дитині належні умови проживання, виховання та навчання.

При визначенні місця проживання дитини суду необхідно встановлювати не лише наявність або відсутність виняткових обставин, коли дитина може бути розлучена зі своєю матір?ю, а крізь призму врахування найкращих інтересів дитини, виходячи із рівності прав батьків щодо дитини, встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору.

Однак, зважаючи на вік дитини з?ясувати прихильність дитини до кожного з батьків не є можливим.

Визначаючи місце проживання дитини з матір`ю, розуміючи, що спір стосується вкрай чутливої сфери правовідносин, а дитина потребує уваги, підтримки і любові обох батьків, суд при вирішенні спору надає першочергове значення саме найкращим інтересам дитини.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, виходячи з норм чинного законодавства України, з метою забезпечення найкращих інтересів малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для визначення її місця проживання разом з матір?ю.

Разом з цим, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що визначаючи місце проживання малолітньої дитини разом з матір?ю, суд не обмежує право батька на спілкування з нею.

Доводи апелянта про те, що відносно позивачки відкрито кримінальне провадження за ч.1 ст.126 КК України, за його заявою щодо спричинення тілесних пошкоджень їхній дочці, а також те, що позивач неодноразово притягалась до адміністративної відповідальності, частково спростовані та не впливають на рішення суду, в контексті визначення місця проживання дитини з матір`ю, заявленою позивачем, оскільки, заявлений позов розглядається судом в руслі сімейних відносин, а не в іншій площині - адміністративних правопорушень.

Крім того, не заслуговують на увагу доводи апелянта про те, що висновок Виконавчого комітету Кременчуцької міськрої ради №1012 від 17.07.2020 року про доцільність визначення місця проживання дитини з матір?ю є необгрунтованим.

Суд зазначає, що вказаний висновок має рекомендаційний характер та не є обов?язковим для суду, проте суд під час розгляду справи суд повинен його оцінити та з?ясувати чи складено він з урахуванням всіх обставин, а саме чи з?ясовано думку відповідача про встановлення місця проживання дитини з матір`ю, чи проведено органом опіки та піклування роботу з відповідачем щодо врегулювання конфлікту.

З наданих матеріалів справи вбачається, що комісія з питань захисту прав дитини ретельно проаналізувала умови, що можуть впливати на виховання дитини, враховуючи її вік, стан здоров`я, вивчивши рід діяльності батьків, ставлення батьків до виконання батьківських обов`язків, перевіривши житлово-побутові умови проживання батьків (акт обстеження житлових умов від 12.05.2020 за адресою АДРЕСА_4 (адреса проживання батька дитини ОСОБА_1 ) та акт обстеження житлових умов від 24.02.2020, 02.06.2020. за адресою у АДРЕСА_1 (адреса проживання мати дитини ОСОБА_2 ), розглянувши зібрані матеріали та заслухавши пояснення матері та батька, прийшла до висновку щодо доцільності визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1, разом із матір`ю ОСОБА_2 (а.с.118-123).

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив характер спірних правовідносин та фактичні обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які б були обов?язковою підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Викладені в апеляційній скарзі доводи, не можуть бути взяті до уваги судом апеляційної інстанції, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці.

Відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Тому, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, а тому задоволенню вони не підлягають.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 382-384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 13 січня 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 16 березня 2021 року.

Головуючий суддя : __________________ Г.Л. Карпушин

Судді: _______________ С.Б. Бутенко _______________ О.Ю. Кузнєцова