КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
___________________________________
Справа №2-1002/12
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/4871/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 березня 2021 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Семенюк Т.А.

при секретарі Коліснику В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 12 жовтня 2020 року (суддя Сенюта В.О.) за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» про заміну сторони виконавчого провадження у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 6 червня 2012 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором № 2026/ФКВ-07 від 28 листопада 2007 року в розмірі 646 160грн 42коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 823грн.

У вересні 2020р. ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» звернулось до суду із заявою про заміну стягувача ПАТ «Дельта Банк» на його правонаступника ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», посилаючись на те, що 15 червня 2020 року уклало з ПАТ «Дельта Банк» договір № 2258/К про відступлення прав вимоги, за умовами якого право вимоги за кредитним договором № 2026/ФКВ-07 від 28 листопада 2007 року, укладеним між ТОВ «Український промисловий банк», який відступив право вимоги ПАТ «Дельта Банк», та ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» разом з усіма додатками до нього (у т.ч. графіками здійснення платежів) та додатковими договорами (угодами), договорами поруки, договорами про внесення змін, змінами і доповненнями, що є невід`ємними частинами кредитного договору.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 12 жовтня 2020 року заяву ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» задоволено. Замінено сторону виконавчого провадження з виконання рішення Деснянського районного суду м. Києва від 6 червня 2012 року у справі № 2-1002/2012 за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, а саме: замінено стягувача Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп».

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду та постановити нову про відмову у задоволенні заяви.

Боржник посилається на неповне з`ясування судом обставин справи, оскільки матеріали справи не містять доказів повідомлення його про відступлення права вимоги за кредитним договором, у зв`язку із чим він має право не виконувати зобов`язання за кредитним договором перед ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», а тому ухвала суду є передчасною.

Відзив на апеляційну скаргу учасниками справи не поданий.

ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», ПАТ «Дельта Банк», будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду апеляційної скарги на електронні адреси, зазначені у заяві про заміну сторони виконавчого провадження (с.с.144-145), у судове засідання своїх представників не направили, клопотання про перенесення розгляду справи не подали, тому колегія суддів відповідно до ст. 372 ЦПК України розглянула справу у відсутність їх представників.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , яка підтримала апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 28 листопада 2007 року між ТОВ «Український промисловий банк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк», та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 2026/ФКВ-07, за умовами якого позичальник отримав кредит у сумі 79 176 доларів США, який зобов`язався повернути до 27 листопада 2014 року та сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 10,7% річних.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 6 червня 2012 року з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» стягнуто заборгованість за кредитним договором № 2026/ФКВ-07 від 28 листопада 2007 року в розмірі 646 160грн 42коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 823грн.

На виконання рішення суду 14 серпня 2012 року Деснянським районним судом м. Києва був виданий виконавчий лист, за яким відкрито виконавче провадження №53664544 Деснянським РВ ДВС у м. Києві (с.с.104).

15 червня 2020 року між ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» та ПАТ «Дельта Банк» укладений договір № 2258/К про відступлення прав вимоги, за яким ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 2026/ФКВ-07 від 28 листопада 2007 року разом з усіма додатками до нього (у т.ч. графіками здійснення платежів) та додатковими договорами (угодами), договорами поруки, договорами про внесення змін, змінами і доповненнями, що є невід`ємними частинами, укладеними між ТОВ «Український промисловий банк», який відступив право вимоги ПАТ «Дельта Банк», у зв`язку із чим у вересні 2020р. ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» звернулося до суду із заявою про заміну стягувача у виконавчому провадженні.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з правомірності вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, так як він ґрунтується на нормах матеріального і процесуального права, та відповідає наданим документам.

Згідно з частиною п`ятою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до частини першої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює сторону її правонаступником. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (частина п`ята статті 442 ЦПК).

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 цього Кодексу).

За змістом частини першої статті 512 ЦК України відступлення права вимоги є одним

із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину.

Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України).

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи з цих норм права, зокрема, пунктів 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У разі такої заміни кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження, і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13 та постанові Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 2-230/11 (провадження № 61-46230св18), у постанові Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі №6-1355/10 (провадження №61-12076св18).

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року у справі № 2-3627/09 зазначено, що підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах. Крім того, норма статті 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме: замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин. Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження». Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин».

Суд першої інстанції, установивши, що ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» набуло всіх прав кредитора ПАТ «Дельта Банк» на отримання виконання зобов`язання за кредитним договором, укладеним 28 листопада 2007 року між ТОВ «Український промисловий банк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк», та ОСОБА_1 , дійшов правильного висновку, що товариство набуло прав стягувача за рішенням суду та виконавчого провадження.

Доводи апеляційної скарги про те, що боржника не було повідомлено про

відступлення права вимоги за кредитним договором, не є підставою для відмови у задоволенні заяви.

Наслідки неотримання повідомлення про заміну кредитора у зобов`язанні визначені частиною другою статті 516 Цивільного кодексу України і не зумовлюють підстав для відмови у задоволенні заяви про заміну сторони правонаступником.

Так, частиною другою статті 516 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

За змістом наведеного положення закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на її погашення первісному кредитору і таке виконання вважається належним.

Апеляційна скарга не містить інших доводів неправомірності висновків суду першої інстанції, тому правових підстав для скасування ухвали суду та задоволення апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при постановленні ухвали про заміну сторони виконавчого провадження не були порушені норми процесуального права, які є підставою для скасування судового рішення, тому підстав для скасування ухвали суду та задоволення апеляційної скарги не встановлено.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381- 383 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 12 жовтня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 11 березня 2021 року.

Суддя-доповідач І.М. Рейнарт

Судді Г.М. Кирилюк

Т.А. Семенюк