ПОСТАНОВА

Іменем України

02 березня 2021 року м. Кропивницький

справа № 404/2957/20

провадження № 22-ц/4809/440/21

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Мурашка С.І. (головуючий, суддя-доповідач), Голованя А. М., Карпенка О. Л.

за участі секретаря Тимошенко Т.О.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Держава Україна в особі ГУ Пенсійного фонду України в Кіровоградській області,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Науменка Івана Федоровича, який представляє інтереси ОСОБА_1 , на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26 листопада 2020 року у складі судді Мохонько В.В. і

В С Т А Н О В И В:

В травні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Держави Україна в особі Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (далі Управління) та просила стягнути на свою користь на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок протиправних дій, грошову суму у розмірі 500 000 грн за рахунок Державного бюджету України.

Позовна заява мотивована тим, що позивачу, яка має статус внутрішньопереміщеної особи з району проведення антитерористичної операції, з 01.06.2017 припинено виплату пенсії за віком.

Постановою Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 14.09.2017, дії Новоукраїнського об`єднаного управління ПФУ в Кіровоградській області в особі Добровеличківського сектору обслуговування громадян щодо припинення виплати пенсії за віком визнано протиправними, а також зобов`язано поновити ОСОБА_1 нарахування та виплату пенсії за віком, починаючи з 01.06.2017.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12.12.2017 постанову суду першої інстанції в зазначеній частині залишено без змін.

Станом на 03.04.2018 постанова суду виконана в примусовому порядку.

Натомість, з початку травня 2018 року нарахування та виплата пенсії за віком ОСОБА_1 знову протиправно припинено.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 19.04.2019 у справі № 340/695/19 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено.

Дії ГУ ПФУ в Кіровоградській області щодо припинення виплати пенсії позивачу починаючи з травня 2018 року визнано протиправними та зобов`язано негайно відновити виплату пенсії.

Вказане рішення набрало законної сили 21.05.2019.

Процес судового оскарження вказаних протиправних дій Управління тривав більше 12 місяців, що завдало значних моральних страждань, які виразилася у погіршенні здоров`я через переживання, які були викликані неможливістю тривалий час отримати пенсію, з`явилися приступи головного болю, почав різко підвищуватися тиск, постійно був пригнічений настрій.

Також, позивачка почала часто дратуватися, що призводило до погіршення відносин з рідними, а також оточуючими людьми.

Завдана моральна шкода також пов`язана з порушенням конституційних прав та гарантій щодо отримання гарантованих законом виплат, а саме належного пенсійного забезпечення, необхідності відстоювати в судах своє право.

Крім того, ОСОБА_1 , не маючи коштів для існування, змушена була звертатися за грошовою допомогою до своїх близьких, фактично перетворившись на «жебрака», що неодноразово тягнуло за собою виникнення сварок та призвело до виникнення постійного дратівливого стану позивачки, а також погіршення стосунків між останньою та її близькими.

Незаконні дії Управління змусили позивача втратити віру в справедливість, в верховенство права та закону в суспільстві, в гуманізм судової системи та системи соціального захисту громадян на випадок втрати працездатності.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26 листопада 2020 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Судові витрати компенсовано за рахунок держави.

Рішення суду мотивоване тим, що ОСОБА_1 належним чином не обґрунтувала та не довела жодними належними та допустимими доказами фактів заподіяння їй шкоди, протиправності дій відповідача, наявності причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням відповідача та виною останніх в її заподіянні, а також не зазначила чим вона керувалась при розрахунку завданої моральної шкоди.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 19.04.2019, яким визнано протиправними дії Управління, щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_1 з травня 2018 року, виконано відповідачем в повному обсязі, а виконавче провадження закінчено.

В апеляційній скарзі адвокат Науменко І. Ф., який представляє інтереси ОСОБА_1 , просить скасувати рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26 листопада 2020 року та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам закону, оскільки суд першої інстанції взагалі не розглянув позов по суті самоусунувшись від здійснення правосуддя, що є явною демонстрацією повної некомпетенцїї, непрофесіоналізму, правового нігілізму і відсутності належної кваліфікації для здійснення судочинства.

Так всі мотиви і аргументи суду викладені в двох абзацах рішення, а інше у рішенні - це копія позовної заяви.

Висновки суду першої інстанції є помилковими, а по суті примітивними і неспроможними, такими які тільки констатують очевидну неспроможність суду першої інстанції вирішити спір відповідно до принципу правової визначеності, верховенства права, «належного врядування», розумності і справедливості, суперечать нормам матеріального права та не відповідають фактичним обставинам справи.

Суд першої інстанції не навів жодного мотиву для відхилення доречних аргументів сторони позивача, які мають вирішальне значення для справи та взагалі не навів будь-яких аргументів на спростування доводів позивача, які підтверджені належними письмовими доказами та наявні в матеріалах справи.

При цьому, суд першої інстанції у своєму рішенні неодноразово констатує факт протиправності дій відповідача, яка встановлена рішенням суду, що набрало законної сили, однак, приходить до помилкового, необґрунтованого та незаконного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Разом з тим, судом першої інстанції проігноровано доводи ОСОБА_1 , з приводу того, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту.

Сама лише констатація у судовому рішення порушення прав особи не завжди може бути достатньою для того, щоб захист міг вважатися ефективним.

Натомість суд першої інстанції не навів жодного мотиву для неврахування висновків з питань застосування норм права при вирішення аналогічних спорів, які зазначені у постановах Верховного Суду і на які посилалася ОСОБА_1 .

Від ГУ ПФУ у Кіровоградській області надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги в повному обсязі та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Учасники справи в судове засідання апеляційного суду не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомлення про вручення поштового відправлення.

Від ГУ ПФУ в Кіровоградській області надійшло клопотання, в якому просить здійснити судове засідання за матеріалами справи.

Від адвоката Науменка І.Ф., який представляє інтереси ОСОБА_1 , надійшла заява про розгляд справи без участі сторони позивача.

Відповідно до положень ч.1 ст.372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Оскільки учасники справи про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, суд вирішив розглянути справу без їх участі, що відповідає положенням ст.372 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

З урахуванням вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно посвідчення, виданого Калінінським УПФУ Донецької області від 28.03.2003, ОСОБА_1 , 1933 року народження є пенсіонером за віком з 01.04.2003, довічно (а. с. 6).

Згідно довідки про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції від 25.11.2014 № 3510/000123, ОСОБА_1 перебуває на обліку, як особа, переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції та перебуває за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 7).

Позивач взята на облік у Добровеличківському секторі обслуговування громадян Новоукраїнського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області з 01.09.2014, як переміщена особа з тимчасово окупованої території та отримувала пенсію за віком відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» за списком №2.

Відповідно до протоколу № 10 від 19.05.2017 районної комісії управління соціального захисту населення Добровеличківської райдержадміністрації з вирішення окремих питань з надання населенню району державних соціальних допомог та субсидії та допомоги переміщеним особами, виходячи з конкретних обставин, що склалися в сім`ї, на підставі акту обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї знято з обліку та скасовано довідку як внутрішньо переміщеній особі ОСОБА_1 , 1933 року народження, жительці смт. Добровеличківка.

Вказаний протокол надійшов 23.05.2016 і на підставі нього УПФ припинило виплату позивачеві пенсії, починаючи з 01.06.2017.

Постановою Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 14.09.2017 адміністративний позов представника позивача ОСОБА_2 в інтересах позивача ОСОБА_1 до Новоукраїнського об`єднаного управління ПФУ Кіровоградської області про визнання дій протиправними та зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певну дію задоволено повністю.

Визнано протиправними дії Новоукраїнського об`єднаного управління ПФУ Кіровоградської області в особі Добровеличківського сектору обслуговування громадян щодо припинення виплати пенсії за віком з 01.06.2017 ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці села Войково Ленінського району Кримської області, зареєстрованій в АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .

Зобов`язано Новоукраїнське об`єднане управління Пенсійного ф Кіровоградської області в особі Добровеличківського сектору обслуговування громадян поновити ОСОБА_1 нарахування та виплату пенсії за віком, починаючи з 01.06.2017.

Стягнуто з Новоукраїнського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 640 гривень за рахунок бюджетних асигнувань Новоукраїнського об`єднаного управління ПФУ Кіровоградської області (а. с. 8-9).

Згідно постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12.12.2017 апеляційну скаргу Новоукраїнського об`єднаного управління ПФУ Кіровоградської області задоволено частково.

Постанову Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 14 вересня 2017 року скасовано в частині визнання протиправними дій Новоукраїнського об`єднаного управління ПФУ Кіровоградської області в особі Добровеличківського сектору обслуговування громадян щодо припинення виплати пенсії за віком з 01.06.2017 ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці села Войково Ленінського району Кримської області, зареєстрованій в АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 та прийнято нову постанову в цій частині.

Визнано протиправним та скасовано розпорядження Новоукраїнського об`єднаного управління ПФУ Кіровоградської області від 23.05.2017 про припинення виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.06.2017.

В решті постанову суду першої інстанції залишено без змін (а. с. 10-12).

Окремою ухвалою Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 06.08.2018 визнано протиправною та такою, що порушує право позивача, підтверджене судовим рішенням, бездіяльність ГУ ПФУ в Кіровоградській області щодо неналежного виконання постанови Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 14.09.2017 по справі № 387/711/17 в частині поновлення нарахування та виплати ОСОБА_1 пенсії за віком.

Зобов`язано ГУ ПФУ в Кіровоградській області поновити ОСОБА_1 нарахування та виплату пенсії за віком, починаючи з 01.05.2018.

Встановлено строк для надання відповіді щодо вжитих заходів тридцять днів з дня набрання ухвалою законної сили (а. с. 13-14).

Разом з цим, постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 22.11.2018 апеляційну скаргу ГУ ПФУ в Кіровоградській області задоволено.

Окрему ухвалу Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 06.08.2018 по справі № 387/711/17 скасовано.

В задоволені заяви ОСОБА_1 відмовлено (а. с. 15-16).

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 19.04.2019 адміністративний позов ОСОБА_1 до Добровеличківської РДА Кіровоградської області, ГУ ПФУ в Кіровоградській області про визнання рішення протиправним, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - задоволено.

Визнано протиправним і скасовано протокол засідання районної комісії з вирішення окремих питань з надання населенню району державної соціальної допомоги Добровеличківської районної державної адміністрації Кіровоградської області № 10 від 19.05.2017 в частині скасування довідки від 25.11.2014 № 3510/000123 виданої ОСОБА_1 про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції.

Визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Кіровоградській області щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_1 з травня 2018 року.

Зобов`язано ГУ ПФУ в Кіровоградській області негайно відновити виплату пенсії ОСОБА_1 починаючи з травня 2018 року.

Присуджено на користь ОСОБА_1 понесені витрати по сплаті судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Добровеличківської РДА Кіровоградської області в сумі 768,40 грн, та за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Кіровоградській області в сумі 768,40 грн.

Рішення набрало законної сили 21.05.2019 (а. с. 17-20).

Головним управлінням 21.05.2019 проведено перерахунок пенсії та відновлено виплату пенсії ОСОБА_1 з травня 2018 року згідно протоколу від 21.05.2019 № 77.

Доплату в сумі 58 531,92 грн за період з 01.05.2018 по 31.05.2018 нараховано на основну відомість червня 2019 року.

Відповідно до Списку № 1 кошти в сумі 58 531,92 грн перераховані на рахунок ОСОБА_1 05.07.2020 (а. с. 64).

05.07.2019 за вих. № 12972/08-02 начальник ГУ ПФУ в Кіровоградській області звернулась до начальника ВПВР Управління ДВС ГТУЮ у Кіровоградській області Проценко А. Л. із листом, яким просила закінчити виконавче провадження, як фактично виконано згідно норм п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» (а. с. 63).

Згідно інформації з автоматизованої системи виконавчого провадження 19.07.2019 виконавче провадження № 59242424 відкрите за виконавчим листом № 340/695/17 закінчено, як фактично виконане в повному обсязі.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 належним чином не обґрунтувала та не довела жодними належними та допустимими доказами фактів заподіяння їй шкоди, протиправності дій відповідача, наявності причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням відповідача та виною останніх в її заподіянні, а також не зазначила чим вона керувалась при розрахунку завданої моральної шкоди.

Проте з висновками суду першої інстанції погодитися неможна з огляду на таке.

Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Частиною другою статті 1167 ЦК України визначено перелік випадків відшкодування моральної шкоди органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим, органом місцевого самоврядування, фізичною або юридичною особою, яка її завдала. Зазначений перелік не є вичерпним, оскільки пункт 3 цієї статті передбачає наявність інших випадків, передбачених законом.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів (стаття 1173 ЦК України).

Згідно частини першої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно із частиною другою статті 23 ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України).

Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більша ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.

У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (далі Постанова від 31 березня 1991 року) судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Частиною другою пункту 5 зазначеної Постанови визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У пункті 32 постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 вересня 2019 року в справі № 916/1423/17 (провадження № 12-208гс18) вказано, що «застосовуючи статті 1173, 1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі.

За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 750/1591/18-ц (провадження № 14-261цс19) вказано, що відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ право заявника на відшкодування моральної шкоди у випадку надмірно тривалого невиконання остаточного рішення, за що держава несе відповідальність, презюмується.

Велика Палата Верховного Суду у вище зазначеній постанові вважала обґрунтованими та справедливими висновки судів попередніх інстанцій про часткове задоволення вимоги про стягнення моральної шкоди, оскільки судовими рішеннями, які набрали законної сили, встановлено, що відповідачем протиправно не сплачувалась пенсія, на яку позивач має право на підставі судового рішення.

За загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі.

Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди завданої особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади при здійсненні своїх повноважень виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою.

Матеріалами справи підтверджується, що рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Добровеличківської РДА Кіровоградської області, ГУ ПФУ в Кіровоградській області про визнання рішення протиправним, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задоволено.

Визнано протиправним і скасовано протокол засідання районної комісії з вирішення окремих питань з надання населенню району державної соціальної допомоги Добровеличківської РДА Кіровоградської області № 10 від 19.05.2017 в частині скасування довідки від 25.11.2014 № 3510/000123 виданої ОСОБА_1 про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції.

Визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Кіровоградській області щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_1 з травня 2018 року.

Зобов`язано ГУ ПФУ в Кіровоградській області негайно відновити виплату пенсії ОСОБА_1 починаючи з травня 2018 року (а. с.17-20).

Задовольняючи позовні вимоги Кіровоградський окружний адміністративний суд виходив з того, що припинення виплати ОСОБА_1 пенсії з підстав наявності протоколу № 10 від 19.05.2017 є протиправним та не підлягає застосуванню.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку внаслідок того, що протягом тривалого часу ОСОБА_1 , у зв`язку з неправомірним позбавленням її пенсійних виплат ГУ ПФУ в Кіровоградській області, змушена була прикладати додаткові зусилля для матеріального забезпечення та організації свого життя, тому позивач має право на відшкодування моральної шкоди.

Суд першої інстанції наведене не врахував та дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Встановивши наявність умов, необхідних для відшкодування моральної шкоди, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди.

Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, § 62, ЄСПЛ від 12 липня 2007 року).

Визначаючи розмір морального відшкодування, суд з урахуванням фактичних обставин справи, принципів розумності, співмірності та справедливості приходить до висновку про стягнення компенсації моральної шкоди у розмірі 5 000 грн.

Невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права відповідно до п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є підставами для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення.

Керуючись ст.ст. 374,375,376,381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Науменка Івана Федоровича, який представляє інтереси ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26 листопада 2020 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) 5000 ( п`ять тисяч) грн на відшкодування моральної шкоди.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 12.03.2021.

Головуючий суддя С. І. Мурашко

Судді А. М. Головань

О. Л. Карпенко