_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 947/2949/20
Провадження № 2/947/482/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.02.2021 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Коваленко О.Б.,

за участю секретаря Маценко В.В.,

представника позивача адвоката Склярової Л.Ю.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача адвоката Бардука В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» Махортова Ігоря Олександровича, за участю третіх осіб: на стороні позивача Дачно-садового товариства «Маяк-2», на стороні відповідача - Комунального підприємства «Агенція державної реєстрації», про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора та виселення із дачного будинку, -

ВСТАНОВИВ:

12 лютого 2020 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до відповідачів ОСОБА_1 , державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» Махортова І.О., третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: Дачно-садове товариство «Маяк-2», третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: Комунальне підприємство» Агенція державної реєстрації» про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності на дачний будинок (з відкриттям розділу), індексний номер 43307417 від 02.10.2018 та виселення із дачного будинку АДРЕСА_1 .

В своїх позовних вимогах позивач ОСОБА_2 зазначає, що 01 грудня 2002 року він був прийнятий у члени Садового товариства «Маяк-2» (правонаступником якого є Дачно-садове товариство «Маяк-2») та як член товариства набув право користування земельною ділянкою пл.249 кв.м по АДРЕСА_1 . Також він набув майнові права і на садовий будинок, який самовільно побудував колишній користувач земельної ділянки гр. ОСОБА_3 та передав йому безоплатно, оскільки не оформив його у свою власність. Земельна ділянка та садовий будинок знаходилися у його володінні та користуванні на законних підставах більше 15 років, на які він набув майнові права, і як користувач земельної ділянки набув право прийняти будинок в експлуатацію.

У червні 2019 року він випадково дізнався, що право власності на будинок зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 43307417, прийнятого державним реєстратором Комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» (далі КП «Агенція державної реєстрації») Махортовим І.О. 02.10.2018.

Вважає, що оскаржуване рішення є незаконним та підлягає скасуванню, оскільки відповідачка ОСОБА_1 надала державному реєстратору документи, які не підтверджують її право як заявника, що має право на спірний будинок, а виготовлений на її замовлення 21.09.2018 ТОВ «ПРОМ-СТРОЙ ЛТД» технічний паспорт на дачний будинок та довідка не можуть підтверджувати, що вона побудувала цей будинок до 05.08.1992, оскільки на цю дату їй було лише 8 років; надала державному реєстратору документи, які не передбачені законодавством в якості підстави виникненням у неї права власності на будинок, і не підтверджують набуття нею права власності, та стосуються інших осіб, а не ОСОБА_1 , а державний реєстратор прийняв рішення без належного встановлення відповідності заявлених ОСОБА_1 прав поданим нею документам, а саме: за заявою особи, яка не має право звертатися із заявою про державну реєстрацію права власності, та на підставі документів, що відповідно до законодавства не підтверджують набуття нею як заявником права власності на цей будинок. Зокрема, норми законодавства, на які послався державний реєстратор у рішенні, не визначають перелік документів для здійснення державної реєстрації права власності на нерухоме майно, а тому з рішення державного реєстратора Махортова І.О. неможливо встановити, з яких міркувань ОСОБА_1 була визначена державним реєстратором як належний заявник для проведення державної реєстрації права власності, чим він керувався, приймаючи надані відповідачкою ОСОБА_1 документи в якості підстави для реєстрації набуття нею права власності на дачний будинок.

В судовому засіданні представник позивача підтримала заявлений позов та додатково пояснила, що підставою для прийняття позивача в члени СТ «Маяк-2» була заява гр. ОСОБА_3 від 02.08.2001, в якій він просив дозволу передати ділянку № НОМЕР_1 , площе 249 кв.м., у користування позивача. Рішення про прийняття ОСОБА_4 у члени товариства СТ «Маяк-2» не приймало. Вона проживала у будинку з малолітнім ОСОБА_5 , якому ОСОБА_2 доводився батьком, але з зазначеною обставиною законодавство не пов`язує факт виникнення у цієї особи права власності на спірний будинок.

Також позивач зазначив, що на час звернення до суду відповідач ОСОБА_1 проживає у спірному будинку як власник, але визнання судом рішення державного реєстратора незаконним та його скасування має наслідком припинення права власності ОСОБА_1 на спірний будинок, а він має право вимагати від ОСОБА_1 усунення перешкод у володінні та користуванні спірним будинком шляхом її виселення без надання іншого житлового приміщення.

Відповідач ОСОБА_1 скористалася своїм правом на надання письмового відзиву на позов, в якому заперечувала проти позову та вказувала, що її мати ОСОБА_6 була членом ДСТ «Маяк-2», вона своє часно сплачувала внески, пайові внески, утримувала садовий будинок та споруді в належному технічному стані за власний рахунок, збудувала на земельній ділянці новий дачний будинок, який відповідає нормам ДБН.

ОСОБА_2 не брав участі в будівництві дачного будинку.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 та її представники позовні вимоги не визнали, підтримали свою позицію, викладену у письмовому відзиві на позов, та просили відмовити у позові в повному обсязі.

В судових засіданнях відповідач ОСОБА_1 додатково пояснила, що право власності на житловий будинок ОСОБА_7 не оформлювала, хоча проживала у ньому, користувалася та побудувала його, а позивач не є членом товариства.

В судовому засіданні, що відбулося 02.02.2021, вона пояснила інше, а саме зазначила, що вона особисто побудувала спірний дім, та заявила, що цей дім не є спадковим майном та спільним сумісним майном подружжя.

Третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, на стороні позивача 21.05.2020 та 03.08.2020 ДСТ «Маяк-2» надала до суду письмові пояснення та просила розглянути справу без участі її представника.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, на стороні відповідача КП «Агенція державної реєстрації» до суду не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, був повідомлений належним чином.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані ними докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

При цьому суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

02 серпня 2001 року ОСОБА_2 написав заяву до Садового товариства «Маяк-2», в якій просив прийняти його у члени садового товариства у зв`язку із переданням йому земельної ділянки № НОМЕР_1 на підставі заяви гр. ОСОБА_3

02 серпня 2001 року ОСОБА_3 написав заяву до Садового товариства «Маяк-2», в якій просив дозволу передати земельну ділянку площею 249 кв.м у користування ОСОБА_2 а ОСОБА_2 02 серпня 2001 року написав заяву

01 грудня 2002 року відбулося засідання правління Садового товариства «Маяк-2», яке було оформлено протоколом № 25, до повістки дня якого було включено питання про розгляд заяв, в т.ч. і ОСОБА_2 , на якому було прийнято рішення про прийняття до товариства ОСОБА_2 , який отримав від ОСОБА_3 земельну ділянку

АДРЕСА_2 жовтня 2010 року ОСОБА_2 звернувся із заявою до правління ДСТ «Маяк-2», в якому просив розглянути питання підробки зазначеного протоколу.

07 листопада 2010 року відбулося засідання правління СТ «Маяк-2», рішення якого було оформлено протоколом № 104, на якому було вирішено утворити комісію для перевірки факту підробки документів щодо членства ОСОБА_8 у СТ «Маяк-2».

15 січня 2011 року утворена комісія склала довідку, в якій зафіксувала встановленні факти підробки протоколу правління № 25 від 01.12.2002.

30 січня 2011 року відбулося засідання правління СТ «Маяк-2», рішення якого було оформлено протоколом № 105, на якому правління було ознайомлено з довідкою комісії, у зв`язку із чим прийнято рішення, щоб в протоколі № 25 від 01.12.2002 вказати «Прийняти в члени товариства СТ «Маяк-2» замість « ОСОБА_8 ОСОБА_2 ».

Суд не приймає на увагу наданий ОСОБА_1 до відзиву на позовну заяву витяг з протоколу № 25 від 01 грудня 2002 року, в якому зазначено, що у члени Садового товариства «Маяк-2» була прийнята ОСОБА_8 , яка отримала від ОСОБА_3 ділянку АДРЕСА_3 , оскільки він спростовується зазначеними вище протоколами засідання правління СТ «Маяк-2».

Крім того, на замовлення ДСТ «Маяк-2» судовий експерт сектору почеркознавчих досліджень, технічного дослідження документів та обліку відділу криміналістичних видів досліджень Одеського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України Молчанова В.П. провела технічне дослідження оригіналу протоколу правління СТ «Маяк-2» № 25 від 01.12.2002 та встановила виправлення рукописного запису « ОСОБА_9 » на наявний рукописний запис « ОСОБА_10 » із використанням корегуючої речовини білого кольору, про що склала висновок експертного дослідження № 4-П від 13.07.2020.

Таким чином, вважає, що саме позивач ОСОБА_2 є членом ДСТ «Маяк-2», який набув право користування земельною ділянкою площею 249 кв.м по АДРЕСА_1 .

Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Діючим законодавством визначені підстави набуття права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки врегульовано законодавством.

Згідно пункту 9 розділу V «Прикінцеві положення» Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та пункту 1 розділу І, пункту 1 розділу ІІІ Порядку проведення технічного обстеження і прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, будівель і споруд сільськогосподарського призначення, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), збудовані на земельній ділянці відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 158 від 03.07.2018, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.08.2018 за № 976/32428 (далі Порядок), індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки загальною площею до 300 квадратних метрів, збудовані у період з 05 серпня 1992 року по 09 квітня 2015 року, підлягали прийняттю в експлуатацію безоплатно органом державного архітектурно-будівельного контролю протягом 10 робочих днів з дня подання відповідної заяви власниками (користувачами) земельних ділянок, на яких розміщені такі об`єкти, за результатами технічного обстеження цих об`єктів шляхом реєстрації поданої ними декларації про готовність об`єкта до експлуатації (далі - декларація) за формою, наведеною в додатку 3 цього Порядку.

Згідно пункту 1 ч.1 ст.2 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-ІV в редакції, що діяла на час прийняття оскаржуваного рішення (далі Закон № 1952-ІV) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно ч.1 п.п.3 та 4 статті 3 Закону № 1952-ІV заявником щодо державної реєстрації прав може бути власник, інший правонабувач (орендар, суб`єкт іншого права, похідного від права власності, іпотекодержатель, спадкоємець (у разі оформлення спадщини, до складу якої входять речові права на нерухоме майно, що підлягають державній реєстрації згідно із цим Законом, сторона правочину, у яких виникло речове право, або уповноважені ними особи у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав.

Згідно ст.27 Закону 1952-ІV державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі документів, визначених в ч.1 цієї статті, зокрема документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.

Згідно пункту 40 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМ України № 1127 від 25.12.2015 в редакції, що діяла на час реєстрації, (далі Порядок № 1127) державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених статтею 27 Закону № 1952-ІV та цим Порядком № 1127.

Згідно пункту 41 Порядку 1127 державна реєстрація прав на новозбудовані об`єкти нерухомого майна проводиться на підставі документу, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта; технічного паспорту на об`єкт нерухомого майна; документу, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси.

Отже, суд вважає, що позивач ОСОБА_2 є особою, яка як користувач земельної ділянки має право на прийняття в експлуатацію будинку, що на ній розташований, шляхом отримання декларації про готовність об`єкта до експлуатації та є заявником щодо державної реєстрації прав за умови отримання такої декларації.

28 вересня 2018 року ОСОБА_1 подала до Комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо права власності), яка була зареєстрована за № 30376411.

02 жовтня 2018 року державний реєстратор прав на нерухоме майно Махортов Ігор Олександрович розглянув заяву № 30376411 та документи, подані для проведення державної реєстрації прав, прийняв рішення про проведення державної реєстрації права власності № 43307417, форма власності: приватна на дачний будинок, що розташований: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_1 з відкриттям розділу у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

02 жовтня 2018 року державний реєстратор прав на нерухоме майно Махортов Ігор Олександрович сформував витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 139939210.

Це рішення було прийнято державним реєстратором за заявою ОСОБА_1 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо права власності) від 28.09.2018, реєстраційний номер заяви 30376411 та на підставі наступних документів, які в розділі «Актуальна інформація про право власності» визначені як підстава виникнення права власності:

- довідки, серія та номер: 8, видана 02.08.2001, видавник с/т «Маяк-2», яка стосується членства у садовому товаристві колишнього користувача земельної ділянки ОСОБА_3 ;

- довідки, серія та номер: -, видана 15.09.2005, видавник с/т «Маяк-2», в якій зазначено, що ОСОБА_8 є членом садового товариства «Маяк-2», ділянка АДРЕСА_4 ;

- виписки, серія та номер: 25, видана 01.12.2002, видавник с/т «Маяк-2», в якій зазначено, що ОСОБА_8 є членом кооперативу, яка отримала від ОСОБА_3 ділянку АДРЕСА_4 ;

- довідки, серія та номер: -, видана 16.09.2018, видавник ДСТ «Маяк-2», в якій зазначено, що ОСОБА_8 проживає в ДСТ «Маяк-2» по АДРЕСА_4 ;

- довідки, серія та номер: - видавник с/т «Маяк-2», в якій зазначено, що ОСОБА_8 проживає в ДСТ «Маяк-2» по вул. Береговій,61А.

- довідки, серія та номер: 212715, видана 21.09.2018, видавник ТОВ «ПРОМ-СТРОЙ ЛТД», в якій зазначено, що будинок побудований до 05.08.1992, а тому не є самочинним;

- технічного паспорту, серія та номер: - , видана 21.09.2018, видавник ТОВ «ПРОМ-СТРОЙ ЛТД».

З рішення державного реєстратора вбачається, що державний реєстратор Махортов І.О. керувався ст.10 Закону № 1952-ІV та п.18 Порядку № 1127, але зазначені норми законодавства не визначають перелік документів, на підставі яких здійснюється державна реєстрація права власності на нерухоме майно.

Згідно ч.3 ст.10 Закону № 1952-ІV державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими а вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно а їх обтяженнями, та перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій.

Згідно пункту 18 Порядку № 1127 за результатом розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації.

Отже, ці норми Закону № 1952-ІV та Порядку № 1127 не визначають документів в якості підстави для реєстрації права власності.

В рішенні державного реєстратора взагалі відсутнє правове обґрунтування визначення наданих ОСОБА_1 документів як підстави виникнення права власності та його державної реєстрації.

Єдиним документом, у якому зазначено прізвище ОСОБА_1 , є технічний паспорт.

Згідно пункту 42 Порядку № 1127 технічний паспорт є одним із документів, на підставі якого можливе набуття права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р.

З виготовленого ТОВ «ПРОМ-СТРОЙ ЛТД» технічного паспорту на дачний будинок та довідки вбачається, що дачний будинок не вважається самовільним, оскільки побудований до 5 серпня 1992 р.

Суд погоджується з доводом позивача, що станом на 5 серпня 1992 року ОСОБА_1 було лише 8 років, тобто очевидним є те, що вона не могла здійснювати будівництво відповідного будинку, а тому не може вважатися особою, яка побудувала спірний будинок та у зв`язку цим має право на набуття його у власність.

Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (пункт 10 ч.2 ст.12 ЦК України).

Отже, суд вважає, що позивач ОСОБА_2 є особою, яка як користувач земельної ділянки має право на прийняття в експлуатацію будинку, що на ній розташований, та на захист свого права обраним ним способом.

На підставі встановлених фактів суд приходить до висновку, що рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 43307417, прийняте державним реєстратором Комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» (далі КП «Агенція державної реєстрації») Махортовим І.О. 02.10.2018 є незаконним та підлягає скасуванню, оскільки воно не відповідає вимогам ст.ст.2, 3, 10, 27 Закону № 1952-ІV, суперечить пунктам 18, 40, 41,42 Порядку № 1127, оскільки державний реєстратор у рішенні не навів правових підстав з посиланням на законодавство, що дають можливість встановити відповідність заявленого ОСОБА_1 для реєстрації права власності на будинок поданим нею на підтвердження цього права документам, за заявою особи, яка не має право звертатися із заявою про державну реєстрацію права власності, та на підставі документів, що відповідно до законодавства не підтверджують набуття нею як заявником права власності на цей будинок.

Відповідач ОСОБА_1 , посилаючись на документи, які стосуються ОСОБА_11 та ОСОБА_3 , не навела аргументів та доводів, на підставі яких можливо встановити наявність

Відповідач ОСОБА_1 не наводить фактів, на підставі яких можливо встановити, що між нею та ОСОБА_3 , ОСОБА_11 виникли та існували правовідносини стосовно набуття спірного будинку у власність, а надані нею документи не приймаються судом в якості доказів, що передбачають виникнення права власності у спосіб, передбачений законодавством.

Отже, суд вважає, що у ОСОБА_1 не виникло право власності на спірний будинок з підстав, передбачених законодавством.

Згідно ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу та відповідно до ст.257 ЦК України встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Право власності на спірний будинок у спосіб, передбачений законодавством, оформлений не був, державна реєстрація права власності цього будинку відбулася за її заявою вперше, що неодноразово підтверджувала в судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 . Також в судовому засіданні ОСОБА_1 пояснила, що спірний будинок не є спадковим майно та спільним майном подружжя.

Предметом позову не є оскарження права власності ОСОБА_12 , як зазначено у заяві про застосування позовної давності, а є оскарження рішення державного реєстратора, прийняте 02.10.2018, позов про оскарження якого поданий 12.02.2020, тобто в межах трирічного строку.

Отже, підстави для застосування строку давності до спірних правовідносин відсутні.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 пояснила, що в спірному будинку не проживає на даний час через роботу у м. Києві. В спірному будинку проживає її двоюрідна сестра.

Утакому випадку у суду відсутні підстави для усунення перешкод у володінні та користуванні спірним будинком шляхом виселення відповідачки без надання іншого житлового приміщення на підставі ст.391 ЦК України.

Згідно ч.3 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Зазначена норма законодавства передбачає виконання рішення про скасування рішення державного реєстратора в позасудовому порядку, у зв`язку із чим у суду відсутні підстави для забезпечення виконання судового рішення в порядку ч.1 ст.267 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 10, 13,76-81, 259, 263-265, 268, 352, 354, ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» Махортова Ігоря Олександровича, за участю третіх осіб: на стороні позивача Дачно-садового товариства «Маяк-2», на стороні відповідача - Комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора та виселення із дачного будинку, - задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» Махортова Ігоря Олександровича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 43307417 від 02.10.2018, на підставі якого право власності зареєстровано за ОСОБА_1 на дачний будинок загальною пл.132,3 кв.м, житловою пл.48,1 кв.м, що розташований по АДРЕСА_1 .

У задоволенні вимоги щодо усунення перешкод у користуванні нерухомістю шляхом виселення ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги до Київського районного суду м. Одеси протягом 30 днів з дати складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення суду буде виготовлено у строк до 06.03.2021 року включно.

Суддя Коваленко О. Б.