Єдиний унікальний номер 725/2411/21
Номер провадження 2/725/431/21
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.07.2021
Першотравневий районний суд м. Чернівці в складi:

головуючого судді Галичанського О.І.,

при секретарi Симик І.М. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_1 ) до Чернівецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (, мЧернівці , вул.О.Кобилянської, 32) про визнання незаконним рішення і наказу та їх скасування,-

В С Т А Н О В И В:
Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача Чернівецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (, мЧернівці , вул.О.Кобилянської, 32) про визнання незаконним рішення і наказу та їх скасування.

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_1 з 09 серпня 1977 року по 25 грудня 2004 року проходив військову службу у Збройних Силах на посадах офіцерського складу.
З 17 серпня 1992 року позивач перебував на квартирному обліку на кафедрі військової підготовки Чернівецького національного університету.
25 серпня 1993 року ОСОБА_1 із сім`єю з 4-х чоловік було видано ордер №619 на зайняття двохкімнатної квартири АДРЕСА_2 .
При цьому ОСОБА_1 залишився на квартирному обліку, про що свідчить рішення житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 , оформлене протоколом № 13 від 08 грудня 2008 року, яким позивача зі складом сім`ї з 3-х осіб зараховано на квартирний облік в обласному військовому комісаріаті з 17 серпня 1992 року, а з 09 серпня 2006 року його включено до списку осіб, що мають право на першочергове отримання житла, та з 25 грудня 2004 року - на позачергове отримання житла на підставі п.3.10., п. 4.3. наказу МО України № 577 від 06 жовтня 2006 року .
Проте рішенням об`єднаної житлової комісії військових комісаріатів та військових частин НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 ВП МОУ Чернівецької області, оформленим протоколом № 4 від 12 листопада 2020 року, позивача ОСОБА_1 зі складом сім`ї з 3-х осіб знято з квартирного обліку в Чернівецькому обласному військовому комісаріаті з 12 листопада 2020 року у зв`язку з тим, що його сім`я повністю забезпечено житловою площею і не потребує покращення житлових умов .
На підставі вказаного рішення об`єднаної житлової комісії 25 листопада 2020 року військовим комісаром Чернівецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки видано наказ № 4 про зняття позивача з квартирного обліку в Чернівецькому обласному військовому комісаріаті з 12 листопада 2020 року .
Вважає, що рішення об`єднаної житлової комісії та наказ військового комісара про зняття позивача та членів його сім`ї з квартирного обліку є незаконними, оскільки на кожного члена сім`ї позивача припадає по 6,1 кв.м. (18,3 : 3 = 6,1) жилої площі.
Водночас згідно з п.4 постанови виконкому Чернівецької обласної ради та президії Чернівецької обласної ради профспілок від 16 січня 1985 року № 10 рівень середньої забезпеченості громадян жилою площею у м. Чернівці становить 8,5 кв.м.
Таким чином, позивач вважає, що рішення об`єднаної житлової комісії відповідача, оформлене протоколом № 4 від 12 листопада 2020 року та наказ військового комісара від 12 листопада 2020 року № 4 в частині зняття позивача та членів його сім`ї з квартирного обліку є незаконними і підлягають скасуванню, а позивач з членами сім`ї підлягає поновленню на квартирному обліку.
В судове засідання позивач та його представник не з`явилися. ОСОБА_2 надав суду заяву, у якій вказує, що позовні вимоги підтримує та просить суд задовольнити позов з підстав, зазначених у ньому.
В судове засідання представник відповідача не з`явився. Відповідно до його заяви , позовні вимоги не визнав та просив в задоволенні позову відмовити з мотивів, викладених у відзиві на позов.
Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, вважаю за можливе провести розгляд справи у відсутність її учасників.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до матеріалів справи, ОСОБА_1 з 09 серпня 1977 року по 25 грудня 2004 року проходив військову службу у Збройних Силах . ( а.с. 10-13).
З 17 серпня 1992 року позивач перебував на квартирному обліку на кафедрі військової підготовки Чернівецького національного університету.
25 серпня 1993 року ОСОБА_1 із сім`єю з 4-х чоловік було видано ордер №619 на зайняття двохкімнатної квартири АДРЕСА_2 .
ОСОБА_1 перебував на квартирному обліку, про що свідчить рішення житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 , оформлене протоколом № 13 від 08 грудня 2008 року, яким позивача зі складом сім`ї з 3-х осіб зараховано на квартирний облік в обласному військовому комісаріаті з 17 серпня 1992 року, а з 09 серпня 2006 року його включено до списку осіб, що мають право на першочергове отримання житла, та з 25 грудня 2004 року - на позачергове отримання житла на підставі п.3.10., п. 4.3. наказу МО України № 577 від 06 жовтня 2006 року .( а.с. 15-18).
Рішенням об`єднаної житлової комісії військових комісаріатів та військових частин НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 ВП МОУ Чернівецької області, оформленим протоколом № 4 від 12 листопада 2020 року, позивача ОСОБА_1 зі складом сім`ї з 3-х осіб знято з квартирного обліку в Чернівецькому обласному військовому комісаріаті з 12 листопада 2020 року у зв`язку з тим, що його сім`я повністю забезпечено житловою площею і не потребує покращення житлових умов . ( а.с. 24-25)
На підставі вказаного рішення об`єднаної житлової комісії 25 листопада 2020 року військовим комісаром Чернівецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки видано наказ № 4 про зняття позивача з квартирного обліку в Чернівецькому обласному військовому комісаріаті з 12 листопада 2020 року .
Відповідно до протоколу об`єднаної житлової комісії відповідача № 4 від 12 листопада 2020 року, підставою для прийняття рішення про зняття позивача та членів його сім`ї з квартирного обліку є повідомлення квартирно-експлуатаційного відділу міста Чернівці від 05 жовтня 2020 року № 2033, в якому зазначено, що місце проживання позивача ОСОБА_1 , його дружини - ОСОБА_3 та сина - ОСОБА_4 зареєстровано у квартирі АДРЕСА_3 .
Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Згідно із ч.1ст.12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених законодавством.
Статтями 34,37 ЖК УРСР визначено, що потребуючими поліпшення умов визнаються громадяни, забезпечені житловою площею нижчою за рівень, визначений чинним законодавством, а облік таких осіб здійснюється за їх місцем роботи або за їх місцем проживання.
Порядок обліку військовослужбовців, які проходять військову службу у Збройних Силах України, на момент зарахування позивача на квартирний облік з 1992 року, визначався наказом Міністра оборони України від 23.12.1992 року № 220 «Положення про порядок забезпечення житловою площею у Збройних Силах України» (надалі Наказ №220).
Відповідно до п.п.10-11 Наказу №220 військовослужбовці беруться на квартирний облік рішенням житлової комісії військової частини, затвердженим командиром військової частини. Облік військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов, ведеться у військових частинах та квартирно-експлуатаційних частинах районів.
Житлові комісії у військових частинах утворюються з метою правильного обліку військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов, розподілу та використання житлової площі в гарнізонах та військових частинах (наказ Міністра оборони України 1992 року №193).
До правовідносин щодо обліку громадян, що потребують поліпшення житлових мов, застосовуються, в тому числі, положення Постанови Ради Міністрів Української PCP і Української Республіканської Ради професійних спілок від 11.12.1984 за № 470 «Про ствердження Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській PCP» (далі - Постанова № 470), пунктом 3 якої зобов`язано виконавчі комітети місцевих Рад народних депутатів, профспілкові органи, міністерства, державні комітети і відомства УРСР, а також підприємства, установи, рганізації незалежно від їх підпорядкованості, суворо додержуватися Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській PCP.
Відповідно до п. 22 Постанови № 470 громадяни вважаються взятими на квартирний облік: у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів - з дня весення рішення виконавчого комітету, за місцем роботи - з дня винесення спільного рішення адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації і відповідного профспілкового комітету, затвердженого виконавчим комітетом місцевої Ради.
Судом встановлено , що квартира АДРЕСА_2 , площу якої враховано відповідачем при визначенні рівня забезпеченості позивача та членів його сім`ї жилою площею, належить на праві приватної власності ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності від 20 вересня 2006 року, виданого Департаментом житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради згідно з розпорядженням органу приватизації від 20 вересня 2006 року № 45098 .
На момент зняття позивача з квартирного обліку у цій квартирі було зареєстровано 6 осіб, а саме сім`я ОСОБА_5 та сім`я ОСОБА_1 , що підтверджується довідкою КЖРЕП № 6 м. Чернівці від 28 лютого 2019 року № 820.
Сам факт реєстрації позивача ОСОБА_1 та членів його сім`ї у вказаній квартирі не свідчить про наявність у них будь-якого права на цю квартиру.
ОСОБА_1 та члени його сім`ї знялися з реєстрації у квартирі АДРЕСА_2 та зареєструвалися у належній позивачу квартирі АДРЕСА_4 , що підтверджується довідкою КЖРЕП № 6 м. Чернівці від 20 квітня 2021 року .
Отже, відповідачем необґрунтовано враховано право позивача та членів його сім`ї на 21,48 кв.м. житлової площі у квартирі АДРЕСА_2 .
Придбання позивачем на підставі договору купівлі-продажу від 25 грудня 2003 року у власність квартири АДРЕСА_4 не можна вважати як поліпшення житлових умов, яке відповідно до ч.2 ст.40 ЖК України дає підстав для зняття його з квартирного обліку з огляду на наступне.
Як вбачається з договору купівлі-продажу квартири, витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, вказана квартира складається з 1 житлової кімнати та її площа становить 18,3 кв.м.
На кожного члена сім`ї позивача припадає по 6,1 кв.м. житлої площі.
Згідно з п.4 постанови виконкому Чернівецької обласної ради та президії Чернівецької обласної ради профспілок від 16 січня 1985 року № 10 рівень середньої забезпеченості громадян жилою площею у м. Чернівці становить 8,5 кв.м.
За правилами ч.2 ст.50 ЖК України при наданні жилих приміщень не допускається заселення однієї кімнати особами різної статі, старшими за дев`ять років, крім подружжя.
Пунктом 1 розділу VI Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 31 липня 2018 року № 380 (далі - Інструкція № 380), передбачено, що житловими приміщеннями для постійного проживання забезпечуються військовослужбовці та члени їх сімей, які відповідно до вимог статті 12. Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» набули права та не забезпечувалися постійним житлом протягом усього часу проходження військової служби і мають календарну вислугу на військовій службі 20 років і більше, зареєстровані в населеному пункті дислокації військової частини, в якій військовослужбовець проходить службу та перебуває на відповідному обліку.
Згідно з п.2 Інструкції № 380 військовослужбовці та члени їх сімей визнаються такими, що потребують поліпшення житлових умов, відповідно до статті 34 Житлового кодексу Української УРСР.
Потребуючими поліпшення житлових умов також визнаються військовослужбовці та члени їх сімей, які проживають в одній квартирі по дві і більше сім`ї незалежно від родинних відносин, та особи різної статі старші за 9 років, крім подружжя (у тому числі, якщо займане ними жиле приміщення складається більш як з однієї кімнати).
Оскільки належна позивачу на праві власності квартира АДРЕСА_4 складається лише з однієї кімнати, то дружина позивача не може проживати у цій кімнаті разом із сином ОСОБА_6 , 1986 року народження.
Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження, а тому підлягають задоволенню.
В силу ч.ч.1, 6 ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 908 гривень на користь позивача.
Щодо розміру понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу у відповідності до вимог п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України, суд прийшов до наступного висновку.

Згідно ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу.

Зі змісту статті 58 ЦПК України слідує, що сторона, третя особа, а також особа, якій за законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Відповідно до статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Згідно статті 15 ЦПК України представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Частиною четвертою статті 62 ЦПК України визначено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Так, у відповідності до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Представником позивача заявлено клопотання про відшкодування судових витрат, понесених на професійну правничу допомогу .

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу було надано: опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно детального опису робіт, адвокатом Міцней М.Ф. була надана наступна правнича допомога: консультація у офісі, підготовка на направлення адвокатських запитів, підготовка позовної заяви ( всього 5год 30 хв. :2400 гривень ( 1 година) - всього- 13200 гривень ). Крім того . заявлено витрати на участь адвоката у судових засіннях ( приблизно 2 год.).

Європейським судом з прав людини висловлена правова позиція, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі і під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обгрунтованим (остаточне рішення Європейського суду з прав людини від 10.01.2010, № 33210/07 і 41866/08) та "Гуриненко проти України" (рішення Європейського суду з прав людини від 18.02.2010, № 37246/04).

Виходячи з наведеного, а також враховуючи той факт, що заявлені фактичі витрати позивача на професійну правничу допомогу є занадто високими та не співмірними , суд прийшов до висновку щодо необхідності стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розміррі 10000 гривень.

Суд вважає, що саме такий розмір витрат на правову допомогу є обґрунтованим , був фактично понесеними позивачем та враховуючи , що відповідач являється органом місцевого самоврядування, така сума не завдасть значної шкоди бюджету установи.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.19, 47 Конституції України,ст.12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», ст.ст.11, 15, 16 ЦК України, ст.ст.7, 10, 76-82, 89, 133, 137, 141, 176, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд,
В И Р І Ш И В:
Позовні вимоги задовольнити.
Визнати незаконними та скасувати рішення об`єднаної житлової комісії військових комісаріатів та військових частин НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , 5574ВП МОУ Чернівецької області, оформлене протоколом № 4 від 12 листопада 2020 року, і наказ військового комісара Чернівецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 25 листопада 2020 року № 4 в частині зняття ОСОБА_1 та членів його сім`ї з квартирного обліку.
Зобов`язати Чернівецький обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки поновити ОСОБА_1 та членів його сім`ї на квартирному обліку з 17 серпня 1992 року.
Стягнути з Чернівецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (, мЧернівці , вул.О.Кобилянської, 32) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_1 ) судові витрати у розмірі 908 гривень.
Стягнути з Чернівецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (, мЧернівці , вул.О.Кобилянської, 32) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_1 ) витрати на правову допомогу в розмірі 10000 ( десять тисяч ) гривень.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Першотравневого
районного суду м.Чернівці О. І. Галичанський