Провадження № 2/344/1308/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

10 березня 2021 року місто Івано-Франківськ

Івано-Франківській міській суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді: Тринчука В.В.,

за участі секретаря судового засідання: Гудяк Х.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Івано-Франківськ в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментах та пені на утримання дитини,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить: стягнути з відповідача на її користь заборгованість по аліментах на утримання дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 12 450,00 грн.; стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за несплату аліментів в період з 01.09.2019 по 01.09.2020 в сумі 3660,00 грн. та судові витрати віднести за рахунок відповідача.

В обґрунтування свої позовних вимог позивач посилається на те, що вони з відповідачем по справі перебували у зареєстрованому шлюбі в період з 2006 року до 29.09.2009 року. Від цього шлюбу мають дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На підставі рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22 квітня 2013 року з відповідача на користь позивача повинні стягуватись аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно з часу звернення до досягнення дитиною повноліття. Видано виконавчий лист по справі №344/1062/2013. Згідно розрахунку заборгованості по алімента відповідно до вказаного вище виконавчого листа станом на 01.08.2020 року становить 12 450 грн. Позивач вказує, що дочка росте, розвивається, навчається, потребує збалансованого харчування, вітамінів, добротного одягу та взуття тощо. При стрімкому рості цін, який зараз відбувається, все це потребує значних матеріальних витрат і згідно Закону України участь відповідача таких витратах є його обов`язком. Всупереч вимогам закону, відповідач не приймає добровільної участі у фінансових витратах на дитину та не сплачує аліменти визначені судом. Вирішити дане питання в досудовому порядку, шляхом бесіди з відповідачем не вдається, тобто, він самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, чим порушує права їхньої неповнолітньої дитини. У зв`язку з невиплатою аліментів на утримання дочки, матеріальне становище позивачки значно погіршилось, вона не має змоги самостійно утримувати та забезпечувати належний матеріальний стан сім`ї. На підставі наведеного, позивачка змушена звертатися до суду про стягнення з відповідача заборгованості по несплачених аліментах та неустойки за прострочення сплати аліментів.

Позивач у судове засідання не з`явилась, однак до початку розгляду справи подала суду заяву у якій просила розгляд справи проводити без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити, щодо винесення заочного рішення судом не заперечує.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України суд проводить розгляд справи в заочному порядку, з врахуванням одночасного існування чотирьох умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Тому суд постановив ухвалу про заочний розгляд даної цивільної справи.

Згідно з ч.3 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові матеріали, встановивши таким чином фактичні обставини справи, застосовуючи загальні засади цивільного законодавства - справедливість, добросовісність та розумність, керуючись конституційним принципом верховенства права, оцінивши всебічно, повно та об`єктивно всі наявні у справі докази окремо та у сукупності, застосовуючи відповідні норми матеріального права, утверджуючи та забезпечуючи права людини і основоположні свободи сторін, враховуючи принцип неупередженості, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з Відповідачем, який розірвано рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17 серпня 2010 року по справі № 2-557/2010 (а.с.6). Від шлюбу у сторін є дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого 15.05.2007 відділом реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції Івано-Франківської області. (а.с.10).

Копією виконавчого листа № 344/19674/19 видано 28.11.2013 на підставі рішення суду по цивільній справі за ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини стверджується, що з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стягуються аліменти на користь ОСОБА_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Стягнення аліментів розпочато з 31.10.2013 і проводиться до досягнення дитиною повноліття.

З копії свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_2 , виданого 02.09.2010 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції в Івано-Франківській області слідує, що позивач змінила ім`я з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_1 » про що зроблено актовий запис № 128 у Книзі реєстрації змін імені 2010 року.

З розрахунку держаного виконавця Івано-Франківської ДВС заборгованість зі сплати аліментів згідно виконавчого листа № 344/1062/2013 виданий 22.04.2013 року виданого Івано-Франківським міським судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів аліментних платежів у твердій грошовій сумі 1000 грн. щомісячно станом на 01.08.2020 складає 12 450,50 грн. (а.с. 9).

Вказаний виконавчий лист на даний час знаходиться на виконанні у Івано-Франківському відділі ДВС.

В силу частини четвертої статті 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

На підставі ст.ст.12,13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених сторонами обставин.

Доказами, відповідно до ст.76 ЦПК України, є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Докази мають бути належними (ст.77 ЦПК України) та допустимими (ст.78 ЦПК України).

Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.77 ЦПК України).

За правилами ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Згідно ст. 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Положеннями ст. 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини).

Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей року і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

В силу дії ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

За положеннями ст. 194 СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за десять років, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання. Якщо за виконавчим листом, пред`явленим до виконання, аліменти не стягувалися у зв`язку з розшуком платника аліментів або у зв`язку з його перебуванням за кордоном, вони мають бути сплачені за весь минулий час. Заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до ст. 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду.

Вказана норма матеріального права визначає порядок стягнення аліментів за виконавчим листом за минулий час та заборгованості за аліментами, що утворилася при їх відрахуванні за заявою платника, поданою відповідно до ст. 187 СК України.

Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до ч. 8 цієї статті суд вирішує питання заборгованості лише уразі спору про її розмір.

Таким чином, при відсутності такого спору, заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження».

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості зі сплати аліментів на утримання дитини у сумі 12 450,00 грн. не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не доведено, що між сторонами існує спір щодо розміру заборгованості за аліментами, а відповідач розмір заборгованості по аліментах не заперечив.

За змістом п. 7 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, крім випадку, якщо існує заборгованість із стягнення відповідних платежів.

Із наведеного слідує, що досягнення дитиною повноліття не може бути підставою для закінчення виконавчого провадження про стягнення аліментів на її утримання, і припинення стягнення раніше нарахованої заборгованості.

Таким чином задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості зі сплати аліментів на утримання дитини призведе до подвійного стягнення аліментів.

Згідно ч.11 ст. 71 ЗУ « Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три місяці, виконавець роз`яснює стягувачу право на звернення до органів досудового розслідування із заявою (повідомленням) про вчинене кримінальне правопорушення боржником, що полягає в ухиленні від сплати аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Як вбачається із постанови Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15ц (провадження № 14-37цс18), роз`яснено, що неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення.

З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Відповідач ОСОБА_2 рішення суду про стягнення аліментів не виконував. Згідно наданого позивачем розрахунку пені за несплату аліментів від 01.10.2020 року сума пені по сплаті аліментів за виконавчим листом № 344/1062/13 за період з 01.09.2019 по 01.09.2019 становить 3660,60 грн.

Відповідачем не спростовано належними засобами доказування зазначеного розміру пені.

Проте, позов в частині стягнення неустойки (пені) по сплаті аліментів підлягає частковому задоволенню у зв`язку з тим, що сума пені нарахована станом на 01.09.2019, але в матеріалах справи міститься розрахунок із сплати аліментів виданого держаним виконавцем Івано-Франківської ДВС згідно виконавчого листа № 344/1062/2013 від 22.04.2013 року виданого Івано-Франківським міським судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів станом на 01.08.2020. Тому, вимога в частині стягнення пені, яку хоче стягнути із відповідача позивачка, за серпень 2020 року є передчасною, оскільки позивачкою не надано до суду підтвердження про наявність заборгованісті відповідача по сплаті аліментів за серпень 2020 року та про розмір такої заборгованості.

Таким чином, з відповідача слід стягнути неустойку (пеню) за несплату аліментів в період з 01.09.2019 по 01.08.2019 в сумі 3510,00 грн.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Проаналізувавши доводи сторін, вимоги чинного законодавства України, дослідивши матеріали справи та подані сторонами докази, суд дійшов висновку про те, позовні вимоги є частково обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково.

Вирішуючи питання розподілу витрат по оплаті судового збору суд враховує, що позивач звільнена від їх сплати, а тому з відповідача слід стягнути 840,80 грн. судового збору в дохід держави.

На підставі ст. 180, 181,184, 187,194, 196 СК України, ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства», керуючись ст.ст. 19, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273-279, 352, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментах та пені на утримання дитини - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , суму неустойки (пені) за несплату аліментів в період з 01.09.2018 по 01.08.2019, що становить 3510,00 грн. (три тисячі п`ятсот десять гривень, 00 копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_3 , до державного бюджету судовий збір в розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень,80 копійок).

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цивільним процесуальним кодексом України. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (а після чого, безпосередньо до апеляційного суду).

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК УКраїни, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: В.В.Тринчук