Дата документу 16.03.2021 Справа № 328/110/21
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2021 року

м. Запоріжжя

Єдиний унікальний номер справи № 328/110/21

Провадження № 22-ц/807/1191/21

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Кримської О.М. (суддя-доповідач),

суддів: Дашковської А.В., Кочеткової І.В.,

за участю секретаря судового засідання: Волчанової І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на ухвалу Токмацького районного суду Запорізької області від 20 січня 2021 року у складі судді Андрущенка О.Ю., по справі за клопотанням ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Майсак Віта Олександрівна, про надання дозволу на виконання на території України рішення Октябрьського районного суду м. Бєлгорода Російської Федерації від 19 жовтня 2020 року у цивільній справі № 2-4033/2020, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі,-

В С Т А Н О В И В :

В січні 2021 року адвокат Майсак В.О. діючи в інтересах ОСОБА_1 звернулась до суду з клопотанням, в якому просила надати дозвіл на примусове виконання рішення Октябрського районного суду м. Бєлгорода Російської Федерації від 19 жовтня 2020 року у цивільній справі № 2-4033/2020, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі.

Клопотання обґрунтовано тим, що рішенням Октябрського районного суду м. Бєлгорода Російської Федерації від 19 жовтня 2020 року у цивільній справі № 2-4033/2020, в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі, позовні вимоги були задоволені частково: стягнуто з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 щомісячно аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 9364 рублів, до досягнення дитиною повноліття з наступною індексацією стягнутих аліментів в установленому ст. 117 СК Російської Федерації порядку, починаючи з 01 вересня 2020 року.

Судове рішення набрало законної сили і дійсно до виконання на території Російської Федерації. Ті обставини, що ОСОБА_3 був обізнаний про розгляд цивільної справи, підтверджується долученою до клопотання довідкою від 11.01.2021.

Однак, в теперішній час боржник ОСОБА_3 є громадянином України та проживає на території України, де рішення Октябрьського районного суду м. Бєлгорода Російської Федерації від 19.10.2020 не має законної сили.

Ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області від 20 січня 2021 року клопотання залишено без розгляду та повернуто заявнику.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, заявником подано апеляційну скаргу.

В обґрунтування скарги представник заявника ОСОБА_1 - адвокат Майсак В.О., зазначала, що суд першої інстанції залишаючи заяву без розгляду та повертаючи заяву, порушив норми процесуального права та неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи. Як вказує скаржник суд дійшов помилкового висновку, що у справі відсутні належні докази на підтвердження того, що відповідач ОСОБА_3 був в належному порядку і вчасно викликаний в суд.

Постановляючи оскаржувану ухвалу суд не врахував, що до клопотання заявником було долучено довідку Октябрського районного суду міста Бєлгорода від 11.01.2021, в якій зазначено, що про розгляд справи ОСОБА_3 повідомлявся рекомендованим відправленням, направленим за адресою проживання. Конверт був повернутий в Октябрський районний суд м. Бєлгорода з відміткою про закінчення терміну зберігання. Відповідач був обізнаний про розгляд справи з телефонної розмови з позивачкою ОСОБА_1 , та обізнаний про зміст рішення суду, останнє не оскаржив.

Представник заявника просила ухвалу Токмацького районного суду Запорізької області від 20.01.2021 скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Боржник ОСОБА_3 отримавши 25.02.2021 копію апеляційної скарги з ухвалою про відкриття провадження, судову повістку про виклик в судове засідання, призначене на 16 березня 2021 року на 15год 40хвл, відзиву на апеляційну скаргу до Запорізького апеляційного суду не направив, що у відповідності до ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції та в судове засідання не прибув.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, приймає участь в судовому засіданні через свого уповноваженого представника - адвоката Майсак В.О.

Ураховуючи положення ч.2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів ухвалила розглядати справу за відсутності учасників справи, які не прибули в судове засідання.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення представника заявника ОСОБА_1 - адвоката Майсак В.О., дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Октябрського районного суду м. Бєлгорода Російської Федерації від 19 жовтня 2020 року у цивільній справі № 2-4033/2020, в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі, позовні вимоги були задоволені частково. Стягнуто з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 щомісячно аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 9364 рублів, до досягнення дитиною повноліття з наступною індексацією стягнутих аліментів в установленому ст. 117 СК Російської Федерації порядку, починаючи з 01 вересня 2020 року.

На виконання вказаного рішення суду видано виконавчий лист № 2-4033/2020 від 19 жовтня 2020 року, в якому зазначено, що судовий акт підлягає негайному виконанню, а відомості про часткове виконання вказаного виконавчого листа на території Російської Федерації відсутні.

Також за вих. № П-408/2-4033/2020 від 11.01.2021 Октябрським районним судом м. Бєлгорода видано підтвердження, відповідно до якого в Октябрському районному суді м. Бєлгорода дійсно перебувала на розгляді вказана справа і після її розгляду судом було постановлено рішення про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на користь ОСОБА_5 в сумі 9364 рублів щомісячно.

Рішення суду від 19 жовтня 2020 року не оскаржувалось та набрало законної сили 11 листопада 2020 року.

Про розгляд справи відповідач ОСОБА_3 повідомлявся рекомендованою кореспонденцією за адресою: АДРЕСА_1 . Конверт повернувся до Октябрського районного суду м. Бєлгорода з відміткою про сплив строку зберігання на пошті.

Постановлюючи ухвалу про залишення клопотання без розгляду та повернення його заявнику, суд першої інстанції виходив з того, що клопотання та додані до нього документи не відповідають вимогам, передбаченим ч. 2 ст. 466 ЦПК України, оскільки довідка Октябрського районного суду міста Бєлгорода від 11.01.2021 № П-408/2-4033/2020 не підтверджує дотримання належного порядку виклику відповідача в суд.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 462 ЦПК України, рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Відповідно до ч. 2 ст. 466 ЦПК України, до клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду додаються документи, передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд, встановивши, що клопотання і документи, що додаються до нього, не оформлено відповідно до вимог, передбачених цією главою, або до клопотання не додано всі перелічені документи, залишає його без розгляду та повертає клопотання разом з документами, що додані до нього, особі, яка його подала ( ч. 4 ст. 466 ЦПК України).

Як передбачено ч. 1, ч. 2 ст. 3 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору України.

22.01.1993 була укладена Конвенція про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах між Державами - членами Співдружності Незалежних Держав. Конвенцію ратифіковано із застереженнями Законом № 240/94-ВР від 10.11.1994.

Статтею 50 вказаної Конвенції визначено, що Кожна з Договірних Сторін на умовах, передбачених цією Конвенцією, визнає і виконує наступні рішення, винесені на території інших Договірних Сторін:

а) рішення установ юстиції по цивільних і сімейних справах, включаючи затверджені судом мирові угоди по таких справах і нотаріальні акти у відношенні грошових зобов`язань (далі - рішень);

б) рішення судів по кримінальних справах про відшкодування збитку.

Відповідно до ч. 2 ст. 53 Конвенції до клопотання про дозвіл примусового виконання рішення, що подається в компетентний суд Договірної Сторони додаються: (пункт «б») документ, з якого випливає, що сторона, проти якої було винесене рішення, що не прийняла участі в процесі, була в належному порядку і вчасно викликана в суд, а у випадку її процесуальної недієздатності була належним чином представлена.

Як вбачається з матеріалів клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення Октябрського районного суду м. Бєлгорода Російської Федерації від 19 жовтня 2020 року у цивільній справі № 2-4033/2020, заявником на виконання п. «б» ч. 2 ст. 53 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, було подано довідку за підписом голови Октябрського районного суду м. Бєлгорода Російської Федерації, зі змісту якої вбачається, що відповідач ОСОБА_3 повідомлявся про розгляд справи шляхом направлення судом рекомендованої кореспонденції на поштову адресу відповідача.

Однак, суд першої інстанції, залишаючи клопотання ОСОБА_1 без розгляду, з тих підстав, що клопотання не відповідає вимогам ч. 2, ч.3 ст. 466 ЦПК України, перейшов до дослідження наданих доказів, зокрема довідки від 11.01.2021 № П-408/2-4033/2020, по суті.

При цьому суд повинен оцінювати докази на стадії розгляду справи, а не на стадії вирішення питання про відкриття провадження.

Відповідно до положень п. «б» ст. 55 Конвенції у визнанні передбачених статтею 52 рішень і у видачі дозволу на примусове виконання може бути відмовлено у випадках, якщо відповідач не прийняв участі в процесі внаслідок того, що йому або його уповноваженому не був вчасно і належно вручений виклик до суду.

Як передбачено п. 12 Пленуму ВСУ «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України» відповідно до міжнародних договорів України суд відмовляє у задоволенні клопотання про визнання й виконання рішення іноземного суду у випадках, коли, зокрема відповідач не брав участі у процесі внаслідок того, що йому або його уповноваженому не було своєчасно і належним чином вручено виклик у суд;

Якщо судом при розгляді клопотання буде встановлено, що сторона, стосовно якої ухвалено рішення іноземного суду, була позбавлена можливості взяти участь у судовому процесі через те, що їй не було належними чином і вчасно повідомлено про розгляд справи, то такі обставини, відповідно до п.2 ч.2 ст. 368 ЦПК України є підставою для відмови у задоволенні клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, а не залишення клопотання без розгляду відповідно до ч.4 ст. 466 ЦПК України, яка визначає лише порядок оформлення клопотання.

Отже, доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, є обґрунтованими і знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 379 ЦПК України порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Токмацького районного суду Запорізької області від 20 січня 2021 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до Токмацького районного суду Запорізької області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 18 березня 2021 року.

Головуючий: Кримська О.М.

Судді: Дашковська А.В

Кочеткова І.В.