Справа № 383/662/21
Номер провадження 2/383/316/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2021 року Бобринецький районний суд Кіровоградської області у складі головуючого судді Бондаренка В.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до органу місцевого самоврядування в особі Кетрисанівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області про визнання рішення органу місцевого самоврядування незаконним та стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

13 липня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Бобринецького районного суду Кіровоградської області в порядку цивільного судочинства з вищевказаним позовом, у якому просить:

визнати незаконним рішення №896 від 19.05.2021 року Кетрисанівської сільської Кропивницького району Кіровоградської області про відмову в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність шляхом її безкоштовної передачі для ведення індивідуального садівництва площею 0,12 га, оскільки порушує його право на землю, встановлене в Конституції України та Земельному кодексі України;

стягнути з Кетрисанівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області на його користь 10000 грн. моральної (немайнової) шкоди за прийняття неправомірного рішення.

За змістом ч.1 ст.187 ЦПК України суд відкриває провадження у справі за відсутності підставі для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.01.2019 року по справі №371/957/16-а сформувала правовий висновок про те, що справою адміністративної юрисдикції у розумінні п.1 ч.1 ст.4 КАС України є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

За правилами п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Ужитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст.4 КАС України).

Таким чином, визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є наявність публічно-правового спору, тобто спору, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції і який виник у зв`язку з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

З аналізу наведених процесуальних норм вбачається, що до адміністративної юрисдикції відноситься справа, яка виникає зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один з його учасників суб`єкт владних повноважень, здійснює владні управлінські функції, у цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.

Натомість визначальні ознаки приватноправових відносин це юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права (як правило майнового) певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб`єкта владних повноважень.

Як слідує зі змісту ст.ст. 12, 122 ЗК України, ст.ст. 26, 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», а також рішення Конституційного Суду України від 01 квітня 2010 року №10-рп/2010 року органи місцевого самоврядування (сільські, селищні, міські ради) при виконанні своїх повноважень із вирішення питань щодо розпорядження землями комунальної власності, територіальних громад, передачі земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності діють як суб`єкти владних повноважень.

За змістом положень ст.122 ЗК України вирішення питань щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування із земель державної чи комунальної власності належить до компетенції відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

За приписами ч.ч. 6, 7 ст.118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у тому числі для ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст.122 цього Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

В той же час, слід відзначити, що рішення органу місцевого самоврядування про надання особі дозволу на розроблення проекту землеустрою є лише одним з етапів, однієї зі стадій процесу отримання права власності чи користування на земельну ділянку. Однак отримання такого дозволу не гарантує особі чи невизначеному колу осіб набуття такого права, оскільки сам по собі дозвіл не є правовстановлюючим актом. Відтак правовідносини, пов`язані з прийняттям та реалізацією такого рішення органу місцевого самоврядування, не підпадають під визначення приватноправових, оскільки не породжують особистих майнових прав та зобов`язань осіб. Тому і сам спір як щодо рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, так і оскарження дій суб`єкта владних повноважень щодо надання чи відмови у наданні такого дозволу є публічно-правовим. Аналогічні правові висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року по справі №380/624/16-ц, від 23 січня 2019 року по справі №308/10112/16-а, від 18 грудня 2019 по справі №160/4211/19.

Як вбачається із змісту позовної заяви позивачем оскаржується в порядку цивільного судочинства рішення відповідача, який є органом місцевого самоврядування, про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність шляхом її безкоштовної передачі для ведення індивідуального садівництва. Оскільки таке рішення відповідача само по собі не породжує виникнення у позивача права власності чи користування земельною ділянкою, а є лише одним із обов`язкових етапів для імовірного набуття такого права в майбутньому, що свідчить про те, що спірне рішення відповідача не порушує жодних майнових прав та інтересів позивача. Оскільки зазначене спірне рішення відповідача прийнято ним на виконання визначених законом владних повноважень, а тому спір з приводу правомірності цього рішення суб`єкта владних повноважень є публічно-правовим, а отже підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства адміністративним судом, яким з огляду на положення ст.20 КАС України є Кіровоградський окружний адміністративний суд.

Згідно ч. 5 ст. 186 ЦПК України відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

На підставі вищевикладеного, приходжу до висновку про необхідність відмови у відкритті провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України у зв`язку із тим, що даний позов не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст. 186, 260, 353 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до органу місцевого самоврядування в особі Кетрисанівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області про визнання рішення органу місцевого самоврядування незаконним та стягнення моральної шкоди.

Роз`яснити позивачу право на звернення з позовом до суду в порядку адміністративного судочинства.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п.15 ч.1 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди (Бобринецький районний суд Кіровоградської області).

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала підписана суддею 16.07.2021 року.

Суддя В.В. Бондаренко