Справа № 523/5938/19
Провадження №2/523/2932/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" лютого 2021 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м.Одеси у складі:

головуючої судді - Середи І.В.,

за участю секретаря судового засідання Щербан О.Д.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідачів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

представника відповідача - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №9 в м.Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю, виселення, зобов`язання не перешкоджати вчиняти певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся 12.04.2019 р. з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення з приміщень в будинку по АДРЕСА_1 , а саме житлової кімнати 2-4 пл. 15,4 кв.м.; 2-5 ванної кімнати площею 5,5 кв.м; 2-6 кухню площею 15,7 кв.м.; літ. «В»- котельню, літ. «Г»- літню кухню, літ. «Д», «Ж»- сараї, літ. «Е»- вбиральні, визначених у технічному паспорті домоволодіння АДРЕСА_1 , та зобовязанні не перешкоджати у відновленні визначених у технічному паспорті домоволодіння АДРЕСА_1 від 12.05.1976 р. дверних прорізів у приміщеннях коридор 1-2 пл. 3,5 кв.м.; в житлову кімнату 2-4 пл. 15,4 кв.м.; з житлової кімнати 2-4 пл. 15,4 кв.м.; в кухню 2-6 площею 15,7 кв.м визначених у технічному паспорті домоволодіння АДРЕСА_1 від 12.02.2003 р., у закладці існуючих дверних прорізів в стіні яка розділяє домоволодіння : з житлової кімнати 2-4 пл. 15,4 кв.м. в житлову кімнату 2-3 площею 21,3 кв.м з кухні 2-6 площею 15,7 кв.м в коридор 2-2 площею 9,9 кв.м, а також в користуванні земельною ділянкою площею 685 кв.м, у встановленні хвіртки у 3/5 частині паркану №3 та паркану по лінії розмежування виділеної в користування земельної ділянки площею 685 кв.м по АДРЕСА_1 згідно додатку №6 "План поділу домоволодіння та земельної ділянки по АДРЕСА_2 до висновку №50 судової будівельно- технічної експертизи від 11.08.2007 р. Крім того, позивач просив зобов`язати відповідачів не перешкоджати йому у будь-який спосіб в здійснені права власності на домоволодіння по АДРЕСА_1 , яке складається з житлової кімнати 1-3 пл. 21,9 кв.м.; житлову кімнату 1-4 пл. 5,9 кв.м.; коридору 1-2 площею 3,5 кв.м, 1/2 частину веранди літ. «а», підвал під верандою; ворота № 1; 3/5 частини паркану № 3; 1/3 частину паркану № 4; цистерну III; 1/2 частину мостіння -1; 6/10 частини мостіння -II; розташованих на земельній ділянці площею 426 кв.м., житлової кімнати 2-4, площею 15,4 кв.м, ванної кімнати площею 5,5 кв.м; 2-6 кухню площею 15,7 кв.м.; літ. «В»- котельню, літ. «Г»- літню кухню, літ. «Д», «Ж»- сараї, літ. «Е»- вбиральні, визначених у технічному паспорті від 12.02.2003 року на домоволодіння АДРЕСА_1 .

В обгрунтування своїх вимог позивач вказував на те, що на підставі рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 20.06.2012 року здійснено поділ домоволодіння по АДРЕСА_1 в натурі , однак відповідачі до теперішнього часу не виселилися з належної йому частини, перешкоджають в користуванні як домоволодінням так і земельною ділянкою. В результаті дій відповідачів він звернувся до поліції.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов та просили його задовольнити. Позивач зазначив, що влітку 2019 року намагався вселитися, виконавець не знав як це навіть зробити. Оскільки відповідачі перешкоджаються в користуванні майном безпідставно та не бажають виселитися він змушений звернутися до суду.

Відповідачі заперечували проти позову вказуючи на те, що ніяких перешкод не створюють позивачу, навпаки він не скористався своїм правом та не вселився в приміщення будинку. Щодо встановлення дверних прорізів вказували на те, що для вчинення таких дій позивач не надав висновку експертизи з зазначенням необхідних робіт по безпечності проведення таких робіт, щоб було безпечно для будівлі.

Заслухавши позивача, відповідачів та їх представників, свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 13 травня 2004 року за позивачем ОСОБА_1 визнано право власності на 34/100 частин домоволодіння розташованого в АДРЕСА_1 під АДРЕСА_2 .

На підставі свідоцтва про право власності в порядку спадкування після смерті матері позивач отримав у власність 49/100 частини домоволодіння АДРЕСА_1 .

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 30.01.2009 року за ОСОБА_2 визнано право власності на 17/100 частини будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом .

20.06.2012 р . рішенням Суворовського районного суду м.Одеси у справі №1527/2-104/11 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Одеської міської ради про поділ майна, визнання права власності на домоволодіння, встановлення порядку користування земельною ділянкою, вимоги задоволено.

За нормами ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як було встановлено позивач ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_2 є співвласниками домоволодіння АДРЕСА_1 , а саме позивачу належить 75/100 частин, а відповідачці - 25/100 частин

За даним рішенням від 20.06.2012 р . виділено ОСОБА_5 на праві приватної власності житлову кімнату 1-3 пл. 21,9 кв.м.; житлову кімнату 1-4 пл. 5,9 кв.м.; коридор 1-2 пл. 3,5 кв.м.; 1/2 частину веранди літ. «а», підвал під верандою; ворота № 1; 3/5 частини паркану № 3; 1/3 частину паркану № 4; цистерну III; 1/2 частину мостіння -1; 6/10 частини мостіння -II; розташованих на земельній ділянці площею 426 кв.м., по АДРЕСА_1 .

Виділено ОСОБА_5 на праві приватної власності в будинку за АДРЕСА_1 житлову кімнату 2-4 пл. 15,4 кв.м.; 2-5 ванну кімнату площею 5,5 кв.м; 2-6 кухню площею 0,15 кв.м.; літ. «В»- котельню, літ. «Г»- літню кухню, літ. «Д», «Ж»- сараї, літ. «Е»- вбиральню.

Визнано за ОСОБА_5 право власності на 75/100 частини домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1 та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 грошову компенсацію за різницю вартості поділу спільного майна у розмірі - 20 412,00 грн.

Виділено ОСОБА_5 в користування земельну ділянку площею 685 кв.м. по АДРЕСА_1 .

Виконання робіт при поділі приміщень домоволодіння АДРЕСА_1 покласти на ОСОБА_5

Опалення домоволодіння АДРЕСА_1 , залишено в спільному користуванні ОСОБА_5 і ОСОБА_2 на період переобладнання приміщень та облаштування окремих систем опалення приміщень кожним із співвласників домоволодіння.

20.03.2018 р. та 25.02.2019 р. позивач звернувся до Хаджибеївського ВП та Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області щодо прийняття заходів до ОСОБА_2 , яка перешкоджає в поділі та користуванні спільним будинком за результатами розгляду звернення було рекомендовано звернутися до суду для вирішення питання в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до акту державного виконавця Суворовського відділу ДВС м.Одеси №668 від 23.06.2017 р. по виконанню рішення №523/6919/15 боржник добровільно впустив стягувача до будинку стягувач зайшов,відмовився вселятися.

Як вбачається з акту державного виконавця Другого Суворовського відділу ДВС м.Одеса ГТУЮ в Одеській області від 04.10.2018 р. боржник не відмовляється добровільно виконати рішення суду у справі №523/6919/15щодо вселення стягувача до до кімнати 1-3 однак стягувач бажає увійти з входу який на даний момент з технічних причин відсутній, а саме закладений цеглою. Таким чином, увійти стягувачу через вказаний вхід неможливо. Необхідно врегулювати питання щодо розблокування входу.

В судовому засіданні також були допитані свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , які підтверджували перешкоджання відповідачами доступу до приміщень будівлі позивача.

Згідно з нормами ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

За вимогами ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Як закріплено в ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Нормою ст.317 ЦК України закріплено зміст права власності , за яким власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст.369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст.391 ЦК України).

Нормами ст.150 ЖК також закріплено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до вимог ст..76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ст.77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з вимогами ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оцінивши надані докази в сукупності суд прийшов до висновку про наявність порушення прав позивача, оскільки відповідачі перешкоджають в реалізації прав на користування нерухомим майном.

При цьому суд критично розцінює доводи відповідачів щодо неможливості встановлення дверного проходу без відповідного висновку експерта, оскільки під час розгляду справи №1527/2-104/11 судом було прийнято рішення саме з урахуванням висновків судової експертизи, за якою було визначено можливість встановлення проходу, при цьому матеріалами справи містять технічну документацію з якої вбачається, що цей дверний прохід раніше існував, але був закладений.

Необхідно зазначити, що в частині вимоги про зобов`язання не перешкоджати здійснювати право власності приміщень в будинку по АДРЕСА_1 , а саме житлової кімнати 2-4 пл. 15,4 кв.м.; 2-5 ванної кімнати площею 5,5 кв.м; 2-6 кухню площею 15,7 кв.м.; літ. «В»- котельню, літ. «Г»- літню кухню, літ. «Д», «Ж»- сараї, літ. «Е»- вбиральні, не підлягає задоволенню, оскільки достатнім способом захисту є виселення відповідчів з вказиних приміщень.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідачів необхідно стягнути судовий збір 768,40 грн. з кожного.

Керуючись ст.ст.12,13,76,81,89,258-259,263-265,268,273,354,355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Виселити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з належних ОСОБА_1 приміщень в будинку по АДРЕСА_1 , а саме житлової кімнати 2-4 пл. 15,4 кв.м.; 2-5 ванної кімнати площею 5,5 кв.м; 2-6 кухню площею 15,7 кв.м.; літ. «В»- котельню, літ. «Г»- літню кухню, літ. «Д», «Ж»- сараї, літ. «Е»- вбиральні, визначених у технічному паспорті домоволодіння АДРЕСА_1 від 12.02.2003 р.

Зобов`язати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не перешкоджати ОСОБА_1 :

у відновленні визначених у технічному паспорті домоволодіння АДРЕСА_1 від 12.05.1976 р. дверних прорізів у приміщеннях коридор 1-2 пл. 3,5 кв.м.; в житлову кімнату 2-4 пл. 15,4 кв.м.; з житлової кімнати 2-4 пл. 15,4 кв.м.; в кухню 2-6 площею 15,7 кв.м визначених у технічному паспорті домоволодіння АДРЕСА_1 від 12.02.2003 р.

у закладці існуючих дверних прорізів в стіні яка розділяє домоволодіння : з житлової кімнати 2-4 пл. 15,4 кв.м. в житлову кімнату 2-3 площею 21,3 кв.м з кухні 2-6 площею 15,7 кв.м в коридор 2-2 площею 9,9 кв.м.

в користуванні земельною ділянкою площею 685 кв.м, у встановленні хвіртки у 3/5 частині паркану №3 та паркану по лінії розмежування виділеної в користування земельної ділянки площею 685 кв.м по АДРЕСА_1 згідно додатку №6 "План поділу домоволодіння та земельної ділянки по АДРЕСА_2 до висновку №50 судової будівельно- технічної експертизи від 11.08.2007 р.

Зобов`язати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не перешкоджати ОСОБА_1 в здійснені права власності на домоволодіння по АДРЕСА_1 , яке складається з житлової кімнати 1-3 пл. 21,9 кв.м.; житлову кімнату 1-4 пл. 5,9 кв.м.; коридору 1-2 площею 3,5 кв.м, 1/2 частину веранди літ. «а», підвал під верандою; ворота № 1; 3/5 частини паркану № 3; 1/3 частину паркану № 4; цистерну III; 1/2 частину мостіння -1; 6/10 частини мостіння -II; розташованих на земельній ділянці площею 426 кв.м..

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн. з кожного.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення рішення.

Повне рішення складено 05.03.2021 р.

Суддя: