Справа № 344/5674/21
Провадження № 2/344/2563/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

06 липня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Домбровської Г. В.

секретаря с/з Лукинів І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ДП Івано-Франківський котельно-зварювальний завод про стягнення середнього заробітку на час затримки розрахунку при звільненні,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі «Позивач») звернувся до Івано-Франківського міського суду з позовом до ДП Івано-Франківський котельно-зварювальний завод (надалі «Відповідач»), в якому просив стягнути із ДП Івано-Франківський котельно-зварювальний завод середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Позовні вимоги мотивовано тим, що Відповідачем протиправно не виплачено Позивачу належних сум при звільненні, не виконано рішення суду про стягнення заборгованості, не проведено остаточного розрахунку на день подачі цієї позовної заяви, у зв`язку з чим ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Позивачем подано суду заяву, в якій він просить справу розглядати без його участі та підтримав позовні вимоги, а також не заперечує проти винесення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не сповістив, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином. Відзиву на позовну заяву Відповідачем до суду не подано.

З урахуванням встановлених процесуальним законом строків розгляду трудових спорів, заяви позивача та положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Проаналізувавши доводи Позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне.

На Державному підприємстві ІФ КЗЗ ОСОБА_1 пропрацював більше 45 років і звільнився 22 листопада 2019 року через постійну невиплату заробітної плати протягом двох років. При звільненні, в порушення вимог ст. 116 КзпП України ОСОБА_1 не виплачено жодної суми належної йому при звільненні.

12.02.2020 року Івано-Франківським міським судом винесено рішення у справі №344/1018/20 за позовом ОСОБА_1 . До ДП ІФ КЗЗ про стягнення заборгованості по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі, вихідній допомозі, середнього заробітку за час затримки та моральної шкоди, однак коштів на момент подачі до суду позовної заяви Позивач так і не отримав.

На підставі рішення суду та виконавчих листів позивач звернувся за примусовим стягненням до Івано-Франківського міського відділу примусового виконання рішень (надалі ВПВР), але постановою від 28.07.2020 року вчинення виконавчих дій було зупинено.

На даний час відкрито провадження за скаргою ОСОБА_1 . На дії державного виконавця та про скасування постанови, якою зупинено вчинення виконавчих дій за виконавчим провадженням № 61678923 щодо стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час затримки, вихідної допомоги та моральної шкоди.

У позовній заяві позивач зазначає, що йому не виплачено жодних належних сум при звільненні, не виконано рішення суду про стягнення заборгованості, не проведено остаточного розрахунку на день подачі позовної заяви.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 12.02.2020 року позов ОСОБА_1 до ДП Івано-Франківський котельно-зварювальний завод про стягнення заборгованості по заробітній платі в розмірі 126 295, 11 грн., вихідної допомоги в розмірі 30 077,64 грн., середнього заробітку за час затримки в розмірі 23 484,72 грн. та моральної шкоди в розмірі 25 000 грн. задоволено частково. Стягнуто з ДП Івано-Франківський котельно-зварювальний завод на користь ОСОБА_1 . Нараховану але не виплачену заробітну плату за період з 01.01.2019 року по 22.11.2019 року в сумі 126 295 грн. 11 коп. з відрахуванням всіх встановлених законодавством податків і платежів., вихідну допомогу в розмірі 30 077 грн. 64 коп., середній заробіток за час затримки в розмірі 23 484 грн. 72 коп. З відрахуванням всіх встановлених законодавством податків і платежів та моральну шкоду в розмірі 2 000 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. ( а.с. 8-10).

Івано-Франківським міським судом видано виконавчий лист 24.03.2020 року на виконання рішення суду від 12.02.2020 року. ( а.с.12).

Старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській області Південно-Західного міжрегіонального управління МЮ (м. Івано-Франківськ) Боберським Р.П. 28.07.2020 року винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій. ( а.с.13).

Відповідно до довідки ДП Івано-Франківський котельно зварювальний завод № Б-718 від 29.11.2019 року, ОСОБА_1 дійсно працював в ДП Івано-Франківський котельно-зварювальний завод на посаді головного інженера і його заробітна плата за період з 01.01.2019 року по 22.11.2019 року становить 126 295 грн. 11 коп. Крім того, відповідно до ст. 44 КзпП України вихідна допомога становить 30 077 грн. 64 коп. ( а.с.22).

Відповідно до довідки №Б-749 від 11.12.2019 року, ОСОБА_1 дійсно працював в

ДП Івано-Франківський котельно зварювальний завод на посаді головного інженера і заборгованість із невиплаченої заробітної плати станом на 12.12.2019 року становить 114 662 грн. 73 коп. ( а.с.23).

Керуючись постановою Пленуму ВСУ від 24.12.99 р. № 13 п.20, п.21 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», п.2 «Порядку обчислення середньої заробітної плати» затвердженої постановою КМУ № 100 від 08.02.1995 р. Позивач зробив наступний розрахунок:

- 22.11.2019 р. ОСОБА_2 звільнено з ДП «ІФ КЗЗ», рішенням Івано- Франківського міського суду від 12.02.20р. у справі № 344/1018/20 про стягнення заборгованості із заробітної плати, середнього заробітку за час затримки виплати, вирішено стягнути середній заробіток за час затримки в розмірі - 23 487,72 грн. за період з 23.11.19 р. по 31.01.20 р.

- на 01.04. 21р. затримка виплати середнього заробітку складає:

- лютий - 2020 р. - 20 р. днів х 489,28 грн. (середньоденний заробіток, який визнано рішенням суду від 12.02.20 р. та у відповідності до наданої довідки відповідачем , копія довідки додана до позовної заяви) складає - 9 785,60 грн.,

- березень -21р. день - І 0 274,88 грн., квітень - 21 р. д. - 10 274,88 грн., травень -19 р. дн. - 9296,32 грн., червень - 20 р.дн. - 9785,60 грн., липень - 23 р.дн. - 11253,44 грн., серпень - 20 р.д,- 9 785,60 грн.. вересень - 22 р. д. - 10 764,16 грн., жовтень - 21 р.д. - 10 274,88 грн., листопад - 21 р.д. - 10 274, 88 грн., грудень - 22 р.д. - 10 764, 16 грн.;

- січень 2021 р. - 19 р.д. - 9 296,32 грн., лютий - 20 р.д. - 9785,60 грн., березень - 22 р.д. - 10764,16 грн.

Всього до стягнення середній заробіток за час затримки за період з 01.02.20 р. по 01.04.21 р. складає-142380,48 грн.

Відповідно до частини 4 та 7 статті 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.

Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України «Про оплату праці" та іншими нормативно-правовими актами (стаття 94 Кодексу законів про працю України).

Строки виплати заробітної плати визначено статтею 115 Кодексу законів про працю України.

Зокрема, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні.

Згідно зі статтею 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до ст. 117 КзпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Доказів, які б спростовували обставину невиплати Позивачу суми повної заборгованості по заробітній платі не з вини Відповідача, Відповідачем суду не надано, а Судом таких обставин не встановлено.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтею 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача є частково обґрунтованими та такими, що підлягають до часткового задоволення.

На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 43 Конституції України, ст.ст. 94, 115, 116, 117 Кодексу законів про працю України, ст. 23 Цивільного кодексу України, керуючись ст.ст. 89, 263-265, 273, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, Суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ДП Івано-Франківський котельно-зварювальний завод про стягнення середнього заробітку на час затримки розрахунку при звільненні,- задовольнити.

Стягнути із Державного підприємства Івано-Франківський котельно-зварювальний завод ( м. Івано-Франківськ, вул. Хриплинська, 11) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 середній заробіток за час затримки за період з 01.02.2020 року по 01.04.2021 року в розмірі 142 380 грн. 48 коп. ( сто сорок дві тисячі триста вісімдесят) гривень 48 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте Івано-Франківським міським судом за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Домбровська Г. В.

Повний текст рішення складено і підписано 13.07.2021 року.