Єдиний унікальний номер справи 183/2989/17
Провадження № 2/183/24/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2021 року м. Новомосковськ Дніпропетровської області

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Майної Г. Є.,

з участю:

секретаря судового засідання - Власко Н. В.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивач - адвоката Плотниченка М. М.,

представника відповідачів - адвоката Яблокової Л. О.,

представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсною «Угоди про припинення зобов`язання за Кредитною розпискою від 14 квітня 2007 року», укладеної 06 серпня 2011 року, сторонами в якій зазначені ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з зазначеним вище позовом.

В обґрунтування позову, з урахуванням його уточнення, з посиланням на норми ст.ст. 3, 16, ч. 1, ч. 2 ст. 203, ст.ст. 215, 526, 530, ч. 1, ч. 2 ст. 545, ст.ст. 610, 625, 1046, 1049 ЦК України, ч. 2 ст. 65, ч. 2 ст. 73 СК України, указав, що 01 січня 2002 року між ним - ОСОБА_1 (надалі - позикодавець, позивач), з однієї сторони, та його братом - ОСОБА_2 (надалі - позичальник, відповідач-1), дружиною відповідача-1 - ОСОБА_3 (надалі - відповідач-2), з другої сторони, укладено договір позики, оформлений у вигляді Кредитної розписки. На виконання договору позики позивач передав відповідачам грошові кошти в сумі 600 000 доларів США на умовах: без сплати відсотків та зі строком повернення всієї суми позики протягом 5 років. Через 5 років відповідач-1 не зміг повернути борг, адже всі отримані в позику кошти він зі своєю дружиною вклали в будівництво нафтопереробного заводу та просив продовжити строк дії договору позики ще на 5 років. Позивач погодився та 14 квітня 2007 року за спільною домовленістю з відповідачем-1 вирішив змінити умови договору позики та склав новий письмовий договір (Кредитну розписку). При цьому стару розписку від 01 січня 2002 року позивач порвав відразу після того, як відповідачі написали на ім`я позивача нову Кредитну розписку. Дана обставина, як зазначив позивач, підтверджується розпискою, яку відповідач-1 власноручно написав та передав в присутності свідків позивачу після того, як її підписала відповідач-2. За умовами нової Кредитної розписки відповідач-2 виступила поручителем повернення відповідачем-1 боргу, оскільки, як вказує позивач, майже все своє цінне майно відповідач-1 оформляв на ім`я своєї дружини і у позивача не було жодних сумнівів щодо платоспроможності відповідачів. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зобов`язалися повернути позивачу борг через 10 років, тобто 01 січня 2012 року. Оскільки позичену суму використано на потреби сім`ї відповідача-1, то відповідач-2 несе солідарну майнову відповідальність із відповідачем-1.

Однак, при настанні строку виконання зобов`язання відповідач-1 відмовився повертати борг. Після неодноразових звернень позивача до відповідача-1 з вимогами повернути борг, відповідач-1 взагалі перестав спілкуватись з позивачем, перестав відповідати на телефонні дзвінки та через деякий час змінив номер свого мобільного телефону. Крім того відповідач-1 став погрожувати позивачу. На звернення позивача до відповідача-2 позивач отримував запевнення в поверненні боргу відповідачем-1. Указуючи, що добровільно відповідачі не збираються виконувати свій обов`язок, тому позивач вимушений звернутись до суду за захистом свого, порушеного відповідачами, права.

Зазначає, що жодних угод про повернення боргу позивач з відповідачем ніколи не укладав, жодних коштів у рахунок погашення боргу на виконання умов Кредитної розписки від 14 квітня 2014 року від відповідачів не отримував, не втрачав оригіналу розписки.

Вказує, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 протягом довгого часу мали власний спільний бізнес та були співзасновниками ТОВ «ПромАгроСервіс». Позивачу належало 55% статутного капіталу зазначеного товариства, а ОСОБА_2 - 45%. 23 лютого 2009 року між позивачем та відповідачем-1 в приміщенні будинку ОСОБА_2 укладено «Угоду про відступлення частки в статутному капіталі ТОВ «ПромАгроСервіс». Остання (друга) сторінка зазначеної Угоди повністю ідентична «Угоді про припинення зобов`язання за Кредитною розпискою» від 14 квітня 2007 року. Фактично це є один і той же аркуш паперу, який позивач та відповідач-1 дійсно підписували, але з додатково нанесеним тексом на його вільну від тексту зворотню сторінку.

23 лютого 2009 року двоюрідний брат позивача та відповідача-1 - ОСОБА_4 на своєму автомобілі перевіз позивача, який мав при собі оригінал «Угоди про відступлення частки в статутному капіталі в ТОВ «ПромАгроСервіс» від будинку ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Маймор С. Ю., якому, на підставі зазначеного договору, позивач подав заяву про передачу відповідачу-1 належної йому частки у статутному капіталі ТОВ «ПромАгроСервіс». Після цього, ОСОБА_4 відвіз позивача до будинку ОСОБА_2 , де, на прохання відповідача-1, позивач повернув ОСОБА_2 нотаріально посвідчену заяву про передачу частки та оригінал свого примірника угоди. При цьому, на запитання позивача, для чого відповідачу-1 потрібно обидва примірники, відповідач-1 указав, що один примірник необхідний для перереєстрації статуту, а інший примірник - для бухгалтера товариства для підтвердження підстав нарахування позивачу дивідендів за останній рік.

Посилається на те, що дата підписання ним та відповідачем-1 другої сторінки аркушу, який використаний ОСОБА_2 для обох Угод (дійсної - про відступлення частки та сфальсифікованої - про припинення зобов`язання) - є 23 лютого 2009 року, адже дату на нотаріально посвідченій заяві нотаріуса проставити числом, яке є відмінним від 23 лютого 2009 року, неможливо.

Посилається на те, що у позивача не було жодного сенсу укладати «Угоду про припинення зобов`язання за Кредитною розпискою від 14 квітня 2007 року». Також, про те, що угода не укладалася свідчить, на думку позивача, і вказівка в спірній угоді про втрату оригіналу кредитної розписки (п. 3.2 сфальшованої Угоди), оскільки строк повернення боргу, який визначено сторонами 01 січня 2012 року, ще не настав, а укладання угоди саме датою 06 серпня 2011 року надає можливість відповідачу-1 застосувати наслідки спливу строку позовної давності, адже позов позивача до суду про повернення боргу, який було подано в іншій справі датований 08 липня 2014 року, тобто через три роки після нібито укладення сфальшованої Угоди. Указує, що у позивач не міг укласти спірний договір, оскільки оригінал боргового документу знаходиться у нього і він міг під час укладання угоди повернути відповідачу-1 оригінал боргової розписки у випадку якщо б відповідач-1повернув борг.

Текст на усіх двох аркушах «Угоди про відступлення частки в статутному капіталі в ТОВ «ПромАгроСервіс» наносився тільки з однієї сторони аркушу, а зворотна сторона залишалася чистою. Зазначене відповідає звичаям ділового обороту та положенням ст. 7 ЦК України «Звичай». Діловодством у товаристві займався відповідач-1, якому позивач на той час довіряв.

Просить суд звернути увагу на зміст другої сторінки «Угоди про припинення зобов`язання за Кредитною розпискою від 14 квітня 2007 року». Так, текст усієї другої сторінки аркушу є загальним для будь-якого правочину (угоди). З нього не можливо з`ясувати про що йдеться мова на першій сторінці аркушу. Більш того, текст другої сторінки угоди вказує на те, що укладалася інша угода, ніж угода про припинення зобов`язання, оскільки зазначення про те, що сторони звільняються від відповідальності за повне чи часткове невиконання або неналежне виконання зобов`язань, передбачених цією Угодою, якщо воно сталося внаслідок дії форс-мажорних обставин не дає змоги встановити факт реального виконання змісту угоди - повернення грошей в повному обсязі. А зазначення на другій сторінці про те, що угода набирає чинності з моменту її підписання Стороною-1 та Стороною-2 та діє до повного виконання Сторонами всіх зобов`язань за цією Угодою вказує на невизначеність того, коли повинно відбутися повне виконання зазначеної Угоди та які зобов`язання можуть залишатися у сторін внаслідок повного повернення боргу. Таким чином дві сторінки одного документу не мають жодного логічного зв`язку між собою.

Відповідач надав суду відзив на позов, згідно з яким просив відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування відзиву послався на те, що Угода є доказом належного та повного виконання грошових зобов`язань ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 за кредитною розпискою від 14 квітня 2007 року. Звертає увагу на те, що рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської від 30 грудня 2016 року у справі № 183/4573/14, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 липня 2017 року, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення суми боргу за договором позики, ОСОБА_1 відмовлено у задоволення позовних вимог в повному обсязі. Предметом судового розгляду у вищевказаній справі були боргові претензії ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Відповідачі під час розгляду справи № 183/4573/14 надали відповідний доказ, який свідчив про належне, своєчасне та повне виконання грошової зобов`язання перед ОСОБА_1 , яким була Угода від 06 серпня 2011 року «Про припинення зобов`язання кредитною розпискою від 14 квітня 2007 року». За Угодою ОСОБА_2 передав ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 4782720 грн., що еквівалентне сумі 600000 доларів США в рахунок належного виконання зобов`язання за кредитною розпискою від 14 квітня 2007 року.

У судових засіданнях у справі № 183/4573/14 ОСОБА_1 указував, що він підписував Угоду, та про те, що вона сфальшована ОСОБА_2 . У справі проводилась експертиза та відповідно до висновку експертизи № 2760/2761-15 від 28 грудня 2015 року експертом Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз на питання «У якій послідовності виконувалися реквізити «Угоди про припинення зобов`язання за кредитною розпискою від 14.04.2007 р.» від 06 серпня 2011 року, а саме друкований текс та підпис від іменем ОСОБА_1 , розташовані в графі СТОРОНА-1 ?» надав відповідь, що реквізити виконувалися в такій хронологічній послідовності: першочергово був виконаний друкований текст договору, а потім виконувався підпис від імені ОСОБА_1 . Тобто Позивач бачив, що підписував.

Так, відповідно до експертного висновку, експерт надаючи відповідь на питання «Чи виготовлені лицьова та зворотна сторона «Угоди про припинення зобов`язання за кредитною розпискою від 14 квітня 2007 року» від 06 серпня 2011 року на одному або різних принтерах (копіювальних апаратах, багатофункціональних пристроях)?» встановив спільні ознаки, як на лицьовій, так і на зворотній стороні Угоди, а саме: елементи знаків тексту складаються з чорних дрібнодисперсних оплавлених часток (тонера) з характерним блиском; подовж штрихів та на пробільних ділянках документу спостерігаються дрібнодисперсні оплавлені частинки (тонера); знаки утворені суцільними штрихами, що виступають над поверхнею паперу; нерівність (бугристість) поверхні штрихів через нерівномірність розподілу тонера; сплавлення частинок порошку в штрихах; непропечатка окремих елементів знаків; відсутність рельєфу паперу в місці нанесення тонера. Наведені ознаки в сукупності дали змогу експерту зробити висновок, що лицьова та зворотна сторона Угоди виконані на однотипному друкувальному пристрої (копіювальному апараті, багатофункціональному пристрої) із електрографічним способом друку в монохромному режимі тонером чорного кольору. ОСОБА_1 під час розгляду справи № 183/4573/14 погодився з цим фактом, оскільки у наступних своїх клопотанням про призначення та проведення комплексної експертизи в інших експертних установах вже не ставив питання щодо виготовлення лицьової та зворотної сторін Угоди на одному чи на різних принтерах.

Крім того, під час розгляду справи № 183/4573/14 ОСОБА_1 указував, що 06 серпня 2011 року перебував за межами України, у той час, як у цій справі вказує на свою відсутність 06 серпня 2011 року в межах Дніпропетровської області.

Зазначає, що відповідач-1 погодився та надав суду оригінал Угоди, а також дозвіл на проведення її технічної експертизи з використанням методів, що можуть пошкодити чи знищити документ. Натомість позивач, будучи ініціатором усіх експертиз, не виконав жодних вимог експертів щодо надання додаткових документів, необхідних для надання відповідей на ті питання, що ставив позивач та його представники перед експертами. Указане свідчить, що позивач не мав на меті довести факт підроблення Угоди, а лише використав його як спосіб затягнути судовий процес та психологічного тиску на Відповідача.

Звертає увагу суду, що відсутність в Угоді номеру квартири, в якій зареєстрований та проживає позивач, та зазначення в тексті обставин непереборної сили (форс-мажор) не є істотними умовами договору. При цьому позивач ставив свій підпис в Угоді вже коли на неї був нанесений текст, а отже бачив, що підписував і усвідомлював факт зазначення неповної його адреси та інших умов в тексті Угоди та свідомо допускав цей факт. Предметом даної Угоди є належне виконання відповідачем боргового зобов`язання перед позивачем та прийняття позивачем належного виконання відповідачем грошового зобов`язання за кредитною розпискою від 14 квітня 2007 року. Зобов`язаннями в даному випадку виступають умови передачі та прийняття сторонами належного виконання боргового зобов`язання, а також факт втрати позивачем боргового документа - кредитної розписки від 04 квітня 2007 року, спільне визнання такого документа недійсним, у відповідності до вимог ст. 545 ЦК України.

Укладена сторонами Угода в повній мірі спростовує боргові вимоги позивача та доводить факт належного та повного виконання зобов`язання за кредитною розпискою від 14 квітня 2007 року, є такою, що направлена на реальні настання наслідків - належне, своєчасне та повне виконання боргових зобов`язань відповідачем (передача та отримання грошових коштів). Посилання позивача на фальшування Угоди досліджувалися в іншій судовій справі та не знайшли свого підтвердження. Указує на те, що дії позивача щодо подання клопотання про проведення експертизи його підпису в Угоді, не виконання клопотання експерта про оплату вартості проведеної експертизи, клопотання про проведення розгляду справи без висновку експерта свідчить про безпідставність позовних вимог.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 липня 2017 року відкрито провадження у справі /т. 1 а.с. 11/.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 серпня 2017 року долучено до справи уточнену позовну заяву /т. 1 а.с. 31/.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 серпня 2018 року у справі призначено судову почеркознавчу експертизу, зупинено провадження у справі /т. 1 а.с. 143, 144-145/.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 27 березня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 серпня 2018 року - без змін /т.1 а.с.200, 202-204/.

20 серпня 2019 року судом отримано повідомлення про закриття без виконання експертного провадження через невиконання клопотання експерта про оплату вартості експертизи /т. 1 а.с. 209/.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 вересня 2019 року поновлено провадження у справі /т. 1 а.с. 211а/.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2019 року витребувано від ОСОБА_2 оригінал угоди про припинення зобов`язання за кредитною розпискою від 14 квітня 2007 року, укладеної 06 серпня 2011 року /т. 1 а.с. 227-228/.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2019 року відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження по справі /т. 2 а.с. 3, 14-15/.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2019 року визнано необґрунтованим відвід судді Сороки О. В. Передано справу до канцелярії суду для визначення судді в порядку ч. 1 ст. 33 ЦПК України /т. 2 а.с. 10, 16-18/.

У судовому засіданні ухвалою суду від 18 грудня 2019 року відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про витребування матеріалів цивільної справи № 183/4573/14 /т. 2 а.с. 12/.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2019 року задоволено клопотання відповідача про відвід судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області Сороки О. В. у цивільній справі /т. 2 а.с. 25-26/.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 грудня 2019 року головуючим суддею призначено суддю Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області Майну Г. Є. /т. 2 а.с. 17/.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 грудня 2019 року прийнято справу до провадження судді, призначено підготовче засідання /т. 2 а.с. 28/.

У судовому засіданні 12 лютого 2020 року ухвалою суду долучено до матеріалів справи відзив на позовну заяву /т. 2 а.с. 110/ та ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 лютого 2020 року призначено у справі судову почеркознавчу експертизу, зобов`язано ОСОБА_2 надати суду (через канцелярію) у термін до 28 лютого 2019 року включно оригінал Угоди від 06 серпня 2011 року про припинення зобов`язання за кредитною розпискою від 14 квітня 2007 року, зупинено провадження у справі /т. 2 а.с. 113-114, 117-121/.

17 лютого 2020 року до суду надійшло повідомлення представника відповідача про неможливість виконання ухвали суду від 12 лютого 2020 року в частині зобов`язання надати оригінал Угоди з долученням доказів, обґрунтоване викраденням зазначеного документу /т. 2 а.с. 124, 125, 126, 127, 128-129, 130-131/.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 15 липня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 лютого 2020 року - без змін /т. 2 а.с. 182, 183-187/.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 вересня 2020 року поновлено провадження у справі /т. 2 а.с. 203-204/.

Ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати від 23 лютого 2021 року долучено докази у справі щодо втрати Угоди, закрите підготовче засідання, призначено судовий розгляд по суті /т. 2 а.с. 239/.

Ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати від 27 квітня 2021 року ухвалено продовжити розгляд справи без проведення експертизи /т. 2 а.с. 249/.

У судовому засіданні позивач та його представник підтримали вимоги позову та обставини, покладені в його обґрунтування, просили його задовольнити.

Представник відповідача-1 та представник відповідача-2 просили відмовити в задоволенні позову за обставин, наведених у відзиві на позов.

Суд, заслухавши вступне слово та пояснення позивача та представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до таких висновків.

Наявні в справі матеріали містять не засвідчену в установленому порядку копію Угоди про припинення зобов`язання за кредитною розпискою від 14 квітня 2007 року, складеної 06 серпня 2011 року в м. Новомосковську /т. 1 а.с. 6/, укладеної між ОСОБА_1 (Сторона-1) та ОСОБА_2 (Сторона-2). Відповідно до Угоди, «Сторони», діючи добровільно, цілеспрямовано, свідомо, розумно та на власний розсуд, без будь-якого примусу як фізичного, так і психічного, не порушуючи прав третіх осіб, бажаючи реального настання правових наслідків, обумовлених нижче, перебуваючи при здоровому розумі та ясній пам`яті, усвідомлюючи значення своїх дій та керуючись ними, не помиляючись щодо обставин, обумовлених нижче, діючи без впливу обману, попередньо ознайомлені з приписами цивільного законодавства України, що регулюють укладений договір, та розуміючи значення своїх дій, попередньо ознайомлені з вимогами діючого законодавства щодо недійсності угод, главою 50 Цивільного кодексу України, уклали цю угоду про припинення зобов`язання за кредитною розпискою від 14 квітня 2007 року (далі за текстом «Угода») про наступне. За цим Договором Сторона-2 ОСОБА_2 передав у власність Стороні-1 ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 4 782 720 гривень 00 копійок, що на день передачі грошей відповідала еквіваленту суми 600 000 доларів США 00 центів за офіційним курсом НБУ, а Сторона-1 ОСОБА_1 , в свою чергу, отримав у свою власність грошові кошти в сумі 4 782 720 гривень 00 копійок, що на день передачі грошей відповідала еквівалентові сумі 600 000 доларів США 00 центів за офіційним курсом НБУ, на умовах та в порядку, передбачених цією Угодою. Передача грошей Стороною-2 Сторонні-1 була здійснена під час підписання цієї Угоди. Кредитною розпискою Сторонами визначено боргову розписку, укладену 14 квітня 2007 року між Сторонами, згідно з якою, Сторона-2 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , взяв в борг, грошові кошти у Сторони-1 ОСОБА_1 для розвитку бізнесу в розмірі 3000000 гривень 00 копійок, що еквівалентно сумі 600000 доларів США 00 центів з терміном-виконання зобов`язання за борговою розпискою до 01 січня 2012 року.

За п.2.1 Угоди, Сторона-2 передала Стороні-1 грошові кошти в сумі 4 782 720 гривень 00 копійок, що на день передачі грошей відповідала еквівалентові сумі 600 000 доларів США 00 центів за офіційним курсом НБУ в рахунок належного виконання зобов`язання за Кредитною розпискою від 14 квітня 2007 року.

Пунктами 3.1 - 3.3 Угоди сторони визначили, що з моменту підписання даної Угоди Сторонами, зобов`язання Сторони-2 за Кредитною розпискою від 14 квітня 2007 року вважається виконаним належним чином та в повному обсязі. Будь-які претензії зі Сторони-1 щодо неналежного виконання зобов`язання за Кредитною розпискою від 14 квітня 2007 року відсутні. З моменту підписання цієї Угоди належне виконання зобов`язання за Кредитною розпискою від 14 квітня 2007 року Стороною-2, вважається остаточно прийняте Стороною-1. Сторона-1 повідомив Сторону-2, про втрату оригіналу Кредитної розписки від 14 квітня 2007 року. 3 моменту укладення даної Угоди Кредитна розписка від 14 квітня 2007 року, вважається такою, що втратила чинність та є недійсною. Сторона-1 та Сторона-2 стверджують, що не визнані у встановленому порядку недієздатними чи обмежено дієздатними повністю або частково, однаково розуміють значення і умови цієї Угоди та її правові наслідки, підтверджують, що волевиявлення є вільним, усвідомленим і відповідає їх намірам, умови Угоди, що укладається, є для них зрозумілими, відповідають їх волевиявленню, не викликають будь-яких запитань, а також те, що він не носить характеру фіктивного та удаваного правочину. Умови передачі, зазначені в п. 2.1 цієї Угоди, відповідають їх дійсним намірам.

За п.4.1-4.2 Угоди, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. З моменту передачі Стороною-2 Сторони грошових коштів зазначених в. п.1.1 Угоди та підписання цієї Угоди Стороною-2 належно виконане зобов`язання за Кредитною розпискою від 14 квітня 2007 року вважається згідно зі статтею 599 Цивільного кодексу України припиненим.

Розділом 5 Угоди визначено відповідальність Сторін. Пунктом 7.1 Угоди визначено, що сторони звільняються від відповідальності за повне чи часткове невиконання або неналежне виконання зобов`язань, передбачених цією Угодою, якщо воно сталося внаслідок дії форс-мажорних обставин. За п.9.1 Угоди, Угода набирає чинності з моменту її підписання Стороною-1 та Стороною-2 та діє до повного виконання Сторонами всіх зобов`язань за цією Угодою.

У відповідності до висновку експерта Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 17 жовтня 2019 року № 10/423СЕ-19 за заявою адвоката Соляника В. І. про призначення судової почеркознавчої експертизи у цивільній справі № 183/2989/17 - підпис від імені ОСОБА_1 у графі «СТОРОНА - 1» угоди від 06 серпня 2011 про припинення зобов`язання за кредитною розпискою від 14.04.2007) виконаний ОСОБА_1 /т.1 а.с.232-236, 237-240/. На експертизу надано Угоду від 06.08.2011 про припинення зобов`язання за кредитною розпискою від 14.04.2007. Експертиза містить опис порівняльного матеріалу, використаного для проведення експертизи, якими, зокрема, є підписи у протоколах зборів засновників ТОВ «ПромАгроСервіс», опис умовно-вільних зразків підписів, експериментальних, опис дій, знарядь та методів, використаних під час проведення експертизи.

Відповідно до рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської від 30 грудня 2016 року у справі № 183/4573/14, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 липня 2017 року та Постановою Верховного Суду від 12 вересня 2019 року, за позовом за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення суми боргу за договором позики та за зустрічним позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання зобов`язання виконаним та припинення договору позики встановлено, що 01 січня 2002 року ОСОБА_2 взяв в борг, грошові кошти у ОСОБА_1 для розвитку бізнесу строком на 10 років в розмірі 3 000 000,00 грн., що еквівалентно сумі 600 000,00 доларів США відповідно до кредитної розписки від 14 квітня 2007 року. Поручителем за цією розпискою є ОСОБА_3 . Відповідно до висновку експерта № 2760/2761-15 від 28 грудня 2015 року, текст лицевої та зворотної сторони «Угоди про припинення зобов`язання за кредитною розпискою від 14 квітня 2007 року», укладеної 06 серпня 2011 року, виконаний на однотипному друкувальному пристрої (копіювальному апараті, багатофункціональному пристрої) із електрофотографічним способом друку в монохромному режимі тонером чорного кольору. У зв`язку з відсутністю науково-обґрунтованої методики зі встановлення часу виконання тексту, виготовленого на друкувальному пристрої (копіювальному апараті, багатофункціональному пристрої) із електрофотографічним способом друку в монохромному режимі тонером чорного кольору, вирішити питання: «Чи виготовлені лицьова та зворотна сторона «Угоди про припинення зобов`язання за кредитною розпискою від 14 квітня 2007 року» від 06 серпня 2011 року у різний час?» не надається за можливе. На зворотній стороні «Угоди про припинення зобов`язання за кредитною розпискою від 14 квітня 2007 року», укладеної 06 серпня 2011 року реквізити виконувалися у наступній хронологічній послідовності: першочергово був виконаний друкований текст договору, а потім виконувався підпис від імені ОСОБА_1 . У зв`язку з відсутністю порівняльних зразків паст кулькових ручок, а також письмового дозволу суду на використання руйнівних методів дослідження, питання «Визначити орієнтовний час виконання підписів від імені ОСОБА_2 та ОСОБА_1 під текстом визначеної угоди?» судовим експертом не вирішувалось. Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 березня 2016 року у справі призначалася комплексна судова технічна експертиза документу за клопотанням позивача, однак експертиза не була проведена, у зв`язку з ненаданням для дослідження додаткових матеріалів - порівняльних зразків документів.

Також, до матеріалів справи надано не засвідчені копії: угоди про відступлення частки в статутному капіталі ТОВ «ПромАгроСервіс» від 23 лютого 2009 року /т. 1 а.с. 15/, текст другого аркушу якої на огляд ідентичний за змістом та формою тексту другого аркушу копії Угоди про припинення зобов`язання за кредитною розпискою від 14 квітня 2007 року, складеної 06 серпня 2011 року; заяву ОСОБА_1 від 23 лютого 2009 року до зборів засновників ТОВ «ПРОМАГРОСЕРВІС» про намір залишення своєї частки в статутному капіталі /т.1 а.с.16/, якою підтверджується дата та підстави для складення Угоди про відступлення частки від 23 лютого 2009 року; статуту ТОВ «ПромАгроСервіс», з якого вбачається, що учасниками ТОВ вказано ОСОБА_1 , ОСОБА_2 /т. 1 а.с. 17-24/.

Інші докази та документи, надані сторонами на підтвердження своїх вимог та заперечень: копія рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської від 30 грудня 2016 року, що не набрало законної сили /т. 1 а.с. 91-96/; копія ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 липня 2017 року /т. 1 а.с. 97-99/; копія ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 липня 2017 року /т. 1 а.с. 97-99/; копія висновку № 2760/2761-15 судової технічної експертизи документів по цивільній справі № 183/4573/14 з додатками, проведеної на виконання ухвали суду у справі № 183/4573/14 /т. 1 а.с. 100-109/; копія повідомлення про неможливість надання висновку судово-технічної експертизи документів № 4525/16-34 з додатками /т. 1 а.с. 110-113/; копія ухвали Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської від 25 травня 2015 року у справі № 183/4573/14 /т. 1 а.с. 114/; копія ухвали Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської від 01 березня 2016 року у справі № 183/4573/14 /т. 1 а.с. 115/; копія пояснень-виступу в судових дебатах ОСОБА_1 /т. 1 а.с. 116/; копія журналів судового засідання Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської від 13 листопада 2015 року, від 11 листопада 2015 року у справі № 183/4573/14 /т. 1 а.с. 117-119, 120-122/; копія заяви ОСОБА_1 від 11 листопада 2015 року, надану в матеріали справи № 183/4573/14 /т. 1 а.с. 168/; копія постанови Верховного Суду від 12 вересня 2019 року у справі № 183/4573/14 /т. 2 а.с. 84-92/ - досліджені судом, однак не можуть бути прийняті до уваги під час ухвалення рішення, оскільки або не є самостійними доказами у розумінні вимог ЦПК України (рішення, ухвали та постанови судів) або не є належними (журнали судових засідань та заяви, складені, або подані в межах іншої цивільної справи) з огляду на безпосередність дослідження доказів.

Таким чином, матеріали справи свідчать про наявність спору між сторонами з приводу дійсності укладеної Угоди про припинення зобов`язання.

Вирішуючи позов суд виходить з таких норм законодавства.

При вирішенні спору, що виник між сторонами, суд виходить із правової позиції, викладеної у п. 7.34 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16, стосовно того, що правочин, який не вчинено (договір, який не укладено) не підлягає визнанню недійсним. Так, за наведеними в позові обставинами та їх обґрунтуванням, позивач фактично просить визнати недійсним, з підстав нікчемності, правочин, який, з урахуванням наведеної вище правової позиції ВП ВС, не підлягає визнанню недійсним, що є самостійною підставою для відмови у цьому позові. Однак, аналізуючи наведені предмет і підстави позову, суд ураховує також і таке.

За ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.ст. 530, 531 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Боржник має право виконати свій обов`язок достроково, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

За ст. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 598, ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

За ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 208 ЦК України, у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За ст. 77, ч. 2 ст. 78, ч. 1 ст. 80 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Звертаючись з вимогою про визнання Угоди від 06 серпня 2011 року недійсною позивач указує, що саме Угоду про припинення зобов`язання від 06 серпня 2011 року він не підписував, а його підпис на другому аркуші міститься через те, що відповідач фактично, без відома позивача та його згоди, використав другий аркуш Угоди про відступлення частки в статутному капіталі від 23 лютого 2009 року.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, тому подання позивачем доказів на підтвердження наведених вище обставин є обов`язковим, оскільки в цій частині між позивачем та відповідачем виник спір про право, і такі докази матимуть значення для ухвалення рішення у справі.

Тобто, позивач як сторона у справі, зобов`язаний довести ті обставини, на які він посилається як на правову підставу своїх вимог, зокрема щодо фактів підписання ним іншої угоди, ніж Угода про припинення зобов`язання або відсутності його підпису в Угоді на підтвердження відсутності його волі на укладання даного правочину.

За ч.1, 2, 4-6 ст.95 ЦК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Відповідно до п.5.27. Національного стандарту України "Державна уніфікована система документації, Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації, вимоги до оформлювання документів (ДСТУ 4163-2003)", затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 7 квітня 2003 р. №55 відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії і проставляють нижче реквізиту 23 (нижче підпису).

Саме лише посилання позивача на той факт, що в 2009 році ним було укладено іншу угоду, без надання належним чином засвідченої копії, або оригіналу цієї угоди для огляду в судовому засіданні та відсутність відповідного клопотання про проведення експертизи двох Угод, не є підставою для висновку про обґрунтованість посилань позивача щодо відсутності волі позивача на укладання спірної Угоди. Крім того, жодними доказами не підтверджується і посилання позивача на його відсутність на час складання Угоди в місті її складання.

Крім того, порушенням принципу змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства буде звільнення позивача від обов`язку доказування, та не припустимим є ґрунтування судового рішення на припущеннях навіть з урахуванням загальновідомих обставин.

Так само рішення суду не може обґрунтовуватись лише самими правовими підставами або аргументами, на які робиться посилання в позовній заяві без встановлення відповідних фактів.

Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Більш того, суд не може визнати недійсним договір з тих підстав, що Угода, яка оскаржується позивачем не була досліджена безпосередньо судом в судовому засіданні і ухвалення рішення про її недійсність без дослідження оригіналу цього доказу буде порушенням принципу змагальності.

Так, за ч.6, 7, 10 ст.84 ЦПК України, будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду. Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали. У разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду.

Судом витребувано оригінал оскаржуваної Угоди від відповідача, який повідомив про неможливість виконання ухвали суду.

Суд дослідив докази та документи, подані представником відповідача на підтвердження неможливості надання доказу, як для проведення експертизи, так і для огляду в судовому засіданні, якими є: копія витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань по кримінальному провадженню № 0002042 від 26 листопада 2019 року про реєстрацію 19 листопада 2019 року повідомлення ОСОБА_5 про вчинення кримінального правопорушення з коротким викладом обставин - 18.11.2019 невідома особа, знаходячись поблизу будинку АДРЕСА_1 , шляхом вільного доступу, з автомобіля ЗАЗ 110207 р/н НОМЕР_1 , таємно викрала майно, чим спричинила матеріальну шкоду гр. ОСОБА_5 /т. 2 а.с. 125/, копію протоколу допиту потерпілого ОСОБА_5 від 19 листопада 2019 року, який показав, зокрема, що серед викраденого майна була угода про припинення зобов`язання /т. 2 а.с. 126/; копію роздруківку невстановленого сайту з оголошенням про викрадення документів /т. 2 а.с. 128-129/; копія сторінки засобу друкованої інформації «Дніпропетровська газета приватних оголошень «Варіанти» з оголошенням про викрадення документів та проханням повернути за винагороду /т. 2 а.с. 130/; копія сторінки засобу друкованої інформації «Aviso» Дніпро» № 47 від 03 грудня 2019 року з оголошенням про викрадення документів та проханням повернути за винагороду /т. 2 а.с. 131/; копія листа начальника сектору дізнання Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області № 763 від 28 січня 2021 року ОСОБА_5 з інформацією про закриття кримінального провадження № 0002042 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України /т. 2 а.с. 235/; копія витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань по кримінальному провадженню № 0002042 від 05 лютого 2021 року /т. 2 а.с. 236/; копія постанови про закриття кримінального провадження від 16 червня 2020 року, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення /т. 2 а.с. 237/.

Дані докази, на думку суду, не свідчать про наявність поважних причин для неподання доказу, з огляду на те, що вказують як на недбалість особи, яка ввірила такий доказ, так і на недбалість особи, який ввірено доказ та не можуть бути підставою для звільнення відповідача від обов`язку його надати. Однак, при цьому, через принцип достатності доказів суд не може також і визнати факт для з`ясування якого витребовувався даний доказ з огляду на обставини, установлені в ухвалі Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 липня 2017 року у справі № 183/4573/14 щодо підпису позивача, в якій установлена обставина, що «доводи ОСОБА_1 … що він не ставив підпис в Угоді про припинення зобов`язання за кредитною розпискою від 14 квітня 2007 року не можуть бути прийняті до уваги, оскільки це спростовується висновком експерта №2760/2761-15 від 28.12.2015 року.», висновок експерта від 17 жовтня 2019 року.

Таким чином, суд здійснює розгляд справи за наявними в ній доказами.

Отже, за результатами розгляду справи по суті судом не установлено і матеріалами справи не підтверджено, що спірний правочин є нікчемним або недійсним.

З урахуванням викладеного, з огляду на ненадання позивачем належних та допустимих доказів на підтвердження відсутності його волевиявлення на укладання спірної Угоди, надання відповідачем доказів на спростування доводів позивача, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог повністю.

Саме лише посилання позивача на неузгодженості тексту угоди в частині безпідставного зазначення обставин непереборної сили, як підстав для звільнення від відповідальності за невиконання, та обставини щодо дії угоди до повного виконання зобов`язань у співвідношенні до того, що угода виконана внаслідок її підписання самі по собі не свідчать про відсутність волевиявлення позивача на підписання угоди, використання аркушу з підписом іншої угоди для створення оскаржуваної.

Також, суд звертає увагу, що при зверненні з позовом позивач посилався також і на норми ст.ст. 610, 625 ЦК України, однак ці норми встановлюють правове визначення порушення зобов`язання та наслідки такого порушення, що, з огляду на заявлені позовні вимоги, не є предметом цього спору.

Інші посилання сторін, наведені в позові та відзиві, як самі по собі так і кожне окремо не можуть бути самостійними та достатніми для висновку про наявність підстав для задоволення позову чи відмови в його задоволенні, а тому відхиляються судом з огляду на предмет та підстави позову.

Керуючись ст.ст. 12,13, 76-82, 89, 263, 265-268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_1 в задоволенні позову до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсною «Угоди про припинення зобов`язання за Кредитною розпискою від 14 квітня 2007 року», укладеної 06 серпня 2011 року, сторонами в якій зазначені ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

- позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ;

- відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ;

- відповідач: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

Повне рішення суду складено і підписано 15 липня 2021 року.

Суддя Г.Є. Майна