Справа № 495/1673/19
№ провадження 2/495/422/2021
р і ш е н н я

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

13 липня 2021 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд у складі:

головуючого одноособово судді Прийомової О.Ю.

за участю секретаря Іванченко А.С.,

справа №495/1673/19,

за участю учасників провадження:

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Білгород-Дністровському Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням,

представника позивача на підставі ордеру - ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача.

27 лютого 2019 року позивач ОСОБА_4 , звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, просила суд усунути перешкоди у користуванні належним їй житловим приміщенням, шляхом примусового виселення ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1 .

Так, вимоги позивача були мотивовані тим, що вона є власником однокімнатної квартири АДРЕСА_1 .

Вказує, що дану квартиру вона набула у власність на підставі її спадкових прав за заповітом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зазначає, що вона своєчасно звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Проте, оформлення своїх спадкових прав залишила на більш пізніший строк, з огляду на її матеріальне становище.

Разом з тим, у 2017 році їй стало відомо, що на підставі рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07.12.2016 року у справі № 495/8030/16-ц та ухвали Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області у тієї ж справі від 17.02.2017 року ОСОБА_2 значиться власником квартири по АДРЕСА_2 , яка за життя належала ОСОБА_5 , та була заповідана ОСОБА_4 ..

Згодом, рішенням апеляційного суду Одеської області від 05.07.2017 року було скасовано рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області, яке стало підставою для реєстрації права власності за ОСОБА_2

12.09.2017 року ОСОБА_4 отримала рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області, яким визнано за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом майна ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

31.01.2018 року вона зареєструвала своє право власності на дану квартиру у встановленому законом порядку.

Разом з тим, зазначала, що після оформлення права власності на спірну квартиру, дізналась про наявність реєстрації ще з 2002 року у даному нерухомому майні ОСОБА_2 ..

Вважає, що само по собі складання заповіту на ім`я ОСОБА_4 в повному обсязі визначало наміри покійного та він не міг надати дозвіл на реєстрацію місця проживання ОСОБА_2 .

В зв`язку з тим, що ОСОБА_2 є зареєстрованою у квартирі АДРЕСА_1 , цей факт створює перешкоди у користуванні належним ОСОБА_4 майном, оскільки відповідач продовжує проживати у цій квартирі без жодних правових підстав.

З огляду на вкладені обставини вона і звернулась до суду з позовом за захистом своїх прав.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

04 березня 2019 року Ухвалою Білгород Дністровського міськрайонного суду провадження у вказаній справі було відкрито та вона призначена до її підготовчого розгляду.

19 червня 2019 року Ухвалою Білгород Дністровського міськрайонного суду підготовче провадження по справі було закрито та вона призначена до судового розгляду по сутті.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 02.12.2020 року, залучено в якості позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_1 , ІПН: НОМЕР_2 , що проживає за адресою: АДРЕСА_3 , як правонаступника позивача ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав, наведених у позові .

Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причина неявки суду невідома.

Зі згоди представника позивача, суд ухвалою на місці, перейшов до заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. ст. 280-281 ЦПК України.

Фактичні обставини, встановлені судом.

Вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що дійсно на підставі заочного рішення Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12.09.2017 року, залишеного в силі постановою апеляційного суду Одеської області від 20.11.2018 року, ОСОБА_4 набула у власність квартиру АДРЕСА_1 та належним чином її зареєструвала, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Разом з тим, ІНФОРМАЦІЯ_4 в ході розгляду справи ОСОБА_4 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 .

Задля повного та всебічного розгляду справи, на підставі ухвали Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 02.11.2020 року, витребувано у приватного нотаріуса Білгород - Дністровського нотаріального округу Одеської області Макогончук Н.В., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , належним чином завірену копію спадкової справи № 2/2020 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 .

З наданої копії спадкової справи стало відомо, що спадкоємцем майна ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 є її син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що також підтверджується довідкою № 42/01-16 від 03.06.2020 приватного нотаріусу Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Макогончук Н.В.

Так, ОСОБА_6 наразі отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, зокрема на квартиру АДРЕСА_1 , тож є законним власником цього нерухомого майна.

З матеріалів справи вбачається, що дійсно згідно даних домової книги для реєстрації громадян, проживаючих в будинку АДРЕСА_5 у ньому значиться зареєстрованою ОСОБА_2 , з 18.07.2002 року.

Дана інформація також підтверджується і наданою на запит суду інформацією, викладеною у листі Управління з питань надання адміністративних послуг № 22-05/355 від 26.03.2019 року.

Позивач вказує, що наявність реєстрації ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_1 , перешкоджає у користуванні належним йому майном, оскільки відповідач продовжує проживати у цій квартирі без жодних правових підстав.

Нормативне обґрунтування.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Виходячи з положень ст. ст. 16, 391, 386 Цивільного кодексу України, власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.

На підставі ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Ч. 1 ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1 ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

Згідно з ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Статтею 387 ЦК України передбачено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

На підставі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Оцінка аргументів сторін. Висновки суду.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним.

Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю.

При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

Вказаного висновку дійшов Верховний Суд у справі №638/13030/13 від 25.07.2018 року, предметом розгляду якої було питання про усунення перешкод у користування житловим приміщенням, виселення.

У відповідності до положень ст. 109 ЖК України, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом.

Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Згідно п.33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 "Про судову практику в справах про захист власності та інших речових прав", застосовуючи положення ст. 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого.

Відповідно до положень статей 391,396 ЦК України, позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача.

При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані, на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки.

З огляду на те, що позивачем не доведено факту порушення його права власності, так само як і загалом проживання відповідача у спірній квартирі, адже за даними апеляційної скарги ОСОБА_2 вона проживає в м. Одесі, а лише наявність факту законності перебування у праві власності певного майна та реєстрація у ньому іншої особи, не зумовлює примусове виселення такої, за відсутності перешкод у вільному його користуванні та розпорядження чи відсутності належних доказів цьому.

Обраний спосіб захисту позивача полягав саме в усуненні порушень /без наведення яких саме/ законному власнику шляхом примусового виселення відповідача, тому суд у відповідності ч.1 ст. 13 ЦПК України, не виходячи за межі позовних вимог, не надаючи оцінки факту реєстрації, адже позивач не заявляє вимоги про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, приходить висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, у зв`язку з його необґрунтованістю та недоведеністю.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 109,116,157 ЖК України, ст. ст. 319, 391 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 83, 263, 264, 265,280, 281, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛ И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення, (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Білгород-Дністровський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_1 , ІПН: НОМЕР_2 , що проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , паспорт серії НОМЕР_4 , ІПН: НОМЕР_5 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_5 .

Повний текст рішення складений 15 липня 2021 року.

С У Д Д Я :