ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2021 року м. Херсон

єдиний унікальний номер справи 766/9434/20

номер провадження 22-ц/819/1237/21

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Базіль Л.В.

суддів: Бездрабко В.О.

Приходько Л.А.

секретар Дундич А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою Державного підприємства «Херсонський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 22 лютого 2021 року, ухвалене у складі судді Прохоренко В.В. в цивільній справі №766/9434/20 за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Херсонський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» про скасування наказу про звільнення, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та поновлення на роботі

ВСТАНОВИВ:

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Державного підприємства «Херсонський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» про скасування наказу про звільнення, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та поновлення на роботі.

Позовна заява мотивована тим, що він з 18.12.2012 року працював у відповідача на різних посадах (першого заступника директора, виконуючого обов`язки директора, генерального директора, провідного економіста з планування). 26.06.2015 року його було звільнено з посади провідного економіста з плануваня та рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 03.04.2017 року, залишеного без змін судом апеляційної та касаційної інстанції (постанова Верховного Суду від 16.10.2019р.) його було поновлено на посаді провідного економіста з планування. 05.03.2020 року на підставі наказу відповідача №57-П від 18.11.2019 року він приступив до виконання посадових обов`язків та був ознайомлений із зазначеним наказом. В цей же день він був попереджений про заплановане звільнення та йому було надано повідомлення від 05.03.2020 року № 151-01/31 про наступне звільнення з посади провідного економіста з планування на підставі п.1 ст.40 КЗпП України, яке відбудеться 06 травня 2020 року. Одночасно йому запропоновано переведення на вакантні посади, а саме: провідного інженера з метрології відділу повірки та калібрування теплотехнічних та електричних ЗВТ; провідного інженера з метрології відділу повірки та калібрування механічних та геометричних ЗВТ; водія автотранспортних засобів Новокаховського метрологічного відділу; інженера з метрології Новокаховського метрологічного відділу; начальника калібрувальної лабораторії; інженера 2 категорії з метрології калібрувальної лабораторії; провідного інженера відділу сертифікації продукції та послуг, систем управління якістю на період відпустки по догляду за дитиною ОСОБА_2 ; начальника сектора інформаційних технологій; інженера сектору інформаційних технологій; водія автотранспортних засобів відділу забезпечення діяльності підприємства та роз`яснено, що уразі прийняття пропозиції про переведення з врахуванням кваліфікаційних вимог до посад йому необхідно надати відповідну заяву про переведення.

05.05.2020 року ним подані заяви, які зареєстровані у відповідача за вхідними номерами 4664-01, НОМЕР_1 , 4672-01,4673-01 про переведення його на всі запропоновані для переведення вакантні посади, на що 06.05.2020 року службовою запискою за підписом генерального директора відповідача його було повідомлено про необхідність надати документи підтверджуючі кваліфікаційні вимоги в разі їх наявності в термін до 13.00 год. 06.05.2020 року.

Позивач письмово повідомив відповідача про те, що всі документи підтверджуючі його кваліфікацію знаходяться в його особовій справі у відділі кадрів підприємства та додатково надав копію нових водійських прав, що були відновлені після втрати.

Проте відповідач наказом №18-П від 06.05.2020 року звільнив його з посади у зв`язку зі скороченням чисельності працівників на підставі п.1 ст.40 КЗпП України.

Посилаючись на те, що звільнення було проведено з порушенням норм трудового законодавства, зокрема ст.42 та ч.2, 3 ст.49-2 КЗпП України позивач з урахуванням заяви про збільшення (уточнення) позовних вимог просив: поновити строк для подання позовних вимог про скасування наказу від 04.03.2020 №98 "Про введення в дію структури та штатного розпису" та наказу від 23.03.2020 №132 "Про введення в дію структури та штатного розпису" у зв`язку з ненаданням суду всіх документів на виконання ухвали від 19.06.2020 року. Прийняти збільшення позовних вимог, викладених у наступній редакції:

- визнати незаконним та скасувати наказ Державного підприємства "Херсонський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації" від 04.03.2020 №98 "Про введеня в дію структури та штатного розпису" (з додатками), винесений з порушенням положень діючого закодавства, на підставі якого було видано наказ Державного підприємства "Херсонський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації" від 06.05.2020 року №18-П "Про розірвання трудового договору у зв`язку зі скороченням чисельності";

- визнати незаконним та скасувати наказ Державного підприємства "Херсонський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації" від 23.03.2020 №132 "Про введення в дію структури та штатного розпису" (з додатками) виданий з порушенням положень діючого законодавства, винесенням якого було скасовано посаду провідного інженера відділу сертифікації продукції та послуг, систем управління Державного підприємства "Херсонський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації";

- визнати незаконним та скасувати наказ Державного підприємства "Херсонський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації" від 06.05.2020 року №18-П "Про розірвання трудового у зв`язку зі скороченням чисельності";

- поновити ОСОБА_1 на роботі на Державному підприємстві "Херсонський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації";

- допустити негайне виконання судового рішення по цій справі в частині виплати заробітної плати (стягнення заробтіної плати на користь ОСОБА_1 ) та поновлення на роботі на Державному підприємстві "Херсонський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації". Стягнути з Державного підприємства "Херсонський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації" на користь ОСОБА_1 середньомісячну заробітну плату за вимушений прогул в розрахунку на дату винесення рішення у цій справі;

- стягнути з Державного підприємства "Херсонський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації" судові витрати, понесені ОСОБА_1 у зв`язку з розглядом справи.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 22 лютого 2021 року збільшену (уточнену) позовну заяву ОСОБА_1 до Державного підприємства "Херсонський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації" в частині поновлення строку на оскарження наказів від 04.03.2020 року №98, від 23.03.2020 року №121 "Про введення в дію структури та штатного розпису" та визнання незаконними та скасування наказів №98 від 04.03.2020 року, №121 від 23.03.2020 року "Про введення в дію структури та штатного розпису" (з додатками) повернуто позивачу.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 22 лютого 2021 року позов задоволено.

Визнано незаконним та скасовано наказ Генерального директора Державного підприємства «Херсонський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» від 06.05.2020 року за № 18-П «Про розірвання трудового договору у зв`язку з скороченням численності. Поновлено ОСОБА_1 на посаді провідного економіста з планування Державного підприємства «Херсонський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації з 06.05.2020 року. Стягнуто з Державного підприємства «Херсонський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 142980,00 грн, що визначений без врахування податків та інших обов`язкових платежів. Стягнуто з Державного підприємства «Херсонський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» в дохід держави судовий збір у розмірі 4204,00 грн.

Стягнуто з Державного підприємства «Херсонський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в сумі 10000,00 грн.

Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та в частині стягнення середнього заробітку в межах суми стягнення за один місяць допущено до негайного виконання.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції Державне підприємство «Херсонський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» через свого представника, адвоката Щедрова О.Р. подало апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення норм матеріального та процесуального права просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі, судові витрати відповідача по сплаті судового збору покласти на позивача.

Апеляційна скарга мотивована тим, що звільняючи позивача з посади у зв`язку із скороченням штату працівників згідно з п.1 ст.40 КЗпП України, відповідач дотримався процедури звільнення відповідно до ст.49-2 цього ж Кодексу, оскільки позивач був попереджений за два місяці про наступне звільнення, йому були запропоновані всі наявні на цей час вакантні посади, однак позивач за день до звільнення подав заяви про переведення його на всі запропоновані для переведення вакантні посади, що на думку, відповідача свідчить про те, що позивач не визначився із посадою, на яку він реально претендував , та є лише проявом зловживання правами, та дією котра початково не була спрямована на настання будь-яких реальних наслідків, а відповідач не має законного права на власний розсуд встановлювати волю працівника і переводити позивача на будь-яку із вакантних посад.

Зазначає, що суд безпідставно не врахував заперечення відповідача щодо витрат на правничу допомогу понесені позивачем та позицію Верховного Суду з цього питання викладену у постанові від 22.01.2020 року у справі №551/1136/17.

Звертає увагу на те, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, оскільки суд здійснив розгляд справи з врахуванням заяви позивача про уточнення (збільшення) позовних вимог, позбавивши відповідача можливості висловити власну позицію щодо зміненого предмета позову, додатково долучених доказів та нових підстав позову наведених у данй заяві чим порушив права підприємства, визначені ст.ст.43,49 ЦПК України.

ОСОБА_1 у відзиві на апеляційну скаргу відповідача з посиланням на необґрунтованість доводів скарги просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції, як таке, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права просить залишити без змін.

В судовому засіданні апеляційного суду представники відповідача з посиланням на обставини викладені в апеляційній скарзі підтримали вимоги скарги та просили її задовольнити.

Позивач та його представник, адвокат Пасічніченко О.П. в судовому засіданні апеляційного суду заперечили проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на необґрунтованість її доводів. Позивач пояснив, що протягом двох місяців намагався з`ясувати у відповідача на яку реально із запропонованих посад він може бути переведений, та оскільки відповіді не отримав написав заяви про переведення на будь-яку посаду, яку йому було запропоновано, вважає, що відповідає кваліфікаційним вимогам запропонованих йому посад, оскільки працював на різних посадах у відповідача у тому числі і керівних.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Предметом позову у справі, яка переглядається є визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 з 18.11.2019 року на підставі наказу №57-П від 18.11.2019 року генерального директора ДП «Херсонстандартметрологія» було поновлено на посаді провідного економіста з планування.

Сторонами не заперечувалося, що з наказом про поновлення на роботі з 18.11.2019 року ОСОБА_1 був ознайомлений 05.03.2020 року та з цього дня фактично приступив до роботи.

05.03.2020 року наказом №27-В генерального директора ДП «Херсонстандартметрологія» позивачу згідно його заяви було надано відпустку тривалістю 58 календарних днів з 06.03.2020 року по 05.05.2020 р.

20.11.2019 року ДП «Херсонстандартметрологія» направило Міністру торгівлі та сільського господарства України ОСОБА_3 для погодження організаційної структури та штатного розпису з переглядом окладів згідно чинного законодавства із чисельністю штатних працівників 103,5 чол.

Згідно нового штатного розпису підприємства посада провідного економіста з планування, яку обіймав ОСОБА_1 відсутня, введено нову посаду - аналітик консолідованої інформації.

Листом Мінекономіки від 02.12.2019 року направлено на адресу ДП «Херсонстандартметрологія» погоджені у новій редакції штатний розпис та організаційну структуру підприємства.

Наказом генерального директора ДП «Херсонстандартметрологія» М.К.Курдюмовим № 98 від 04.03.2020 року введено в дію з 04.03.2020 року нову структуру та новий штатний розпис ДП «Херсонстандартметрології» затверджені генеральним директором Курдюмовим М.К. та погоджені Міністерством розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України.

05.03.2020 р. ОСОБА_1 був попереджений про наступне звільнення з посади провідного економіста з планування на підставі п.1 ст.40 КЗпП України, яке відбудеться 06.05.2020 року у зв`язку зі зміною в організації виробництва і праці ДП «Херсонстандартметрологія» на підставі наказу від 04.03.2020 року № 98 про введення в дію штатного розпису.

Одночасно з повідомленням про наступне звільнення йому було запропоновано переведення на вакантні посади: провідного інженера з метрології відділу повірки та калібрування теплотехнічних та електричних ЗВТ; провідного інженера з метрології відділу повірки та калібрування механічних та геометричних ЗВТ; водія автотранспортних засобів Новокаховського метрологічного відділу; інженера з метрології Новокаховського метрологічного відділу; начальника калібрувальної лабораторії; інженера 2 категорії з метрології калібрувальної лабораторії; провідного інженера відділу сертифікації продукції та послуг, систем управління якістю на період відпустки по догляду за дитиною ОСОБА_2 ; начальника сектора інформаційних технологій; інженера сектору інформаційних технологій; водія автотранспортних засобів відділу забезпечення діяльності підприємства.

05.05.2020 року позивач звернувся до відповідача із окремими заявами, в яких просив перевести його на кожну із запропонованих вакантних посад.

06.05.2020 року первинною профспілковою організацією відповідача було надано згоду на розірвання трудового договору з позивачем у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників.

Наказом генерального директора ДП «Херсонстандартметрологія» за №18-П від 06.05.2020 року ОСОБА_1 провідного спеціаліста з планування звільнено з 06.05.2020 року у зв`язку зі скороченням численності працівників на підставі п.1ст.40 КЗпП України з виплатою вихідної допомоги у розмірі середнього заробітку. З наказом позивача було ознайомлено 07.05.2020 року.

Вважаючи своє звільнення незаконним позивач подав (направив через кур`єрську пошту) 09.06.2020 року позовну заяву.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 про поновлення його на попередній роботі з виплатою середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу, суд першої інстанції виходив з того, що звільнення позивача з посади відбулося з порушенням вимог закону, оскільки відповідач не перевірив, маючи згоду позивача, можливість його переведення на запропоновані вакантні посади, маючи документи про його кваліфікацію, освіту, що зберігаються у відділі кадрів підприємства.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони ґрунтуються на фактичних обставинах справи та вимогах закону.

Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 51 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Положеннями частини другої статті 40 КЗпП України визначено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до статті 492 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Таким чином, однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 492 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Саме такий правовий висновок висловив Верховний Суд України у постанові від 1 квітня 2015 року при розгляді справи за № 6-40цс15.

Установивши, що позивача була звільнено на підставі ч.1 ст.40 КЗпП України при наявності його згоди на заняття запропонованих йому вакантних посад, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про неналежне виконання відповідачем вимог ч.2 ст.40 та ч.3 ст.49-2 КЗпП України, і підставно поновив ОСОБА_1 на посаді провідного економіста з планування ДП «Херсонстандартметрологія» з виплатою йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу, розмір якого розраховано у відповідності до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують.

Доводи апеляційної скарги про те, що роботодавець не мав самостійно на власний розсуд встановлювати волю працівника і переводити позивача на будь- яку із вакантних посад, суд апеляційної інстанції вважає неприйнятними, оскільки роботодавець не був обмежений у праві з`ясування необхідних йому питань при реалізації своїх повноважень щодо призначення працівника на ту чи іншу посаду, маючи при цьому згоду працівника на його переведення.

Крім того слід зазначити, що в матеріалах справи наявні документи, підтверджуючі, що позивач з метою з`ясування прийняття пропозиції щодо переведення його на одну із запропонованих вакантних посад, звертався до генерального директора ДП "Херсонстандартметрологія" із запитом про надання публічної інформації про кваліфікаційні вимоги, розмір заробітної плати з урахуванням встановлених надбавок, розпорядок робочого дня, умови праці до вакантних посад, які йому запропоновані, проте отримав відмову мотивовану тим, що ДП "Херсонстандартметрологія" не входить в перелік розпорядників інформації для цілей Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Апеляційний суд не приймає доводів апелянта про те, що витрати на правничу допомогу не могли прийматися судом першої інстанції до розгляду, оскільки їх попередній (орієнтовний) розрахунок не був долучений до першої заяви по суті з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній(орієнтований) розрахунок суми витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Отже зазначена норма права не має імперативного характеру, а тому неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат не є безумовною підставою для відмови у відшкодуванні таких витрат, як то правильно зазначив суд першої інстанції. Крім того, уточнена позовна заява позивача, подана до суду першої інстанції містить орієнтований розрахунок суми витрат на правничу допомогу з долученням договору №1-ЦСМ про надання правової (правничої) допомоги від 05.03.2020 року, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Пасічніченко О.П., в якому сторони погодили порядок здійснення розрахунків.

Стягуючи заявлену суму судових витрат в розмірі 10000,00 грн суд врахував їх співмірність зі складністю справи та виконаних адвокатом послуг.

Доводи апеляційної скарги про те, що стягнутий оскаржуваним рішенням розмір витрат на правову допомогу є завищеним, зважаючи на те, що розгляд справи відбувався в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судових засідань), на увагу апеляційного суду не заслуговують, оскільки послуги адвоката не обмежуються участю в судових засіданнях.

На підставі викладеного апеляційний суд дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до ст.375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Повний текст постанови складений 14.07.2021 року.

Керуючись ст.ст.367,374,375 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Херсонський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» залишити без задоволення.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 22 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту може бути оскаржена до Верховного Суду, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Л.В.Базіль

Судді: В.О.Бездрабко

Л.А.Приходько