Справа № 222/1273/20
Провадження № 2/222/46/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2021 року смт. Нікольське

Володарський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Вайновської О.Є.,

секретаря судового засідання Гранкіної О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Зорянської сільської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на Ѕ частку квартири, виділ Ѕ частки домоволодіння в натурі, визнання права власності на виділене майно, припинення права спільної часткової власності,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.10.2011 року належить квартира АДРЕСА_1 у вищевказаному будинку належить відповідачам ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .. Рішенням Зорянської сільської ради Про нумерацію житлового будинку №18 від 08.07.2020 року квартиру АДРЕСА_2 визнано житловим будинком, якому присвоєно номер АДРЕСА_3 . Проте, в держреєстрації права власності на вказаний житловий будинок було відмовлено, оскільки подані ОСОБА_1 документи не дають змоги встановити відповідність прав заявленим. У зв`язку з цим, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила визнати за нею право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_2 , виділити їй в натурі Ѕ частку домоволодіння АДРЕСА_4 в натурі, припинивши право спільної часткової власності з відповідачами ОСОБА_5 та визнати за нею право власності на виділене майна та

Ухвалою судді Володарського районного суду Донецької області від 22.09.2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

В ході підготовчого судового засідання позивачка збільшила позовні вимоги і вказану заяву було прийнято судом до провадження, вирішено питання про коло відповідачів.

Ухвалою суду від 03.02.2021 року підготовче провадження закрито, справу призначено до розгляду.

Позивачка та її представник адвокат Д`яконова К.І. до судового засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали.

Відповідачі: представник Зорянської сільської ради, Міщенко В.В., ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до судового засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, проти позову не заперечували.

За таких обставин, суд розглянув справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ст.ст.223, 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.10.2011 року, виданого держаним нотаріусом Другої маріупольської державної нотаріальної контори в.о. державного нотаріуса Володарської державної нотаріальної контори Царьовою І.В., реєстраційний номер 1424, належить 1/2 частина житлового будинку АДРЕСА_4 , а саме квартира АДРЕСА_5 з належними до цієї частинами побудовами подвір`я (а.с.13).

Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону (ч.4 ст.334 ЦК України).

25.10.2011 року КП Володарське бюро технічної інвентаризації зареєструвало за ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.10.2011 року №1424 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 , що підтверджується як витягом про державну реєстрацію прав від 25.10.2011 року (а.с.14), так і Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 08.09.2020 року (а.с.26). Тип власності спільна часткова.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.10.2011 року №1424 набула право на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_4 , що складається з квартири АДРЕСА_5 у вищевказану будинку, проте, зареєструвала за собою право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_2 .

За змістом ст.ст.355, 356, 357 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 09.09.2020 року (а.с.25), квартира АДРЕСА_6 належить ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в частці 1/1 на підставі свідоцтва про право власності від 19.08.2004 року, виданого Володарською РДА. Тип власності спільна сумісна.

Таким чином, встановивши під час розгляду справи, що будинок АДРЕСА_4 є багатоквартирним та складається з двох квартир, а саме: квартири АДРЕСА_5 , належній ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.10.2011 року, та квартири АДРЕСА_7 , належній ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності від 19.08.2004 року, виходить, що позивачка ОСОБА_1 та відповідачі Міщенки є співвласниками будинку АДРЕСА_4 та їх частки у праві спільної часткової власності є рівними.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи викладене, а саме, що право власності ОСОБА_1 зареєстроване лише на 1/2 частку квартири АДРЕСА_2 , який на праві спільної часткової власності належить ОСОБА_1 та відповідачам Міщенкам, можна дійти висновку, що право власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_2 оспорюється ІНФОРМАЦІЯ_1 , а отже, за ОСОБА_1 , на підставі ст.392 ЦК України, слід визнати право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_2 , належну їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.10.2011 року, на яку відсутня реєстрація права власності ОСОБА_1 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

За таких обставин, вимога ОСОБА_1 про визнання права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Розглядаючи позов в частині вимог ОСОБА_1 про виділ в натурі Ѕ частки домоволодіння АДРЕСА_4 , припинення з Міщенками спільної часткової власності на домоволодіння

АДРЕСА_4 та визнання за ОСОБА_1 права власності на виділене майно будинок АДРЕСА_3 , суд виходить з наступного.

За змістом ст.ст.316, 317, 319 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Як зазначалося, ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.10.2011 року належить 1/2 частина житлового будинку АДРЕСА_4 , а саме квартира АДРЕСА_5 з належними до цієї частинами побудовами подвір`я (а.с.13).

Право власності ОСОБА_1 на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, на іншу 1/2 частину визнано судом на підставі ст.392 ЦК України.

Таким чином, ОСОБА_1 має у власності квартиру АДРЕСА_2 , з належними до неї побудовами подвір`я, що становить 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_4 , співвласниками якої є відповідачі ОСОБА_5 .

Відповідно до ч.1, 4 ст.364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Згідно п.6.Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 04.10.91 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.

Рішенням виконкому Зорянської сільської ради Про нумерацію житлового будинку від 08.07.2020 року №18, визнано житловим будинком частину будівлі квартиру АДРЕСА_2 , належну ОСОБА_1 та присвоєно йому адресу: АДРЕСА_3 .

За технічним паспортом на житловий будинок АДРЕСА_3 , будинок житловою площею 64,5 м2, загальною 115,1 м2 складається із чотирьох житлових кімнат, відповідно, площею: 13,9 м2 (кімната 1-6), 9,8 м2 (кімната 1-7), 20,6 м2 (кімната 1-8), 20,2 м2 (кімната 1-9), кухні площею 9,9 м2 (кімната 1-2), ванної кімнати 3,3 м2 (кімната 1-5), туалету 1,6 м2 (кімната 1-4), коридору 5,3 м2 (кімната 1-1), 7,4 м2 (кімната 1-10), котельні 5,6 м2 (кімната 1-3), передньої 17,5 м2 (кімната 1-11).

Висновком експертного дослідження №45 від 16.11.2020 року, складеного судовим експертом Спиридоновим В.А., зроблено висновок про можливість виділу в натурі Ѕ частки домоволодіння АДРЕСА_3 , а саме: будівлі літ.А-1 (1/2 житлового будинку), будівлі літ.А1-1 (житлова прибудова), будівлі літ.А3-1 (1/2 нежитлової прибудови), будівлі літ.а (ганок), будівлі літ.Б (гараж), будівлі літ.Г/п (підвал з шийкою), будівлі літ.E (сарай), будівлі літ.З (1/2 сараю), будівлі літ.И (вбиральня), будівлі літ.К (криниця), №1 (огорожа), №2 (ворота), №3 (огорожа), І (мощення), при цьому Ѕ житлового будинку літ А-1 складається з приміщень 1-1, 1-2, 1-3, 1-4, 1-5, 1-6, 1-7, 1-8, 1-9, 1-10, 1-11.

Будь-яких самочинних об`єктів та прибудов до вищезазначеного домоволодіння судом не встановлено.

Таким чином, висновком експерта, який, відповідно до ст.76 ЦПК України, є засобом доказування, підтверджено можливість виділу відокремленої частини будинку, яка за розміром відповідатиме розміру часток співвласників у праві власності.

Крім того, в підготовчому судовому засіданні ОСОБА_3 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вказали на те, що між ними та позивачкою, як між співвласниками домоволодіння, досягнуто згоди згоди з приводу користування квартирами з належними до них господарським спорудами, оскільки ці квартири є двома окремими об`єктами нерухомості з окремими входами та комунікаціями, які за своїм розміром відповідають розміру часток співвласників.

З рішення державного реєстратора на нерухоме майно ОСОБА_6 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №53337485 від 28.07.2020 року вбачається, що ОСОБА_1 відмовлено у державній реєстрації права власності на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , на підставі встановлених суперечностей між зазначеному у свідоцтві про право на спадщину за законом №1424 від 13.10.2011 року нерухомому майні, а саме Ѕ частина житлового будинку квартира АДРЕСА_5 , та заявленому у заяві про державну реєстрації прав та їх обтяжень, прийнятій 10.07.2020 за реєстровим номером 40412888, житловий будинок АДРЕСА_3 .

Враховуючи викладене, а саме, що ОСОБА_1 , маючи у власності 1/2 частку будинку АДРЕСА_4 , яка складається з квартири АДРЕСА_5 з належними до цієї частинами побудовами подвір`я, має право розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, в тому числі, має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності з відповідачами ОСОБА_5 , і такий виділ можливий з технічної точки зору, оскільки має місце переобладнання приміщення в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності, ОСОБА_1 слід виділити в натурі частку із спільного майна співвласників будинку АДРЕСА_4 , а саме 1/2 частину будинку АДРЕСА_4 літ.А-1 житловою площею 64,5 м2, загальною 115,1 м2, яка складається з житлових кімнат площею: 13,9 м2 (кімната 1-6), 9,8 м2 (кімната 1-7), 20,6 м2 (кімната 1-8), 20,2 м2 (кімната 1-9), кухні площею 9,9 м2 (кімната 1-2), ванної кімнати 3,3 м2 (кімната 1-5), туалету 1,6 м2 (кімната 1-4), коридору 5,3 м2 (кімната 1-1), 7,4 м2 (кімната 1-10), котельні 5,6 м2 (кімната 1-3), передньої 17,5 м2 (кімната 1-11), будівлю літ.А1-1 (житлова прибудова), 1/2 частку будівлі літ.А3-1 (нежитлова прибудова), будівлю літ.а (ганок), будівлю літ.Б (гараж), будівлю літ.Г/п (підвал з шийкою), будівлю літ.E (сарай), 1/2 частку будівлі літ.З (сарай), будівлю літ.И (вбиральня), будівлю літ.К (криниця), №1 (огорожа), №2 (ворота), №3 (огорожа), І (мощення), припинивши на це майно право спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , та визнавши за ОСОБА_1 право власності на виділене майно.

За таких обставин, позов ОСОБА_1 в частині виділу в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, припинення права спільної часткової власності та визнання права власності на виділене майно є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про судові витрати, які, в даному випадку, становлять витрати по сплаті судового збору, суд виходить з наступного.

Так, правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору встановлюються ЗУ Про судовий збір №3674-VI від 08.07.2011 року (далі Закон).

Відповідно до ст.ст.4, 6 Закону, судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі, за ставками: за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; за подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У разі якщо судовий збір сплачується за подання позовної заяви до суду але на день подання позову неможливо встановити точну його ціну, розмір

судового збору визначає суд з подальшою сплатою недоплаченої суми або з поверненням суми переплати судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом у процесі розгляду справи. За подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Позивачкою заявлено вимогу майнового характеру про визнання права власності та дві вимоги немайнового характеру про виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, та припинення права спільної часткової власності.

При цьому, позивачкою при звернені до суду з позовом сплачено судовий збір в розмірі 840,80 грн.

В позовній заяві позивачка ціну позову, виходячи з дійсної вартості майна, не визначила. Проте, як вбачається зі свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.10.2011 року, за яким ОСОБА_1 набула право на 1/2 частку будинку АДРЕСА_4 , яка складається з квартири АДРЕСА_5 з належними до цієї частинами побудовами подвір`я, вартість спадщини становить 222812,00 грн.

Отже, керуючись ст.6 Закону, суд в ході розгляду справи визначив цін позову, виходячи з вартості нерухомого майна (отриманого у спадщину), яке становить предмет позову, в розмірі 222812,00 грн.

Таким чином, при зверненні до суду з позовом позивачка мала сплатити судовий збір за вимогу майнового характеру в розмірі 1 відсоток ціни позову, що становить 2228,12 грн, та за дві вимоги немайнового характеру по 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить по 840,80 грн за кожну вимогу немайнового характеру.

Отже, загальний розмір сплаченого позивачкою судового забору мав складати 3909,72 грн (2228,12+840,80+840,80=3909,72).

Сплативши при зверненні до суду судовий збір в розмірі 840,80 грн, позивачкою недоплачено судовий збір в розмірі 3068,92 грн, які підлягають стягненню рішенням суду з позивачки на користь держави.

Керуючись ст.ст. 13, 76-81, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст.316, 317, 319, 364 ЦК України, ЗУ «Про судовий збір», суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Зорянської сільської ради Нікольського району Донецької області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання права власності на Ѕ частку квартири, виділ Ѕ частки домоволодіння в натурі, припинення права спільної часткової власності, визнання права власності на виділене майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІН НОМЕР_1 , зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_8 , право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_2 .

Виділити в натурі ОСОБА_1 , ІН НОМЕР_1 , зареєстрованій за адресою: АДРЕСА_8 , із спільного майна співвласників будинку АДРЕСА_4 1/2 частину будинку АДРЕСА_4 літ.А-1 житловою площею 64,5 м2, загальною 115,1 м2, яка складається з житлових кімнат площею: 13,9 м2 (кімната 1-6), 9,8 м2 (кімната 1-7), 20,6 м2 (кімната 1-8), 20,2 м2 (кімната 1-9), кухні площею 9,9 м2 (кімната 1-2), ванної кімнати 3,3 м2 (кімната 1-5), туалету 1,6 м2 (кімната 1-4), коридору 5,3 м2 (кімната 1-1), 7,4 м2 (кімната 1-10), котельні 5,6 м2 (кімната 1-3), передньої 17,5 м2 (кімната 1-11), будівлі літ.А1-1 (житлова прибудова), 1/2 частини будівлі літ.А3-1 (нежитлова прибудова), будівлі літ.а (ганок), будівлі літ.Б (гараж), будівлі літ.Г/п (підвал з шийкою), будівлі літ.E (сарай), 1/2 частини будівлі літ.З (сарай), будівлі літ.И (вбиральня), будівлі літ.К (криниця), огорожі №1, воріт №2, огорожі №3, мощення І, в самостійний об`єкт нерухомого майна .

Припинити право спільної часткової власності на домоволодіння АДРЕСА_4 ОСОБА_1 та

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІН НОМЕР_1 , зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_8 , право власності на виділене майно.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІН НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_8 , на користь держави судовий збір в розмірі 3068 (три тисячі шістдесят вісім) гривень 92 копійки.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає чинності після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення подається до Донецького апеляційного суду через Володарський районний суду Донецької області протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник, якому повне рішення не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Повне рішення виготовлене 01.03.2021 року.

Суддя О. Є. Вайновська