Справа № 211/5747/20
Провадження № 2/211/620/21
іменем України
13 липня 2021 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Гіди О. С.,
при секретарі Мариненко Е.П.,
у відсутність сторін,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа служба у справах дітей виконавчого комітету Саксаганської районної в місті ради про визначення місця проживання дитини разом з матір`ю,
позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним позовом до відповідача ОСОБА_2 , та просить суд визначити постійне місце проживання їх сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю, посилаючись на забезпечення нею кращих умов проживання та виховання сина. В обґрунтування позову зазначила, що з 22.02.1997 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають неповнолітню дитину - сина ОСОБА_3 . Рішенням суду від 04.06.2018 року шлюб між ними розірвано. Після розірвання шлюбу з відповідачем, син проживає з нею. Однак, відповідач вважає, що син повинен проживати разом з ним, тому вважає, що наразі виник спір з приводу місця проживання їх сина, який потребує врегулювання. Вона офіційно працює, має стабільний дохід, матеріально забезпечена та має необхідні умови для проживання дитини. Вважає, що сину буде краще з нею, оскільки вона створила всі необхідні умови для розвитку дитини, з сином у неї склалися теплі та довірливі відносини. Крім того, син є дитиною-інвалідом та потребує постійного догляду та уваги, яку відповідач надати не може. Зважаючи на відсутність можливості вирішити питання щодо визначення місця проживання дитини в позасудовому порядку та наявності з цього приводу спору між сторонами, вона змушена звернутись до суду та просить задовольнити її позов.
Ухвалою суду від 14.12.2020 року прийнято до розгляду позовну заяву, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
В судове засідання сторони не з`явилися.
Позивач ОСОБА_1 до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, на позовних вимогах наполягає.
Відповідач ОСОБА_2 до суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти позовних вимог не заперечує.
Представник Служби у справах дітей виконкому Саксаганської районної в місті ради Шульц С.Й. до суду надала заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримує.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.
Як встановлено судом, сторони з 22.07.1997 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано за рішенням суду 04.06.2018 року (а.с.8 - копія свідоцтва, а.с.10 копія рішення суду) та є батьками сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9 - копія свідоцтва про народження).
Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно ст.5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР(475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.
Відповідно до статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.
Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України).
Згідно зі статтею 157 СК України питання про виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.
Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.
Статтею 161 СК України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.
Згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч.5,6статті 81 ЦПК України).
Як вбачається з матеріалів справи та не оспорюється відповідачем, неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та проживає разом з матір`ю (а.с.13,14 - копія довідки), в квартирі, яка належить позивачу ОСОБА_1 на підставі договору дарування квартири від 19.05.2001 року (а.с.17-20 копія договору).
Згідно Акту обстеження житлово-побутових умов від 29.07.2020 року за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено, що за вказаною адресою проживає ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та її малолітній син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Умови проживання дитини задовільні, дитини проживає в окремій кімнаті, забезпечений усім необхідним для фізичного, розумового та соціального розвитку (а.с.15).
У принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.
Згідно частин 1,4 статті 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
У зв`язку з викладеним, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, враховуючи наявність в матеріалах справи заяви відповідача ОСОБА_2 про визнання позову, яка не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про задоволення позову щодо визначення місця проживання дитини.
Керуючись ст.ст. 157, 161 СК України, ст.ст. 10, 12, 13, 81, 141, 263, 265 ЦПК України, суд, -
позов ОСОБА_1 - задовольнити.
Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за місцем реєстрації або проживання матері.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 16 липня 2021.

Суддя О.С.Гіда