КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2021 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи № 761/14537/15-ц

номер провадження № 22-ц/824/7378/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач),

суддів: Мережко М.В., Савченка С.І.,

за участю секретаря - Орел П.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та за апеляційною скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит»- Грошової Світлани Василівнина ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 15 березня 2021 року складі судді Волошина В.О., у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії та рішення державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ) Шеремета Олександра Вікторовича, заінтересована особа: публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит», про визнання протиправним та скасування повідомлення про повернення стягувачу без прийняття до виконання виконавчого листа, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із указаною скаргою, у якій просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ) Шеремета О.В. від 18 січня 2021 року у формі повідомлення про повернення стягувачу без прийняття до виконання виконавчого листа № 761/14537/15-ц, виданого 12 січня 2021 року Шевченківським районним судом міста Києва;

- зобов`язати Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ) прийняти до виконання виконавчий лист №761/14537/15-ц, виданий 12 січня 2021року Шевченківським районним судом міста Києва, відкрити виконавче провадження та вчинити усі необхідні та передбачені законом виконавчі та інші дії, спрямовані на своєчасне і в повному обсязі виконання судового рішення;

- зобов`язати Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ) в десятиденний строк повідомити суд та стягувача про виконання ухвали, постановленої у справі за цією скаргою.

Скарга мотивована тим, що ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 14 серпня 2020 року у справі №761/14537/15-ц, яка залишена без змін постановою Київського апеляційного суду від 17 грудня 2020 року, стягнуто з публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2100 грн 00 коп. Відповідний виконавчий лист від 12 січня 2021 року було в установленому порядку пред`явлено ним до виконання до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ). Проте, оскаржуваним повідомленням державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ) Шеремета О.В. від 18 січня 2021 року вказаний виконавчий лист повернуто стягувачу без прийняття до виконання на підставі п.4 ч.4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження». Вважає указані дії державного виконавця незаконними та такими, що порушують його права.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 15 березня 2021 року скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ) Шеремета О.В. від 18 січня 2021 року у формі повідомлення про повернення стягувачу без прийняття до виконання виконавчого листа № 761/14537/15-ц, виданого 12 січня 2021 року Шевченківським районним судом міста Києва.

Зобов`язано Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ) прийняти до виконання виконавчий лист №761/14537/15-ц, виданий 12 січня 2021 року Шевченківським районним судом міста Києва, відкрити виконавче провадження та вчинити усі необхідні та передбачені законом виконавчі та інші дії, спрямовані на своєчасне і в повному обсязі виконання судового рішення.

Зобов`язано Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ) в десятиденний строк повідомити суд та стягувача про виконання вказаної ухвали.

Стягнуто з Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ) на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 2 100 грн 00 коп.

В решті судових витрат відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду в частині зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу до 2100 грн 00 коп., ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить її скасувати в цій частині та стягнути судові витрати у розмірі 2800 грн 00 коп., посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції безпідставно зменшив розмір стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката у відсутності жодних клопотань, заперечень та доказів з боку інших учасників справи й без урахування висновків Верховного Суду, в яких вказано, що процесуальний закон покладає тягар доведення неспівмірності витрат на професійну правничу допомогу адвоката саме на ту сторону, яка заперечує проти відшкодування цих витрат в пред`явленому розмірі.

Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та Кредит» - Грошова С.В. також подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали не враховано висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 23 травня 2018 у справі №910/7983/17, згідно з яким у спорах, пов`язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація чи почата процедура його ліквідації, своїх зобов`язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, а цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах. Якщо на момент ухвалення рішення судом першої інстанції у банку введено тимчасову адміністрацію, це унеможливлює стягнення коштів у будь-який інший спосіб, ніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 27 червня 2018 у справі №761/35552/14). Вказує, що відповідно до п.5 ч.5 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється примусове стягнення майна ( у тому числі коштів) банку, а задоволення вимог кредиторів ( в тому числі виконання рішення судів) здійснюється у порядку, встановленому ст. 52 цього Закону, тобто відповідної черговості. Вказує, що з метою добровільного виконання судового рішення від 14 серпня 2020 року Уповноваженою особою Фонду в межах своїх повноважень було подано зміни № 36 до реєстру вимог кредиторів АТ «Банк «Фінанси та Кредит» для включення 2100 грн 00 коп., стягнутих на користь ОСОБА_1 , рішенням виконавчої дирекції Фонду від 25 січня 2021 року №80 вказані зміни було затверджено.

ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та Кредит», в якому просить врахувати суд апеляційної інстанції правовий висновок Верховного Суду, викладений в постанові від 06 листопада 2019 року у цій справі №761/14537/15 щодо застосування норми п.4 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження».

Старший державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ) Шеремет О.В. в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений апеляційним судом шляхом надсилання судової повістки 21 травня 2021 року на його офіційну електронну адресу, які міститься в матеріалах справи (а.с.117-118).

Відповідно до ч.6 ст.128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Згідно з п.2 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи.

За таких обставин, державний виконавець вважається належним чином повідомлений про розгляд справи.

Зважаючи на вимоги ч.2 ст.372 ЦПК України, якою передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, колегія суддів визнала неявку державного виконавця такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, врахувавши доводи, наведені у відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а апеляційна скарга Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит»- Грошової С.В. підлягає залишенню без задоволення, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції зазначеним вимогам закону відповідає не в повному обсязі .

Статтею 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 14 серпня 2020 року у справі № 761/14537/15-ц, яка залишена без змін постановою Київського апеляційного суду від 17 грудня 2020 року, стягнуто з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2100 грн 00 коп.

12 січня 2021 року Шевченківським районним судом міста Києва було видано виконавчий лист № 761/14537/15-ц, який в установленому законом порядку пред`явлено стягувачем до відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ).

18 січня 2021 року старшим державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Шереметом О.В. прийнято рішення, яке оформлене повідомленням, про повернення вказаного вище виконавчого листа № 761/14537/15-ц від 12 січня 2021 року стягувачу без прийняття до виконання на підставі п.4 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно з п.4 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку - боржника.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 17 грудня 2015 року № 898 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 18 грудня 2015 року № 230 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та делегування повноважень ліквідатора банку».

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника) ( ч.2 ст. 451 ЦПК України).

Задовольняючи скаргу, суд першої інстанції виходив з того, що рішення старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ) Шеремета О.В. щодо повернення стягувачу виконавчого листа №761/14537/15-ц від 12 січня 2021 року з підстав, передбачених п. 4 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», є неправомірним.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з такого.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При вирішенні даної скарги, суд першої інстанції застосував до даних правовідносин правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах: від 16 квітня 2018 року у справі №910/11908/16; постанові від 06 листопада 2019 року у справі № 761/14537/15-ц, відповідно до яких повернення стягувачу без прийняття до виконання виконавчого документу, якщо Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку - боржника, не може суперечити принципу верховенства права, меті й завданням цивільного судочинства, які спрямовані на захист порушеного права та виконання остаточного судового рішення.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що Верховний Суд своєю постановою від 06 листопада 2019 року саме у цій справі № 761/14537/15-ц, скасував судові рішення попередніх інстанцій про залишення без задоволення скарги ОСОБА_1 на дії та рішення державного виконавця про повернення виконавчого листа без прийняття до виконання на підставі п. 4 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», визнавши ці дії та рішення виконавця протиправними та зобов`язав суб`єкта оскарження прийняти до виконання виконавчий лист, відкрити виконавче провадження та вчинити усі необхідні та передбачені законом виконавчі дії, спрямовані на своєчасне і в повному обсязі виконання рішення суду.

Зважаючи на викладене, доводи апеляційної скарги Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та Кредит» - Грошової С.В. про необхідність застосування при вирішенні даної справи правових висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі №910/7983/17 та у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 27 червня 2018 у справі №761/35552/14, не заслуговують на увагу.

Доводи апеляційної скарги Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та Кредит» - Грошової С.В. про те, що з метою добровільного виконання судового рішення від 14 серпня 2020 року рішенням виконавчої дирекції Фонду від 25 січня 2021 року № 80 затверджено зміни № 36 до реєстру вимог кредиторів АТ «Банк «Фінанси та Кредит» для включення 2100 грн 00 коп., стягнутих на користь ОСОБА_1 , не є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, оскільки при поверненні виконавчого листа стягувачу суб`єкт оскарження виходив з підстав, передбачених п.4 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», а не з підстав добровільного виконання рішення суду.

Таким чином, ухвала суду першої інстанції в частині задоволення скарги про визнання протиправним та скасування повідомлення про повернення стягувачу без прийняття до виконання виконавчого листа та зобов`язання вчинити дії, постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, висновки суду є обґрунтованими, передбачених законом підстав для її скасування в цій частині при апеляційному розгляді не встановлено.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції щодо зменшення стягнення судових витрат на правничу професійну допомогу з 2800 грн 00 коп. до 2100 грн 00 коп., з таких підстав.

Згідно з ч.ч.1-3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Статтею 133 ЦПК України встановлено, що до судових витрат відносяться витрати, пов`язані з розглядом справи, до яких належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу адвоката.

Частинами 2, 3 ст. 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Верховний Суд у своїй постанові від 15 травня 2019 року у справі №308/15007/15-ц дійшов висновку, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Установлено, що 03 лютого 2020 року між заявником та адвокатським бюро «Арсена Маринушкіна» був укладений договір №0720/20 про надання правничої (правової) допомоги, відповідно до якого сторонами встановлено вартість нормо-години правової допомоги у розмірі 700 грн 00 коп. 27 січня 2021 року між заявником та адвокатським бюро «Арсена Маринушкіна» укладено додаткову угоду №18 (а.с.21, 22).

Згідно з детальним описом (актом) наданої правової допомоги №018-0720/20, судові витрати у розмірі 2 800 грн 00 коп. складаються із: вивчення наданих клієнтом матеріалів та релевантної практики Верховного Суду; розробки процесуальної стратегії захисту прав клієнта; складання скарги на дії та рішення державного виконавця в порядку судового контролю за виконанням судових рішень; процесуальне представництво адвоката в суді першої інстанції, погодинно та/або інструктаж клієнта у разі самопредставництва в суді першої інстанції, а всього адвокатом витрачено 4 нормо-години на надання правової допомоги (а.с.23).

За правничу допомогу та послуги, що надаються представником, заявник сплатив 2 800 грн 00 коп. ( а.с.24).

Верховний Суд у своїй постанові від 30 вересня 2020 року у справі №201/14495/16 зазначив, що суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

Зменшуючи заявлені заявником судові витрати на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції належним чином не обґрунтував мотивів, з яких він прийшов до указаного висновку, обмежившись лише посиланням на рішення Європейського суду з прав людини у рішенні у справі «East/West Alliance Limited» проти України» та рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy), № 34884/97), не звернувши також увагу на ту обставину, що ні суб`єкт оскарження, ні боржник, будь-яких заперечень щодо заявленої суми судових витрат не заявляли.

Відповідно до положень ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З огляду на викладене, колегія суддів прийшла до висновку, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу постановлена з порушенням норм процесуального права, тому вона підлягає зміні в цій частині, стягнувши із Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ) на користь ОСОБА_1 на користь заявника, заявлену ним суму судових витрат у розмірі 2800 грн 00 коп.

Крім того, до суду апеляційної інстанції заявником у порядку, передбаченому ч.8 ст.141 ЦПК України, подано заяву про стягнення із суб`єкта оскарження на його користь понесених ним витрат на професійну правничу допомогу у апеляційному суді в розмірі 2400 грн 00 коп. До вказаної заяви додано договір №5302/21 про надання правничої (правової) допомоги від 30 березня 2021 року, відповідно до якого його сторонами встановлено вартість нормо-години правової допомоги у розмірі 800 грн 00 коп., та додаткову угоду №18 від 27 квітня 2021 року ( а.с.111-113).

Згідно з детальним описом (актом), наданої правової допомоги №006-5302/21, судові витрати у розмірі 2 400 грн 00 коп. складаються із: складання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції від 15 березня 2021 року; складання відзиву на апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та Кредит» - Грошової С.В.; інструктаж клієнта у разі самопредставництва в суді першої інстанції, а всього адвокатом витрачено 3 нормо-години на надання правової допомоги (а.с.113 зворот).

За правничу допомогу та послуги, що надаються представником, заявник сплатив 2 400 грн 00 коп. (а.с.114).

Колегія суддів вважає, що заявлений розмір судових витрат на професійну правничу допомогу є належним чином обґрунтованим, реальним, відповідає критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, а тому підлягає стягненню із Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ) на користь заявника ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст.374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит»- Грошової Світлани Василівни - залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 15 березня 2021 року в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу змінити.

Стягнути з Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ) на користь ОСОБА_1 понесені у суді першої інстанції витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 800 грн 00 коп.

В іншій частині ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 15 березня 2021 року залишити без змін.

Стягнути з Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ) на користь ОСОБА_1 понесені під час апеляційного розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 400 грн 00 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді: