Справа № 368/306/20
Рішення

Іменем України

"24" лютого 2021 р.Кагарлицький районний суд Київської області

в складі: головуючого судді Шевченко І.І.

при секретарі Губенко А.П.

з участю представника позивача адвоката Клапчука Ф.П.

представника відповідача в особі міської ради Шевченко С.А.

та представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Лисюк О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кагарлик цивільну справу в загальному позовному провадженні за позовом ОСОБА_2 до Кагарлицької міської ради Київської області, ОСОБА_1 про визнання заповіту дійсним, -

встановив:

представник позивача просить суд визнати дійсним заповіт ОСОБА_3 від 21.09.2006 р. посвідчений приватним нотаріусом Кагарлицького районного нотаріального округу Мозговим В.В. та зареєстрований в реєстрі за №3795, відповідно до якого він заповів належну йому земельну ділянку згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯГ № 167853 виданого 24.03.2006 р. Кагарлицькою районною державною адміністрацією та зареєстрованого в Книзі державних актів на право приватної власності на землю №50 ОСОБА_2 , обґрунтовуючи позов наступним.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 .

На момент смерті ОСОБА_3 згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯГ №167853 від 24.03.2006 р. належала земельна ділянка площею 3,0758 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Переселенської сільської ради Кагарлицького району Київської області.

21.09.2006 р. ОСОБА_3 було складено заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Кагарлицького районного нотаріального округу Мозговим В.В. та зареєстрований в реєстрі за № 3795.

Відповідно до вказаного заповіту ОСОБА_3 земельну ділянку згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯГ №167853 виданого 24.03.2006 р. Кагарлицькою районною державною адміністрацією та зареєстрованого в Книзі державних актів на право приватної власності на землю № 50 заповів ОСОБА_2 .

01.04.2014 р. ОСОБА_3 було складено заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Переселенської сільської ради Шевченко С.А. та зареєстрований в реєстрі за №71.

Відповідно до вказаного заповіту ОСОБА_3 все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що за законом матиме право ОСОБА_1 .

Вказаний заповіт від 01.04.2014 р. посвідчений секретарем виконавчого комітету Переселенської сільської ради Шевченко С.А. та зареєстрований в реєстрі за №71 був скасований за особистою заявою ОСОБА_3 21.11.2017 р. (реєстраційним номер у спадковому реєстрі 61614837, номер витягу 50000193 від 23.11.2017 р.).

Отже, ще до своєї смерті ОСОБА_3 скасував складений ним заповіт від 01.04.2014 р. посвідчений секретарем виконавчого комітету Переселенської сільської ради Шевченко С.А. та зареєстрований в реєстрі за № 71.

Згідно ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також: у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Після смерті ОСОБА_3 із спадкоємців за законом першої - п`ятої черги нікого не залишилось. Залишився лише спадкоємець за заповітом він, ОСОБА_2 .

Отже, враховуючи те, що ОСОБА_3 склав заповіт від 21.09.2006 р., яким йому заповів земельну ділянку площею 3,0758 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Переселенської сільської ради Кагарлицького району Київської області, він може успадкувати майно вказане в заповіті.

Він у встановлений ст. 1270 Цивільного кодексу України шестимісячний строк подав до приватного нотаріуса Кагарлицького районного нотаріального округу Воловенко Р.П. заяву про прийняття спадщини ОСОБА_3 .

Будь-як інші спадкоємці спадщини ОСОБА_3 не приймали та заяви до нотаріуса не подавали.

З метою оформлення спадщини він звернувся до приватного нотаріуса Кагарлицького районного нотаріального округу Воловенко Р.П. для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Однак, приватний нотаріус відмовився оформляти спадщину на підставі заповіту від 21.09.2006 р., оскільки в судовому порядку слід встановити дійсність вказаного заповіту після складання якого був складений інший заповіт від 01.04.2014 р., який в подальшому був скасований заявою ОСОБА_3 .

Заповіт є одностороннім правочином - дією особи, спрямованою на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правові наслідки заповіту виникають тільки після смерті особи, яка його склала - заповідача. За життя заповідач вправі у будь-який час скасувати заповіт або змінити його. Зміна заповіту відбувається шляхом складання нового заповіту.

Заповіт - правочин, для дійсності якого закон вимагає обов`язкового дотримання встановленої форми. Оскільки виконання заповіту можливе лише після смерті заповідача, коли виправити недолік форми заповіту вже не можливо, невідповідність форми заповіту неминучою призведе до його абсолютної нікчемності.

Як загальне правило закон встановлює письмову форму заповіту з нотаріальним посвідченням (ч. 3 ст. 1247 Цивільного кодексу України).

Заповіт особисто підписується заповідачем (пп. 1.4 п. 1 глави 3 розділу II Порядку). У разі, якщо заповідач у наслідок фізичної вади, хвороби, або з будь-яких інших причин не може власноручно підписати заповіт, за його дорученням заповіт може підписати інша фізична особа з повною цивільною дієздатністю, у порядку, встановленому ч. 4 ст. 207 Цивільного кодексу України.

Згідно ч. 1 - ч. 3 ст. 1254 Цивільного кодексу України заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт. Заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним.

Аналіз положень ст. 1254 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку про те, що існують дві можливі форми скасування заповідачем раніше складеного заповіту, а саме:

?шляхом складання нового заповіту, який частково або повністю скасовує попередній заповіт.

?шляхом подачі заяви про скасування заповідачем попереднього заповіту.

При цьому, застосування вказаних двох форм скасування заповіту тягне за собою різні юридичні наслідки для попереднього заповіту.

Згідно ч. 1 ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Якщо виходити з принципу презумції дійсності правочину, недійсність якого не встановлена законом або він не визнаний недійсним судом, то можна дійти висновку про те, що: у разі скасування заповідачем попереднього заповіту шляхом складання нового заповіту і в подальшому його скасування новим заповітом, то наступають наслідки встановлені ч. 3 ст. 1254 Цивільного кодексу України, яка передбачає, що кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним; у разі скасування заповідачем попереднього заповіту шляхом подання заяви про скасування нового заповіту, то наслідки передбачені ч. 3 ст. 1254 Цивільного кодексу України не наступають, а попередній заповіт вважається дійсним, оскільки його недійсність прямо не встановлена законом.

Таким чином, заповіт від 21.09.2006 р. складений ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Кагарлицького районного нотаріального округу Мозговим В.В. та зареєстрований в реєстрі за №3795 є дійсним.

Представник відповідача в особі Кагарлицької міської ради Шевченко С.А. пояснила, що не мають наміру щодо спадщини померлого ОСОБА_3 , тому не заперечують проти позову.

Представник відповідача ОСОБА_6 адвокат Лисюк О.В. просить суд у задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі, мотивуючи наступним. У своїй позовній заяві позивач просить визнати дійсним заповіт ОСОБА_3 від 21.09.2006 року, посвідчений приватним нотаріусом Кагарлицького районного нотаріального округу Мозговим В.В. та зареєстрованим в реєстрі за № 3795, відповідно до якого він заповів належну йому земельну ділянку згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 167 853, виданого 24.03.2006 року Кагарлицькою районною державною адміністрацією, та зареєстрованого в Книзі державних актів на право приватної власності на землю № 50 ОСОБА_2 . Проте, згідно ч. 2 статті 1254 Цивільного кодексу України заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Згідно ч. 3 статті 1254 ЦК України кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Ч. 4 статті 1254 ЦК України, якщо новий заповіт, складений заповідачем, був визнаний недійсним, чинність попереднього заповіту не відновлюється. Таким чином, скасування заповідачем ОСОБА_3 заповіту на користь ОСОБА_1 , складеного 01 квітня 2014 року, не відновлює дію заповіту ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 , складеного 21 вересня 2006 року, і твердження позивача не відповідає дійсності. Окрім цього, як вбачається з довідки Переселенської сільської ради Кагарлицького району Київської області вих. № 31073 від 12.11.2019 року ОСОБА_3 був зареєстрований та постійно проживав станом на день своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 , разом з ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_5 . І організація поховання та саме поховання здійснювалося ОСОБА_6 , яка є матір`ю ОСОБА_1 (довідка № 216 від 18.05.2020 року). Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Окрім цього, 10 липня 2020 року Кагарлицьким районним судом Київської області у цивільній справі № 368/657/20 за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту спільного проживання із спадкодавцем однією сім`єю було ухвалено рішення, яким встановлено факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , протягом п`яти років до часу відкриття спадщини. Таким чином, з урахуванням наведеного, вважають, що заявлений позов є не обґрунтованим, який не підтверджений належними та допустимими доказами.

Суд, вислухавши сторони та дослідивши письмові докази, приходить до наступного висновку.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Кагарлицьким районним відділом державної реєстрації цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області (а.с.9).

На момент смерті ОСОБА_3 згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯГ №167853 від 24.03.2006 р. належала земельна ділянка площею 3,0758 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Переселенської сільської ради Кагарлицького району Київської області (а.с. 12-13).

21.09.2006 р. ОСОБА_3 було складено заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Кагарлицького районного нотаріального округу Мозговим В.В. та зареєстрований в реєстрі за №3795.

Відповідно до вказаного заповіту ОСОБА_3 земельну ділянку згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯГ №167853 виданого 24.03.2006 р. Кагарлицькою районною державною адміністрацією та зареєстрованого в Книзі державних актів на право приватної власності на землю №50 заповів ОСОБА_2 (а.с. 10).

01.04.2014 р. ОСОБА_3 було складено заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Переселенської сільської ради Шевченко С.А. та зареєстрований в реєстрі за №71.

Відповідно до вказаного заповіту ОСОБА_3 все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що за законом матиме право ОСОБА_1 (а.с. 11).

Статтею 1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно зі статтею 1234 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається.

Статтею 1247 ЦК України встановлено, що заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення.

Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу.

Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 ЦПК України.

Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування (стаття 1251 ЦК України).

Згідно інформації Переселенської сільської ради Кагарлицького району стало відомо, що виконавчий комітет Переселенської сільської ради надало копію заповіту,посвідченого 01.04.2014 року Переселенською сільською радою Кагарлицького району Київської області за реєстровим № 71. Крім того зазначений заповіт було скасовано 21.11.2017 року (реєстраційний номер у спадковому реєстрі: 61614837, № витягу: 50000193 від 23.11.2017 р.) (а.с. 16).

Згідно ст. 1254 ЦК України передбачено, що право заповідача на скасування та зміну заповіту:

1. Заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт.

2. Заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить.

Зміна та скасування заповіту - право заповідача, яке може бути здійснене тільки ним особисто. Заповідач вправі змінити чи скасувати складений ним заповіт у будь-який час, не зазначаючи при цьому причин його зміни чи скасування. Для зміни чи скасування заповіту не вимагається будь-чия згода, в тому числі осіб, призначених спадкоємцями в скасованому чи зміненому заповіті.

Заповіт може бути скасований шляхом складання нового заповіту або поданням заяви про його скасування нотаріусу, який посвідчив заповіт. Зміна заповіту можлива складанням нового заповіту, в якому заповідачем будуть скасовані чи змінені окремі розпорядження попереднього заповіту. В будь-якому випадку більш пізній заповіт скасовує попередній повністю або у частині, в якій він йому суперечить. Якщо раніше складеним заповітом спадкодавець розпорядився лише частиною майна, а більш пізнім заповітом розподілив його другу частину, то такі заповіти після смерті заповідача будуть чинними обидва.

Скасування заповіту шляхом складання нового є остаточним, тобто заповіт, скасований більш пізнім заповітом, не поновлюється, якщо пізніше складений заповіт потім скасований шляхом подання заяви.

Відповідно до частини сьомої статті 1254 ЦК України скасування заповіту, внесення до нього змін провадяться у порядку, встановленому цим Кодексом для посвідчення заповіту і підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Тобто, з метою захисту майнових прав та інтересів громадян і юридичних осіб всі заповіти складені та посвідчені, змінені або скасовані в установленому законодавством порядку, підлягають обов?язковій реєстрації в Єдиному реєстрі заповітів та спадкових справ у порядку, що встановлений Положенням про Єдиний реєстр заповітів та спадкових справ.

Відповідно до частин першої, другої статті 57 Закону України «Про нотаріат» нотаріус, завідуючий державним нотаріальним архівом, посадова особа органу місцевого самоврядування при одержанні заяви про скасування чи зміну заповіту, який скасовує чи змінює раніше складений заповіт, роблять про це відмітку на примірнику заповіту, що зберігається в державній нотаріальній конторі, у приватного нотаріуса, в державному нотаріальному архіві чи у виконавчому комітеті сільської, селищної, міської Ради народних депутатів, та в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій і забезпечують державну реєстрацію нового заповіту, змін до заповіту, скасування заповіту у Спадковому реєстрі відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України. Справжність підпису на заяві про скасування чи зміну заповіту повинна бути нотаріально засвідченою.

Після смерті ОСОБА_3 була відкрита спадкова справа за заявою позивача ОСОБА_2 (а.с. 15).

Згідно копії довідки від 12.11.2019 р., виданої виконавчим комітетом Переселенської сільської ради Кагарлицького району Київської області в тому, що померлий ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , був зареєстрований та постійно проживав станом на день своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Проживав разом з: ОСОБА_4 , колишньою дружиною, ОСОБА_1 , сином колишньої дружини, ОСОБА_5 , сином колишньої дружини (а.с. 78).

Окрім цього згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Переселенської сільської ради Кагарлицького району Київської області, стало відомо, що ОСОБА_4 дійсно похоронила ОСОБА_3 за власні кошти (а.с. 74).

Згідно копії довідки про смерть № 140 вбачається, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , але через різко виражені гнилісні зміни не можливо встановити причину смерті (а.с. 75).

Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 10.07.2020 р. було встановлено факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , протягом п`яти років до часу відкриття спадщини, але вказане рішення було скасовано постановою Київського апеляційного суду від 16.11.2020 р., так як у даній справі вбачається спір про право і заяву залишено без розгляду, про що представники сторін підтвердили під час судового розгляду.

Що стосується постанови Верховного суду від 30.10.2019 р., наданою представником відповідача ОСОБА_1 адвокатом Лисюк О.В., то вказані обставини не ідентичні з обставинами даної справи, так як предметом позову, що розглядався при винесені постанови Верховного суду є визнання заповіту нікчемним, а предметом даного позову є визнання заповіту дійсним.

Заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт складений з порушенням вимог щодо його оформи та посвідчення, є нікчемним (частина перша статті 257 ЦК України).

Будь-яких питань щодо складеного 21.09.2006 р. заповіту ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Кагарлицького районного нотаріального округу Мозговим В.В. та зареєстрований в реєстрі за №3795 судом встановлено не було.

Як не було визнано даний заповіт як недійсним, так і нікчемним.

Окрім того, складений 21.09.2006 р. заповіт ОСОБА_3 , який посвідчений приватним нотаріусом Кагарлицького районного нотаріального округу Мозговим В.В. та зареєстрований в реєстрі за №3795 не було скасовано заповідачем.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням вищенаведеного судом не встановлено, що заповіт ОСОБА_3 від 21.09.2006 р. посвідчений приватним нотаріусом Кагарлицького районного нотаріального округу Мозговим В.В. та зареєстрований в реєстрі за №3795 складений з порушенням вимог законодавства щодо його посвідчення, у зв`язку з чим він може бути визнаний дійсним, тому позовні вимоги позивача підлягають до задоволення.

На підставі вищевикладеного та керуючись ЦК України, постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», ст. ст. 4, 10, 12, 76-83, 258, 263-268 ЦПК України суд, -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Кагарлицької міської ради Київської області, ОСОБА_1 про визнання заповіту дійсним задовольнити.

Визнати дійсним заповіт ОСОБА_3 від 21.09.2006 р. посвідчений приватним нотаріусом Кагарлицького районного нотаріального округу Мозговим В.В. та зареєстрований в реєстрі за №3795, відповідно до якого він заповів належну йому земельну ділянку згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯГ №167853 виданого 24.03.2006 р. Кагарлицькою районною державною адміністрацією та зареєстрованого в Книзі державних актів на право приватної власності на землю № 50 ОСОБА_2 .

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні скарги на рішення можуть бути подані протягом 30 днів з дня його складення через суд першої інстанції до Київського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 11.03.2021 р.

Суддя І.І. Шевченко