Постанова

Іменем України

20 липня 2021 року

м. Київ

провадження № 22-ц/824/11176/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мазурик О.Ф. (суддя-доповідач),

суддів: Желепи О.В., Кравець В.А.,

за участю секретаря Ратушного А.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Кредо"

на ухвалу Подільського районного суду м. Києва про залишення позову без розгляду

від 09 березня 2021 року

в складі судді Ларіонової Н.М.

у цивільній справі №755/8530/16-ц Подільського районного суду м. Києва

за позовом Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Кредо"

до ОСОБА_1

про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу,

В С Т А Н О В И В:

В травні 2016 року позивач - Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Кредо" (далі - ТДВ СК "Кредо", Товариство) звернувся до Подільського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 09 березня 2021 року позовну заяву залишено без розгляду, у зв`язку з повторною неявкою позивача.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій зазначив, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню.

В обґрунтування апеляційної скарги посилався на те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для залишення позову без розгляду, у зв`язку з повторною неявкою позивача, оскільки подано заяву про розгляд справи за відсутності позивача.

Зазначив, що є неспроможними висновки суду про обов`язкову участь позивача у розгляді справи на підставі протокольної ухвали, оскільки позивачем надано всі наявні в нього докази на підтвердження заявлених вимог, позовні вимоги є зрозумілими та такими, що не потребують додаткових пояснень. Також зазначив, що залишаючи позов без розгляду, суд не зазначив в чому полягає неможливість ухвалення рішення за відсутності позивача та визнаючи явку обов`язковою суд не зазначив, які саме пояснення необхідні зі сторони позивача.

Суд не врахував, що позивач є юридичною особою і від його імені діє представник, а цивільним процесуальним законодавством не передбачено визнання обов`язковою явку представника юридичної особи.

За наведених обставин, просив скасувати ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 09 березня 2021 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідач в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Позивач, належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання свого представника не направив.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника позивача.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення відповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що належним чином повідомлений позивач, явка якого в судове засідання визнана обов'язковою, повторно не з`явився в судове засідання, причини неявки суду не повідомив.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, позивач посилався на те, що суд першої інстанції, не зазначивши обґрунтувань необхідності обов`язкової участі позивача у розгляді справи та за наявності заяви останнього про розгляд справи без його участі, дійшов помилкового висновку про залишення позову без розгляду.

Колегія суддів вважає обґрунтованими такі доводи апеляційної скарги, враховуючи наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 42 ЦПК України, учасники справи мають право брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом.

Статтею 223 ЦПК України визначено наслідки неявки в судове засідання особи, яка бере участь у справі, в тому числі позивача, зокрема ч. 5 цієї статті передбачено, що у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Аналіз змісту наведених норм процесуального закону свідчить, що обов'язковими умовами для застосування передбачених ч. 5 ст. 223, п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України процесуальних наслідків повторної неявки позивача в судове засідання є одночасно його належне повідомлення про день, час та місце розгляду справи, а також відсутність заяви про розгляд справи за його відсутності.

Отже, правом на залишення позову без розгляду суд наділений у разі неявки належним чином повідомленого позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і якщо його нез'явлення не перешкоджає розгляду справи.

У разі відсутності у позивача наміру брати участь у судовому засіданні, приписами статей 223, 257 ЦПК України передбачено подання позивачем заяви про розгляд справи за його відсутності. Тобто, право позивача як особи, яка подала позов та зацікавлена в його розгляді, не бути присутнім у судовому засіданні кореспондується з його обов`язком подати до суду відповідну заяву про розгляд справи за його відсутності (до такого правового висновку дійшла об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постановах від 05.06.2020 у справі №910/16978/19 та від 16.10.2020 у справі №910/8816/19).

При цьому, саме у разі подання позивачем заяви про розгляд справи за його відсутності і лише в тому разі, якщо його нез`явлення перешкоджає розгляду справи, суд може визнати явку позивача обов`язковою та викликати його у судове засідання.

Разом з тим, положення ч. 5 ст. 223, п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України не передбачають вимоги про те, що для залишення позову без розгляду позивач має не з`явитися у судове засідання саме у зв`язку з визнанням судом його явки обов`язковою та викликом до суду (дана правова позиція міститься у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.06.2020 у справі №910/16978/19).

Положення ч. 5 ст. 223, п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України не пов`язують залишення позовної заяви без розгляду з необхідністю надання судом оцінки можливості вирішення спору за відсутності представника позивача, який не з`явився на виклик суду, не повідомив про причини неявки, будучи належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду. Наведене, однак, не стосується випадків, коли позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору. Тобто, оцінка можливості вирішення спору по суті за відсутності представника позивача має обов`язково надаватись судами у разі, якщо позивач не з`явився на виклик суду, але звернувся із заявою про розгляд цієї справи за його відсутності.

Дійсно, як вбачається з матеріалів справи, в судові засідання, призначені на 16 вересня 2020 року та 09 березня 2021 позивач - ТДВ СК "Кредо", належним чином повідомлений, про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання свого представника не направив.

З матеріалів справи також вбачається, що дана справа перебуває в провадженні суду з 25 травня 2016 року, судові засідання у справі призначалися неодноразово.

Звертаючись до суду із позовною заявою, позивач просив розглянути справу без його участі у випадку неявки представника в судове засідання (а.с. 2).

Крім того, матеріалами справи підтверджується, що позивач 21.01.2019 звернувся до суду із окремою заявою про розгляд справи без участі його представника (а.с. 94-99). З аналогічними заявами позивач звертався до суду 19.02.2020 та 29.08.2020 (а.с. 118-121, 127-134).

Ураховуючи наведені обставини та положення закону, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов неправильного висновку про наявність підстав, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, для залишення позову ТДВ СК "Кредо" без розгляду. Такий висновок суду першої інстанції суперечить вищенаведеним правовим позиціям Верховного Суду.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвалу про залишення позову без розгляду судом постановлено з порушенням норм процесуального права.

Враховуючи наведені обставини та положення законодавства, колегія суддів вважає, що залишення позову ТДВ СК "Кредо" без розгляду, за відсутності умов, передбачених п. 3. ч. 1 ст. 257 ЦПК України, є помилковим.

Таким чином, доводи, викладені в апеляційній скарзі, що ухвала суду першої інстанції про залишення позовної заяви без розгляду перешкоджає подальшому провадженню у справі, колегія суддів вважає обґрунтованими.

Відповідно до ч. 6 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України порушення норм процесуального права, яке призвело до помилковості ухвали є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 379, 383, 384, 389 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Кредо" - задовольнити.

Ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 09 березня 2021 року - скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Повний текст постанови складено 21 липня 2021 року.

Головуючий О.Ф. Мазурик

Судді О.В. Желепа

В.А. Кравець