20.07.2021 ЄУН № 337/5795/20
Провадження № 8/337/2/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2021 року м. Запоріжжя

Хортицький районний суд міста Запоріжжя у складі: головуючого судді Бредун Д.С., за участю секретаря Медвідь Г.С., розглянувши заяву ОСОБА_1 про перегляд судового наказу про стягнення аліментів на утримання малолітньої доньки за нововиявленими обставинами,

ВСТАНОВИВ:

15 лютого 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, в якій просить задовольнити його заяву та скасувати за нововиявленими обставинами судовий наказ у справі № 337/5795/20, виданий Хортицьким районним судом м. Запоріжжя 25.01.2021 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітньої доньки, ОСОБА_3 .

В заяві про перегляд судового вказує, що ОСОБА_2 не повідомила суд про істотні обставини, які повинні бути враховані при призначенні аліментів, в тому числі, що малолітня ОСОБА_4 проживає з батьком та перебуває на його утриманні. Сам ОСОБА_1 знаходиться в декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною трьох років. Крім того, між батьками триває судовий спір щодо місця проживання дитини, і на вказаний час така справа знаходиться на стадії касаційного оскарження. Таким чином, підстав стягувати аліменти з батька немає.

Ухвалою судді від 24 лютого 2021 року, після усунення заявником недоліків за ухвалою суду від 16 лютого 2021 року, у справі відкрите провадження, та призначено судовий розгляд.

31 березня 2021 року ОСОБА_2 подала «відзив», в якому вказує, що дитина ОСОБА_4 не проживає з батьком (боржником), а тому наказ про стягнення аліментів ухвалено правомірно. Крім того вважає, що вказані ОСОБА_1 обставини не можуть бути визнані ново виявленими обставинами для перегляду судового наказу.

09 квітня 2021 року ОСОБА_1 подав додаткові письмові пояснення, в яких посилається на судові спори між батьками щодо визначення місця проживання дитини, наполягає на проживанні дитини з батькам, та вказує, що оскарження рішень він також вважає нововиявленими обставинами.

19 травня 2021 року ОСОБА_2 подала до суду «заперечення» та «доповнення до відзиву» по суті яких просить відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 , посилаючись на чинність рішення суду про залишення дитини з матір`ю, те, що вона знаходиться в декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною трьох років, та відсутністю у справі обставин, які можуть бути нововиявленими.

02 червня 2021 року ОСОБА_2 подала до суду «доповнення до відзиву» в якій висловлює свою незгоду з доводами ОСОБА_1

19 липня 2021 року від ОСОБА_1 надійшла заява про проведення засідання 20.07.2021 року без участі заявника, та задоволення заяви в повному обсязі.

20 липня 2021 року ОСОБА_2 подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. В задоволенні заяви просила відмовити в повному обсязі.

Таким чином, з урахуванням наданими сторонами заяв і пояснень, їх неявка не перешкоджає розв`язання спору і розгляду по суті заяви про перегляд судового заказу за нововиявленими обставинами.

Дослідивши матеріали справи та надані суду докази, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що судовим наказом Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 25 січня 2021 року у справі №337/5795/20, провадження №2-н/337/68/2021 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої доньки: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання заяви до суду 29.12.2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

У пункті 4 частини першої статті 161 ЦПК України передбачено, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Як вбачається із рішення Європейського Суду з прав людини від 18 листопада 2004 року у справі «Правєдная проти Росії» (Pravednaya v. Russia), заява №69529/01, п.п. 27-28, та рішення від 06 грудня 2005 року у справі «Попов проти Молдови» №2 (Popov v.Moldova № 2), заява №19960/04, п.46) процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду.

Відповідно до вимог ч.ч.7, 8 ст. 170 ЦПК України, у разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статі 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. Крім того, у разі визначення місця проживання дитини з іншим з батьків, платник аліментів має право подати позов про припинення стягнення аліментів.

Згідно з частиною восьмою статті 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

У заяві про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами заявник вказав на наявність підстав для такого перегляду, передбачених п.1 ч.2 ст. 423 ЦПК України.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Так, відповідно до ч.ч.2, 4, 5 ст. 423 ЦПК України, підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Отже, перегляд судових рішень, що набрали законної сили, у зв`язку з нововиявленими обставинами є самостійною стадією цивільного процесу, в якому судом перевіряється наявність чи відсутність правових підстав для цього юридичних фактів, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, хоча їх подання до суду могло потягти ухвалення іншого за змістом судового рішення.

У справі «Желтяков проти України» Європейський суд з прав людини наголосив, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який вимагає, щоб коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів. Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла переглядати остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (рішення у справі «Рябих проти Росії»).

Відповідно до роз`яснень, що викладені у п.3, п.4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 30 березня 2012 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» судам роз`яснено, що нововиявлені обставини це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини.

Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухвалені судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред`явлення нової вимоги (зокрема, погіршення майнового стану відповідача після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів).

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Пунктом 7 вищевказаної постанови передбачено, що обставини, які є підставою для перегляду судового рішення це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили.

Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неналежне повідомлення заявника про час і місце розгляду справи, неповне встановлення фактичних обставин справи, порушення порядку дослідження доказів) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

Неподання стороною або особою, яка бере участь у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією Вищого спеціалізованого суду України, яка викладена в ухвалі від 08 червня 2017 року (справа № 231/32/2012).

Судом встановлено, що звертаючись з заявою про перегляд судового наказу від 25 січня 2021 року за нововиявленими обставинами до суду, заявник зазначає, що підставою для його перегляду є те, що на момент постановлення судового наказу існували істотні для справи обставини, що не були дослідженні судом при розгляді вказаної заяви, а саме, що малолітня ОСОБА_4 проживає з батьком, перебуває на його утриманні, а між батьками триває судовий спір щодо визначення місця проживання дитини.

Суд прийшов до висновку, що зазначені обставини за своєю природою не можуть бути віднесені до нововиявлених, оскільки на час звернення до суду із заявою про видачу судового наказу, набрало законної сили рішення Запорізького апеляційного суду від 23 грудня 2020 року (справі ЄУН №336/3744/19, провадження №22-ц/807/3374/20) про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_4 разом з матір`ю ОСОБА_2 , а сам по собі факт подання касаційної скарги не є підставою для відмови у видачі судового наказу за правилами статті 165 ЦПК України, а з урахуванням вимог ст. 423 ЦПК України, в тому числі не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи та докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Крім того, обов`язковою необхідною умовою, для визнання обставини нововиявленою є те, що ці істотні обставини не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Навіть гіпотетична можливість необізнаності ОСОБА_2 про судовий розгляд справ щодо визначення місця проживання дитини, у справі встановлена не була.

Відповідно до ч.2, ч.3 та ч.7 ст. 429 ЦПК України справа розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом для провадження, у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд. У суді першої інстанції справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. За результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може: відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи наведені заявником підстави для задоволення заяви та вимоги законодавства, що обґрунтовують можливість її задоволення, суд вважає, що наведені у заяві підстави, не можуть вважатися нововиявленими обставинами у розумінні ст. 423 ЦПК України.

При цьому інших доводів, які б могли вплинути на скасування судом за нововиявленими обставинами судового наказу заявник суду не надав, а тому суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд судового наказу у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Разом з тим, суд роз`яснює заявнику, що ним обрано невірний спосіб захисту свого законного інтересу. Заявник вправі звернутися до суду із позовною заявою про припинення стягнення аліментів, в разі проживання дитини з ним, і знаходження дитини на його утриманні.

Керуючись ст.ст. 3, 160, 161, 165, 170, 247, 259, 260, 423-429, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу від 25 січня 2021 року у справі №337/5795/20, провадження №2-н/337/68/2021.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів.

Суддя Д.С. Бредун