Провадження 22-ц/812/318/21 Доповідач апеляційного суду Кушнірова Т.Б.
Постанова

Іменем України

09 березня 2021 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючого Кушнірової Т.Б.,

суддів: Лівінського І.В., Данилової О.О.,

із секретарем Горенко Ю.В.,

за участю:

представника позивача Деденка Д.І.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «АКОРДБАНК» на рішення Врадіївського районного суду Миколаївської області, ухваленого 01 грудня 2020 року, вступна та резолютивна частини якого проголошені о 15:45 год., повний текст складений 03 грудня 2020 року, під головуванням судді Сокола Ф.Г., в приміщенні цього ж суду, у цивільній справі №474/572/20, за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «АКОРДБАНК» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2020 року Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «АКОРДБАНК» (далі ПуАТ «КБ «АКОРДБАНК», Банк) звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідача заподіяну матеріальну шкоду.

Позовні вимоги мотивовані тим, що з 10 жовтня 2018 року відповідач працював у ПуАТ «КБ «АКОРДБАНК» на посаді керуючого відділенням №56 у місті Одеса, відповідно наказу від 09 жовтня 2018 року №524-п.

Згідно Посадової інструкції, затвердженою рішенням Правління Банку, протокол №030619/02 від 03 червня 2019 року, керуючий відділенням, крім іншого, контролює та забезпечує виконання підлеглими працівниками покладених на них посадових обов`язків, розподіляє поточну роботу між працівниками відділення та виконує інші обов`язки в межах повноважень, наданих Банком.

10 жовтня 2018 року між позивачем та відповідачем укладено договір №04-19/171 про повну матеріальну відповідальність.

16 червня 2020 року, у відділенні №56 у м. Одеса ПуАТ «КБ «АКОРДБАНК», проведено раптову ревізію готівкових коштів та інших цінностей, що зберігаються в грошовому сховищі та приміщенні операційної каси відділення №56, складений Акт ревізії цінностей, згідно якого виявлено невідповідність фактичної наявності цінностей, що знаходились в сховищі та у підзвіті завідуючої касою ОСОБА_3 , тобто недостачу грошових коштів в сумі 15 863,00 доларів США та 283 грн 97 коп.

Позивач вважає, що оскільки відповідач не виконав вимоги зазначеної вище посадової інструкції, не проконтролював та не забезпечив виконання підлеглими працівниками покладених на них посадових обов`язків, а також не зберіг передані йому на зберігання готівку та інші цінності у сховищі, а тому, на підставі укладеного договору, ОСОБА_1 несе повну матеріальну відповідальність та зобов`язаний відшкодувати позивачу шкоду, яка заподіяна його винними (протиправними) діями, в сумі 15 863,00 доларів США.

Рішенням Врадіївського районного суду Миколаївської області від 01 грудня 2020 року в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «АКОРДБАНК» відмовлено.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних та достатніх доказів на підтвердження того, що винні дії відповідача призвели до заподіяння позивачу матеріальної шкоди у вигляді нестачі грошових коштів в розмірі 15 863 дол. США, оскільки нестача коштів виявлена у підзвіті завідуючої каси ОСОБА_3 протягом операційного дня, тобто до моменту здачі відповідачу і прийняття останнім на зберігання грошових цінностей до сховища.

Також суд вважав, що позивачем не доведено факт порушення відповідачем покладених на нього трудових обов`язків та його винних протиправних дій, що призвели до завдання майнової шкоди (збитків) підприємству, а самі по собі недоліки в роботі відповідача, безпосередньо не стали причиною нестачі.

В апеляційній скарзі ПуАТ «КБ «АКОРДБАНК» просить скасувати рішення районного суду від 01 грудня 2020 року, ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що, ухвалюючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції залишив поза увагою, що відповідальність за належну роботу відділення Банку, виконання працівниками посадових обов`язків та збереження цінностей, що знаходились у сейфовому сховищі відділення, покладалась на відповідача.

Звертає увагу, що відповідач ніс повну матеріальну відповідальність за збереження цінностей відповідно до укладеного з ним договору про повну матеріальну відповідальність. Вказаним наказом відповідачу було надано ключ від сейфового сховища відділення банку, а також право на його відкриття та закриття.

Суд помилково, на думку апелянта, не прийняв до уваги протиправну бездіяльність відповідача, який в порушення посадової інструкції, не здійснив контроль за виконанням підлеглими працівниками покладених на них обов`язків, порушив обов`язки по збереженню матеріальних цінностей, порядок ведення і обліку касових операцій та правил зберігання готівкових коштів у відділенні Банку.

Також в апеляційній скарзі банк посилається на те, що суд не врахував письмові пояснення відповідача, де останній вказував, що перерахунок залишку коштів в касі в кінці кожного робочого дня здійснювався лише частково, останній перерахунок усіх купюр та номіналів належним чином був проведений 02 червня 2020 року. Визнавав, що не забезпечив належне зберігання ключів від сейфу, які знаходились у непідконтрольному йому місці.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Судом установлено, що з 09 жовтня 2018 року ОСОБА_1 працював на посаді керуючого Відділенням № 56 у м. Одеса ПуАТ «КБ «АКОРДБАНК».

10 жовтня 2018 року між Банком та ОСОБА_1 укладено договір № 04-19/171 про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, відповідно до умов якого, працівник, що займає посаду керуючого Відділення № 56 у м. Одесі ПуАТ «КБ «АКОРДБАНК», безпосередньо пов`язану із збереженням, перерахуванням, прийманням, видачею і перевезенням переданих йому цінностей, бере на себе повну матеріальну відповідальність за безпеку збереження довірених йому Банком матеріальних цінностей (т.1 а.с.97).

Згідно посадової інструкції керуючого відділення № 56 у м. Одесі ПуАТ «КБ «АКОРДБАНК», затвердженою рішенням Правління Банку від 03 червня 2019 року, з якою ознайомлений відповідач, останній був наділений організаційно-розпорядчими повноваженнями і до його посадових обов`язків, крім іншого, входив контроль та забезпечення виконання підлеглими працівниками покладених на них посадових обов`язків, розподіл поточної роботи між працівниками відділення, забезпечення та виконання інших обов`язків в межах повноважень, наданих Банком (т.1 а.с.99).

Відповідно до п.18 Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої Постановою Правління Національного банку України № 103 від 25 вересня 2018 року, відповідальні особи сховища - посадові особи, на яких покладено обов`язки щодо зберігання готівки та інших цінностей у сховищі та виконання операцій з ними.

Банк наказом призначає відповідальних осіб сховища (у складі не менше двох осіб), на яких покладаються обов`язки щодо зберігання цінностей у сховищі, передсховищі та/або сейфах, що використовуються як сховища, та виконання операцій з ними.

Пунктом 19 вказаної вище Інструкції передбачено, що керівник банку (філії, відділення), а також відповідальні особи сховища в разі незабезпечення схоронності цінностей в касі банку несуть відповідальність згідно із законами України.

Згідно Інструкції з організації роботи щодо здійснення касових операцій у ПуАТ «КБ «АКОРДБАНК», затвердженої протоколом Правління Банку № 271219/01 від 27 грудня 2019 року (далі - Інструкція), Банк наказом призначає відповідальних осіб сховища цінностей (не менше двох), на яких покладаються обов`язки щодо зберігання готівки операційної каси та інших цінностей у сховищі цінностей/сейфах, що використовуються як сховища (п.2.2.11).

Обов`язками осіб відповідальних за збереження цінностей є контроль за дотриманням правильності формування, повнотою вкладення і правильністю розміщення готівки та інших цінностей на зберігання до сховища цінностей, звіркою відповідності залишків цінностей даним бухгалтерського обліку, дотриманням порядку зберігання готівки та інших цінностей (п.12.1.12).

Обов`язками матеріально відповідальної особи за збереження цінностей (керуючого відділення та завідувача каси) є приймання в установленому порядку від касирів відділення цінностей та касових документів після закінчення роботи, перерахування готівки, сформованої в установленому нормативно-правовими актами порядку, зведення каси - визначення залишків готівки та інших цінностей на кінець дня, розміщення цінностей у сховищі, отримання готівки та інших цінностей зі сховища на початку операційного дня, видача цінностей касирам відділення для здійснення касових операцій (п.12.1.13).

При закритті сховища цінностей, для звірки залишку готівки і цінностей, відповідальні особи за збереження цінностей, кожний особисто, перевіряють фактичну наявність готівки та інших цінностей операційної каси та проводять запис у Книзі обліку готівки оборотної (операційної) каси та інших цінностей Банку, а також Книзі обліку наявності іноземної валюти та платіжних документів в іноземній валюті, де зазначають загальну суму залишку цінностей, що знаходяться в сховищі за кожним балансовим рахунком, станом на наступний операційний день (п.12.1.19, 12.1.23).

Службові особи, відповідальні за схоронність цінностей Банку повинні вживати усіх залежних від них заходів для запобігання нестачі, розкрадання, знищення, псування, втрати матеріальних цінностей, вчасно повідомляти керівництво Банку про будь-які обставини, що загрожують збереженню цінностей.

Керуючі відділень Банку несуть відповідальність за організацію безпечного зберігання касових цінностей у сховищах та касах відділення відповідно до вимог чинного законодавства (п.12.2.2;12.2.3).

03 жовтня 2019 року головою правління Банку був виданий наказ № 1109, яким за заступником керуючого відділення ОСОБА_4 та завідувачем каси ОСОБА_3 закріплено право на відкриття та закриття сховища цінностей відділення Банку та ключі від сховища.

03 червня 2020 року, у зв`язку з виробничою необхідністю та відсутністю заступника керуючого відділення ОСОБА_4 , директором операційного департаменту Банку видано наказ № 687-од від 03 червня 2020 року, згідно якого ключ № 1 від сейфового сховища було передано Шевчуку Є.В. та з 03 червня 2020 року, йому надано право на відкриття та закриття сховища цінностей відділення Банку, як керуючому відділення. Також проведено ревізію та контрольний перерахунок цінностей, які знаходились станом на 03 червня 2020 року, у сейфовому сховищі.

Із вказаним наказом відповідач був ознайомлений.

Встановлено, що 16 червня 2020 року ревізійною комісією Банку була проведена ревізія цінностей, які знаходяться у касі відділення №56 та обліковуються на балансових рахунках, за результатами якої складено акт про нестачу грошових коштів у підзвіті завідуючої касою відділення ОСОБА_3 у розмірі 287 грн. 97 коп. та 15 863 доларів США.

Крім того, під час ревізії було виявлено ряд недоліків, а саме, сейф, який відділення використовувало у якості сховища, знаходився в касовій кабіні іншого касового працівника, у користуванні якої знаходились і ключі від цього сейфу.

В той час, як відповідно до п.12 Інструкції з організації роботи щодо здійснення касових операцій у ПуАТ «КБ АКОРДБАНК» доступ до сховищного сейфа повинні мати лише відповідальні особи сховища цінностей, а право доступу є обмеженим.

Встановлено також порушення зберігання готівкових коштів завідуючою касою та касиром, а також ряд інших порушень.

Вказаний акт підписаний відповідачем без зауважень.

В поясненнях від 17 червня 2020 року на адресу голови правління Банку, ОСОБА_1 зазначав, що халатно поставився до своїх повноважень на момент відповідальності за касу, а саме дозволив тримати 2 ключі від сейфу в непідконтрольному йому місці (шухляді касира), що могло спровокувати крадіжку коштів із сейфа. Перерахунок залишку коштів в касі по завершенню робочого дня проводився частково, а саме, перераховувалися касиром каси залишки купюр, оскільки основні суми знаходились в сейфовому сховищі і визначалися зі слів завідуючої каси ОСОБА_3 . Останній перерахунок каси всіх купюр і номіналів був проведений 02 червня 2020 року, нестачі на той час не було виявлено (т.1 а.с.115).

Висновком службового розслідування по вказаному факту встановлено, що зникненню значної готівкової суми з сейфового сховища Відділення, що призвело до заподіяння Банку матеріальної шкоди, сприяло грубе порушення керуючим відділенням ОСОБА_1 , завідувачем каси Відділення ОСОБА_3 та касиром Відділення ОСОБА_5 покладених на них трудових обов`язків, невиконанням ними внутрішніх нормативних документів Банку, незабезпечення збереження довірених їм матеріальних цінностей, відсутність належного контролю з боку керуючого відділенням ОСОБА_1 за діями його підлеглих щодо зведення операційної каси.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_1 , викладених у звіті результатів службового розслідування від 30 червня 2020 року, відповідач визнав, що зведення операційної каси відділення по завершенню робочого дня було формальним, звірка фактичної наявності готівки та цінностей у сейфовому сховищі не проводилась, так як він повністю довіряв завідувачу каси ОСОБА_3 , яка проводила таку звірку самостійно. Вважає, що грошові кошти могли зникнути в період з 03 червня 2020 року по 16 червня 2020 року, так як 03 червня 2020 року всі цінності відділення були в повному обсязі (т.1 а.с.158).

В своїх поясненнях завідувач каси ОСОБА_3 , під час проведення службового розслідування пояснювала, що нестачу готівкових коштів пояснити не може, допускає, що готівку вона могла необережно скинути до урни, і кошти були викинуті разом зі сміттям. Зведення операційної каси було формальним, грошові кошти, що знаходились у сховищі не перераховувалися. Свій ключ від сховища зберігала в шухляді тумбочки, яка знаходилася в касі, де розміщено робоче місце іншого працівника касира ОСОБА_6 , там же зберігався ключ від сховища керуючого відділенням ОСОБА_1 (т.а.с.159).

В суді апеляційної інстанції відповідач пояснив, що в Книзі обліку наявності іноземної валюти та платіжних документів в іноземній валюті, що знаходяться в сховищі міститься його підпис від 15 червня 2020 року, який свідчить про те, що фактичний залишок готівки розміщений у сховищі відділення Банку, відповідав даним обліку.

Однак, такі пояснення відповідача не спростовують його ж пояснення щодо факту формального підпису у зазначеній Книзі, про перевірку наявності цінностей у сховищі Банку, що також підтверджується поясненнями завідувача каси ОСОБА_3 .

Наполягаючи на задоволенні позову, позивач підставою для повної матеріальної відповідальності ОСОБА_1 вказував, що останній, виконуючи обов`язки керівника відділення Банку, у порушення наведеної вище посадової Інструкції, не здійснював контроль за виконанням підлеглими посадових обов`язків та договір про повну матеріальну відповідальність за забезпечення зберігання ввірених йому підприємством матеріальних цінностей.

Загальні правила щодо матеріальної відповідальності працівників визначаються главою ІХ КЗпП України, Положенням про матеріальну відповідальність робочих і службовців за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації, затвердженим Указом Президії Верховної Ради СРСР від 13 липня 1976 року (далі - Положення).

Зазначені норми матеріального права визначають як підстави й умови, так і суб`єктів покладення матеріальної відповідальності на працівників (ст. ст. 130, 132 КЗпП України, розділ І Положення), і розмір такої матеріальної відповідальності (ст. ст. 132-135 КЗпП України, розділи ІІ-ІV Положення).

Відповідно до статті 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством.

Наведена правова норма характеризує юридичний склад, тобто перелічує юридичні факти, сукупність яких дає власникові право притягнути працівника до матеріальної відповідальності. Таких юридичних фактів чотири: порушення працівником трудових обов`язків, наявність прямої дійсної шкоди, причинний зв`язок між порушенням і шкодою та вина працівника. Відсутність хоча б одного з цих фактів виключає можливість притягнення працівника до матеріальної відповідальності.

Працівник не може бути притягнений до матеріальної відповідальності, якщо він не порушував свої трудові обов`язки. Трудові обов`язки працівника можуть визначатися законодавством, колективним, трудовим договором, іншими локальними нормативними та індивідуальними актами, зокрема посадовими інструкціями.

Статтею 138 КЗпП України визначено, що для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду власник або уповноважений ним орган повинен довести наявність умов, передбачених статтею 130 цього Кодексу.

Правовими підставами своїх вимог про повну матеріальну відповідальність ОСОБА_1 за шкоду, заподіяну позивачу, Банк зазначив пункт 1 статті 134 та статтю 135-1 КЗпП України.

Пунктом 1 статті 134 КЗпП України передбачено, що відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадку, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей.

Таким чином, обов`язковою умовою повної матеріальної відповідальності працівника, крім укладення з ним відповідного письмового договору, є факт передання йому для зберігання майна або інших цінностей, цілість яких він не забезпечив. За інші види прямої дійсної шкоди працівник, який підписав договір про повну матеріальну відповідальність, може нести повну матеріальну відповідальність лише у випадках, передбачених законодавством.

Встановивши, що нестача коштів утворилась не у сховищі відділення Банку, а у підзвіті завідувача касою ОСОБА_3 , відповідач будь яких операцій з готівковими коштами не здійснював, оскільки такі операції не становили основний зміст його трудових обов`язків, суд першої інстанції обгрунтовано вважав, що наведені вище докази в їх сукупності не дають підстав вважати, що саме винні дії ОСОБА_1 призвели до заподіяння позивачу матеріальної шкоди у вигляді нестачі грошових коштів.

Сам по собі факт покладення на ОСОБА_1 відповідальності за схоронність готівки і цінностей у грошовому сховищі відділення Банку не є підставою для його повної матеріальної відповідальності за пунктом 1 статті 134 КЗпП України, адже як зазначалося вище, нестача коштів утворилась не внаслідок неналежного зберігання цінностей у сховищі Банку, а у підзвіті завідувача касою ОСОБА_3 .

Водночас, статтею 133 КЗпП України встановлені випадки обмеженої матеріальної відповідальності працівників.

У відповідності з ч. 2 ст. 133 КЗпП України обмежену матеріальну відповідальність несуть: керівники підприємств, установ, організацій та їх заступники, а також керівники структурних підрозділів на підприємствах, в установах, організаціях та їх заступники - у розмірі заподіяної з їх вини шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку, якщо шкоду підприємству, установі, організації заподіяно зайвими грошовими виплатами, неправильною постановкою обліку і зберігання матеріальних, грошових чи культурних цінностей, невжиттям необхідних заходів до запобігання простоям, випускові недоброякісної продукції, розкраданню, знищенню і зіпсуттю матеріальних, грошових чи культурних цінностей.

За змістом зазначеної норми матеріального права, вирішуючи спори щодо відшкодування працівником майнової шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, суд повинен установити, зокрема, такі факти: чи укладено між сторонами трудовий договір, яка підстава покладання на працівника відповідальності за майнову шкоду, чи спричинена шкода діями працівника при виконанні трудових обов`язків, в якому обсязі майнової шкоди несе відповідальність працівник за встановлених фактичних обставин, яка ступінь вини працівника за заподіяну шкоду (за виключенням прямої дійсної шкоди), за яких обставин заподіяна шкода, чи спричинена шкода з корисних мотивів, причинний зв`язок між порушенням трудових обов`язків і шкодою.

При цьому вина працівника характеризується не лише умислом, а й необережністю. Так, умисел може бути у тому, що працівник усвідомлює протиправність свого діяння (дії чи бездіяльності), а також передбачає негативні наслідки своєї протиправної поведінки та бажає або свідомо допускає їх настання. Необережність працівника, яка спричинила шкоду, як правило, полягає в недостатній передбачливості при виконанні трудових обов`язків: працівник або не передбачив негативних наслідків своєї дії чи бездіяльності, хоча міг і повинен був передбачити їх; або передбачив, однак легковажно понадіявся їх попередити. Якщо працівник усвідомлював, що в його діях не виявляється належна турботливість про збереження майна власника, якщо він передбачав можливість настання прямої дійсної шкоди, але легковажно розраховував запобігти цим наслідкам, то має місце необережна вина працівника у формі самовпевненості.

У пунктах 3, 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» роз`яснено, що суд у кожному випадку зобов`язаний вживати передбачених законом заходів до всебічного, повного й об`єктивного з`ясування обставин, від яких згідно зі ст. ст.130,135-3,137 КЗпП України залежить вирішення питання про покладення матеріальної відповідальності та про розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню, у тому числі і з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 133 КЗпП України.

Аналізуючи наведені вище обставини справи, посадову інструкцію відповідача, яка зобов`язує останнього належно виконувати свої посадові обов`язки та покладає персональну відповідальність за координацію і контроль роботи всього відділення та підпорядкованих працівників за напрямками своєї роботи, а також Інструкцію № 271219/01 від 27 грудня 2019 року, Інструкцію № 103 від 25 вересня 2018 року в їх сукупності, колегія приходить висновку, що відповідач, як керуючий відділенням Банку, будучи безпосередньо відповідальною особою за організацію схоронності цінностей Банку, не забезпечив належний внутрішній банківський контроль за порядком прийому, видачі, зберіганням готівки та цінностей в банківській установі підлеглими працівниками під час проведення касового обслуговування клієнтів, не здійснював контроль за дотриманням порядку внутрішнього переміщення готівки і цінностей між працівниками у касах відділення Банку з відображенням руху готівки в Книзі обліку прийнятих та виданих цінностей касового працівника та завідувачем касою, контроль за зведенням підлеглими працівниками залишків готівки в кінці робочого дня, їх фактичну наявність та відповідність даним бухгалтерського обліку, допустив зберігання ключів від сейфового сховища у непідконтрольному йому місці, що могло забезпечити доступ до сейфового сховища інших працівників Банку, тоді як вхід до сховища цінностей є обмеженим. Внаслідок такої неналежної організації зі збереження цінностей у відділенні Банку та системи їх обліку, завідувач каси ОСОБА_3 з моменту останньої ревізії (03 червня 2020 року ) до 16 червня 2020 року не могла своєчасно виявити нестачу грошових коштів.

Наведене є підставою для матеріальної відповідальності ОСОБА_1 не за договором про повну матеріальну відповідальність, а за пунктом 2 статті 133 КЗпП України, в розмірі середнього місячного заробітку, у зв`язку неналежним контролем за зберіганням матеріальних цінностей Банку в силу посадового становища відповідача.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції неповно дослідив всі обставини справи, не звернув уваги на положення Інструкції № 103 від 25 вересня 2018 року, яка передбачає відповідальність керівника відділення Банку в разі незабезпечення схоронності цінностей в касі банку та прийшов до помилкового висновку про відсутність вини відповідача у заподіяні шкоди позивачу.

Оскільки порушення норм матеріального та процесуального права призвело до неправильного вирішення спору і ці порушення допущені судом першої інстанції при розгляді справи, оскаржуване судове рішення відповідно до п.п. 1, 4 ч.1 ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову та стягнення із ОСОБА_1 на користь Банку матеріальної шкоди в розмірі середнього місячного заробітку, який становить 19085 грн 72 коп.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У разі часткового задоволення позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Тому, із урахуванням часткового задоволення позовних вимог (5% від суми заявленого позову), з відповідача на користь Банку підлягають стягненню судові витрати в розмірі 815 грн 20 коп.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381 -384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «АКОРДБАНК» задовольнити частково.

Рішення Врадіївського районного суду Миколаївської області від 01 грудня 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «АКОРДБАНК» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «АКОРДБАНК» матеріальну шкоду в розмірі 19085 грн 72 коп., а також 815 грн 20 коп. судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Головуючий

Судді:

_____________________

Повний текст судового рішення виготовлено 12.03.2021 р.