Справа № 715/1733/20
Провадження № 2/715/23/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2021 року смт. Глибока

Глибоцький районний суд Чернівецької області

в складі головуючого судді Григорчака Ю.П.

секретар судового засідання Ткач О.М.

за участю представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Глибока справу за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про визнання договору оренди землі недійсним, скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки, визнання житлового будинку спільною сумісною власністю подружжя, поділ житлового будинку, поділ рухомого майна, скасування державної реєстрації права власності на житловий будинок, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про визнання договору оренди землі недійсним, скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки, визнання житлового будинку спільною сумісною власністю подружжя, поділ житлового будинку, поділ рухомого майна, скасування державної реєстрації права власності на житловий будинок. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 28 вересня 2012 року по 18.07.2019 року. Вона є власником земельної ділянки з кадастровим номером :01:005:0287, загальною площею 0,1500 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована на території Глибоцької селищної ради по АДРЕСА_1 . Державна реєстрація її права власності на вищевказану земельну ділянку була здійснена 25.05.2015 року. В жовтні 2015 року вона, маючи з своїм чоловіком - відповідачем по справі ОСОБА_5 домовленість про будівництво на зазначеній земельній ділянці житлового будинку та господарських споруд, подала до Управління архітектурно-будівельної інспекції у Чернівецькій області Повідомлення про початок виконання будівельних робіт, згідно якого повідомила інспекцію про початок виконання робіт з будівництва індивідуального житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 . Одночасно з початком будівництва житлового будинку по АДРЕСА_1 29 липня 2015 року позивачка ОСОБА_4 звернулася із заявою до Акціонерного товариства «Чернівціобленерго» про приєднання електроустановки певної потужності до житлового будинку, уклавши Договір про приєднання до електричних мереж №245/03-15 від 2015 року, оформила технічні умови стандартного приєднання до мереж електроустановок від 30.07.2017р., подала заяву про укладання Договору про користування електричною енергією №22013728 від 25 серпня 2015 року. Будівництво житлового будинку по АДРЕСА_1 їхнім подружжям в основному здійснювалося за рахунок її коштів, які вона заробляла, перебуваючи у Республіці Італія, оскільки відповідач ОСОБА_5 , постійно здійснюючи міжнародні перевезення людей та товару, не був зареєстрований, як суб`єкт підприємницької діяльності та не мав своїх коштів на будівництво житлового будинку. Будівництво житлового будинку по АДРЕСА_1 відбувалось за кошти подружжя, при цьому вона перебувала на заробітках за кордоном, де була офіційно працевлаштована. Раз на рік вона приїжджала під час відпустки до себе додому в смт. Глибока, гроші ж на будівництво передавала своєму чоловікові як по приїзду в Україну, так і безпосередньо в Італії, оскільки ОСОБА_5 займається міжнародними пасажирськими перевезеннями громадян України і доволі часто бував в Італії. Станом на червень 2018 року будівництво вказаного вище житлового будинку перебувало на завершальній стадії. Наприкінці червня 2018 року, коли вона збиралась їхати в Італію після своєї відпустки, ОСОБА_5 , мотивуючи наступну відсутність її в Україні протягом близько року, запропонував їй, як власниці земельної ділянки, надати йому довіреність для можливості здачі вже готового об`єкта будівництва - житлового будинку та господарських споруд, розташованого на належній їй земельній ділянці, в експлуатацію, виготовлення технічної документації, реєстрації права власності, отримання правовстановлюючого документа та інших пов`язаних з цим дій. 27.06.2018 року, вона надала своєму чоловікові ОСОБА_5 нотаріально посвідчену довіреність на здійснення вищезазначених дій, серед яких було і зазначено право представника на укладання договору оренди. Довіреність була видана нею за ініціативою її чоловіка. Метою видачі довіреності слугувала виключно необхідність здійснення дій щодо введення побудованого житлового будинку в експлуатацію, замовлення та отримання технічної документації на будинок та належне оформлення правовстановлюючих документів на нього.

Довіреність була видана, коли будівництво житлового будинку по АДРЕСА_1 було завершено та за наявності у ОСОБА_4 будівельного паспорту, який вона отримала у 09.07.2015р. за її заявою від 07 липня 2015 року.

По приїзду у вересні 2019 року в свою чергову відпустку в смт. Глибока, вона випадково дізналась, що без її відома та згоди 26 жовтня 2018 року її чоловіком-відповідачем за даним позовом, на підставі зазначеної довіреності, укладено договір оренди землі, згідно якого орендодавець передав, а орендар ОСОБА_6 , яка являється мамою відповідача, прийняла, в строкове платне користування земельну ділянку, яка перебуває у власності позивача, та про яку зазначено вище. Сторонами встановлено 10-річний строк дії договору оренди земельної ділянки. Одночасно з цим вона дізналася, що мати ОСОБА_5 - відповідачка ОСОБА_6 вже не тільки являлася орендарем земельної ділянки, а є власницею розташованого на ній житлового будинку площею 206,4 кв.м., який, вона, начебто побудувала. Вона зазначає, що відповідач ОСОБА_5 при укладанні договору оренди землі діяв всупереч її волі та діяв у власних інтересах, оскільки є сином орендаря.

Крім того, під час шлюбу подружжям ним було придбано п`ять транспортних засобів, три з яких, а саме: автомобіль марки CITROEN JUMPY державний номерний знак НОМЕР_1 , причіп марки Сантей 750-141 державний номерний знак НОМЕР_2 , автомобіль марки CITROEN JUMPY державний номерний знак НОМЕР_3 , були наявними на час припинення шлюбних відносин.

Зазначені транспортні засоби є спільною сумісною власністю подружжя та підлягають поділу.

01 вересня 2019 року вона звернулася до Глибоцького відділення поліції Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області (матеріали кримінального провадження 0000419 від 01.09.2019р.) із заявою про вчинення ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч. 1 ст.358 КК України.

Під час проведення перевірки детально було встановлено, що відповідач оформив завершений будівництвом житловий будинок всупереч інтересам позивачки на відповідачку ОСОБА_6 (матір відповідача), житловий будинок по АДРЕСА_1 . Зважаючи на вищевикладене, просить суд: визнати недійсним укладений 26 жовтня 2018 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 договір оренди землі, предметом якого є земельна ділянка, площею 0,1500 га, кадастровий номер :01:005:0287, розташована на території Глибоцької селищної ради Чернівецького району Чернівецької області за адресою: АДРЕСА_2 ; скасувати рішення державного реєстратора Глибоцької селищної ради Глибоцького району Чернівецької області Чорної Н.Г. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, а саме права оренди за спірним договором, індексний номер 43828399 від 02.11.2018 (запис про інше речове право № 28714449 від 29.10.2018); визнати житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_4 . Здійснити поділ зазначеного будинку згідно можливого варіанту його поділу, який буде визначений судово-будівельною експертизою, та визнати за позивачкою ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину житлового будинку по АДРЕСА_1 ; визнати протиправним та скасувати рішення від 29.01.2019 року державного реєстратора Берегеч Ігоря Анатолійовича Комунального підприємства «Бюро реєстрації нерухомості та бізнесу» Чернівецької області про державну реєстрацію права власності в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а саме права приватної власності ОСОБА_6 на житловий будинок по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 210, номер запису про право власності 30092650 від 29.01.2019 року, здійснений на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 45309575 від 31.01.2019р. 15:47:49; визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право власності, видане державним реєстратором Берегеч Ігорем Анатолійовичем Комунального підприємства «Бюро реєстрації нерухомості та бізнесу» Чернівецької області ОСОБА_6 на житловий будинок по АДРЕСА_1 ; визнати транспортні засоби автомобіль марки «CITROEN JUMPY», державний номерний знак НОМЕР_1 , причіп марки Сантей 750-141, державний номерний знак НОМЕР_2 , автомобіль марки «CITROEN JUMPY», державний номерний знак НОМЕР_3 , спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_4 ; стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 половину вартості зазначених транспортних засобів, яка буде визначена після проведення автотоварознавчих експертиз; стягнути з відповідача на її користь всі понесені по справі витрати по сплаті судового збору та витрати по оплаті проведення судових експертиз.

14.08.2020 року ухвалою Глибоцького районного суду відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання.

06.10.2020 року від відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому останні посилаються на те, що дійсно ОСОБА_5 перебував у зареєстрованому шлюбі із позивачкою. Однак, щодо спірного майна вказують наступне. Забудовником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 є відповідачка ОСОБА_6 , що підтверджується будівельним паспортом на забудову земельної ділянки, виданим їй відділом містобудування, архітектури та житлово комунального господарства Глибоцької РДА. Основні будівельні роботи були здійснення у 2018 році на замовлення ОСОБА_6 та за власні кошти. Крім цього, позивачка в судовому засіданні посилається на те, що за домовленістю з відповідачем ОСОБА_5 про спільне будівництво спірного житлового будинку 29.10.2015 року подала до Управління архітектурно будівельної інспекції у Чернівецькій області повідомлення про початок виконання будівельних робіт, а також звернулася із заявою до АТ «Чернівціобленерго» про приєднання до мереж електропостачання. Проте, з доданої до позовної заяви ксерокопії паспорта вбачається, що в цей час позивачка перебувала за кордоном. Необґрунтованими є також вимоги позивачки про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки 0,15 га, кадастровий номер :01:005:0287, оскільки, як вбачається із довіреності від 27 червня 2018 року, позивачка ОСОБА_4 уповноважила його виконати ряд дій, в тому числі укласти договір оренди, а тому доводи позивачки про те, що відповідач ОСОБА_5 , укладаючи оспорюваний договір оренди, діяв за межами закону, є безпідставними. Зважаючи на вищевикладене, просять суд у задоволенні позову відмовити.

17 листопада 2021 року ухвалою Глибоцького районного суду призначено у справі судову товарознавчу та будівельно-технічну експертизи, а провадження по справі зупинено.

28.12.2020 року та 18.02.2021 року до суду надійшли висновки експертиз на виконання ухвал суду від 17.11.2021 року.

12.03.2021 року ухвалами Глибоцького районного суду відновлено провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті в загальному порядку у відкритому судовому засіданні на 23.03.2021 року.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав у повному обсязі та підтвердив обставини, викладені в позові, просив суд позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_5 та представник відповідачів ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково в частині вимог щодо транспортних засобів, підтвердили обставини, викладені у відзиві на позовну заяву та просили суд відмовити у задоволенні решти позовних вимог.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила суду, що будівництво спірного будинку позивачка та відповідач проводили разом, як подружжя. Будівництво розпочато було десь в 2015 році, станом на червень 2018 року житловий будинок та господарські споруди були зведені та накриті. Позивачка працювала за кордоном, кожного року вона приїжджала додому десь на 2 місяці.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що у 2017 році він був у гостях у позивачки та відповідача. Будинок будувався ними спільно та був готовий десь на 80 %. Були зведені стіни, дах, встановлені вікна, двері, будинок не мав зовнішнього оздоблення. Крім того, був встановлений фундамент під літну кухню. Чи була побудована сама літня кухня - він не пам`ятає.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що він допомагав по будівництву відповідачу у 2018 році. Відповідач не здійснював оплату праці, оскільки він допомагав безкоштовно. Позивачку по справ він жодного разу на будівництві не бачив. Відповідачка ОСОБА_6 брала участь у будівництві, давала їм поради.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив суду, що він працював на будівництві спірного будинку у 2018 2019 роках, зокрема облаштовував котельню, встановлював опалювальну, електричну та каналізаційну мережі будинку, сантехніку, виконував інші будівельні та оздоблювальні роботи. За виконання всіх робіт з ним розраховувалась ОСОБА_6 . Позивачку по справі на будівництві він не бачив.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснив, що він працював на будівництві спірного будинку у 2018 2019 роках, зокрема здійснював малярні роботи та зовнішнє утеплення будинку. За виконання всіх робіт з ним розраховувалась ОСОБА_6 . Позивачку по справі на будівництві він не бачив.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснив, що допомагав відповідачу ОСОБА_5 на будівництві. Як йому відомо, саме він будував цей будинок. Крім того, пояснив, що будівельні роботи тривали і в 2020 році.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснила, що вона працювала разом з ОСОБА_6 в СК «Оранта». Будівництво спірного будинку розпочалось десь 4-5 років тому. Вона бачила, що в 2019 році здійснювались певні будівельні роботи, зокрема зовнішнє утеплення стін, малярні роботи.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснив, що перебуває в дружніх відносинах з відповідачем ОСОБА_5 та йому відомо, що активне будівництво тривало після того, як він з позивачкою перестали проживати однією сім`єю, тобто з липня 2018 року. Це стосується, зокрема, каналізації, електрики, опалення, огорожі, оздоблювальних робіт. Гроші на будівництво давала ОСОБА_6 . Позивачка участі у будівництві не приймала.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні пояснила, що вона є рідною сестрою та донькою відповідачів. Після припинення сімейних стосунків між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в липні 2018 року родиною було вирішено добудувати будинок, оскільки в них з братом є ще також сестра інвалід, яка не має власного житла. На будівництво її мати ОСОБА_6 витратила всі наявні кошти. Крім того, вона - ОСОБА_15 особисто надала матері 10000 доларів США, отриманих в кредит, для завершення будівництва. При цьому позивачка будь якої участі в будівництві спірного майна взагалі не приймала.

Вислухавши пояснення учасників справи, покази свідків та дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково.

Так, згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 28.09.2012 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_16 . Прізвище дружини після шлюбу ОСОБА_17 .

Відповідно до договору купівлі продажу земельної ділянки від 25.05.2015 року ОСОБА_18 передав у власність ОСОБА_4 земельну ділянку площею 0,15 га, кадастровий номер :01:005:0287, що розташована в АДРЕСА_1 .

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №38038622 від 25.05.2015 року ОСОБА_4 належить земельна ділянка площею 0,15 га, кадастровий номер :01:005:0287, що розташована в АДРЕСА_1 .

Згідно повідомлення про початок виконання будівельних робіт від 29.10.2015 року №1024-120/6-2392 позивачка повідомила Управління архітектурно- будівельної інспекції у Чернівецькій області про початок виконання будівельних робіт за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до заяви на видачу будівельного паспорта ОСОБА_4 звернулася із проханням видати їй будівельний паспорт забудови земельної ділянки площею 0,15 га, право власності на яку посвідчене витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

09 липня 2015 року ОСОБА_4 видано будівельний паспорт на будівництво індивідуального житлового будинку господарський будівель та споруд по АДРЕСА_1 .

Відповідно до ескізу намірів забудови індивідуального житлового будинку господарських будівель та споруд в АДРЕСА_1 замовником документу була ОСОБА_4 .

Листом АТ «Чернівціобленерго» №9/4128 від 11.11.2019 року підтверджується, що ОСОБА_4 звернулася із заявою до АТ «Чернівціобленерго» про приєднання електроустановки певної потужності до житлового будинку, уклавши Договір про приєднання до електричних мереж №245/03-15 від 2015 року.

З відповіді на адвокатський запит вбачається, що в повідомленні про початок виконання будівельних робіт №ЧВ 96 на об`єкт «Будівництво індивідуального житлового будинку, господарських будівель та споруд; АДРЕСА_1 » замовником значиться ОСОБА_4 . Повідомлення зареєстровано посадовими особами Управління 02.11.2015 року, а також вказане повідомлення зареєстровано Відділом державного архітектурно будівельного контролю Глибоцької селищної ради Глибоцької селищної об`єднаної територіальної громади 23.11.2018 року.

Відповіддю №01-10/1569 від 01.10.2019 року, наданою на адвокатський запит, підтверджується, що Рішенням виконавчого комітету Глибоцької селищної ради №1/9 від 17 січня 2019 року спірній земельній ділянці було присвоєно адресу АДРЕСА_1 на підставі заяви ОСОБА_5 від 09.01.2019 року.

Відповідно до листа відповіді №29-29- 0.23-4148/2-19 від 02.10.2019 року, наданої ГУ Держгеокадастру у Чернівецькій області на адвокатський запит, виправлення технічної помилки у відомостях Державного земельного кадастру здійснено за заявою ОСОБА_5 . Державним кадастровим реєстратором в частині виправлення поштової адреси відповідно до рішення Глибоцької селищної ради Глибоцького району Чернівецької області від 17.01.2019 року за №19. Крім цього, повідомлено, що ОСОБА_4 уповноважила ОСОБА_5 на вчинення від її імені та в її інтересах юридично значимих дій довіреністю за №9181, яка посвідчена 27.06.2018 року приватним нотаріусом.

Як вбачається із заяви ОСОБА_5 , останній просив присвоїти земельній ділянці, цільове призначення якої для будівництва житлового будинку та господарських будівель, поштову адресу: АДРЕСА_1 .

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №184408790 адресу земельної ділянки площею 0,15 га за кадастровим номером :01:005:0287 змінено на АДРЕСА_1 .

Згідно копії нотаріально посвідченої довіреності від 27.06.2018 року ОСОБА_4 уповноважила ОСОБА_5 вчиняти ряд юридично значимих дій, в тому числі й укладати від її імені договір оренди земельної ділянки.

Відповідно до договору оренди землі від 26.10.2018 року ОСОБА_5 , діючи від імені ОСОБА_4 , уклав із ОСОБА_6 договір оренди земельної ділянки 0,15 га за кадастровим номером :01:005:0287.

Як вбачається із акту приймання передачі об`єкта оренди ОСОБА_5 , який діяв згідно довіреності від імені ОСОБА_4 , передав в оренду земельну ділянку, яка знаходиться по АДРЕСА_1 , ОСОБА_6 .

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №184410581 орендатором земельної ділянки ділянки площею 0,15 га за кадастровим номером :01:005:0287 є ОСОБА_6 , підставою є договір оренди землі від 26.10.2018 року.

Заочним рішенням Глибоцького районного суду від 18.07.2019 року розірвано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

Згідно заочного рішення Глибоцького районного суду від 19.08.2019 року визнано ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована по АДРЕСА_3 , такою, що втратила право користування житловим будинком по АДРЕСА_3 .

Відповідно до витягу з ЄРДР №0000419 ОСОБА_4 звернулася до Глибоцького ВП із заявою про вчинення злочину ОСОБА_5 , зазначаючи те, що останній шляхом підроблення документів оформив право власності на будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до припису про зупинення підготовчих та будівельних робіт від 09.11.2018 року, виданого відділом державного архітектурно-будівельного контролю Глибоцького району Чернівецької області, будівництво житлового будинку по АДРЕСА_1 терміново припинено, оскільки за результатами перевірки було встановлено, що будівельні роботи вищевказаного будинку розпочато без документу, який надає право на їх виконання.

Як вбачається із постанови №4/18/08.14-27 по справі про адміністративне правопорушення від 14.11.2018 року, ОСОБА_6 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.96 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 4250 грн.

Згідно відповіді листа №3124/14-277 від 13.11.2020 року Територіального сервісного центру МВС №7344 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Чернівецькій області, наданого на запит суду, за період з 28.09.2012 року по 19.12.2019 року за ОСОБА_5 були зареєстровані наступні транспортні засоби: автомобіль марки «Citroen Jumpy», д.н.з. НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_5 , 2007 року випуску; причіп марки «Сантей 750-141», д.н.з. НОМЕР_6 , шасі НОМЕР_7 , 2013 року випуску; автомобіль марки «Citroen Jumpy», д.н.з. НОМЕР_3 , кузов НОМЕР_8 , 2013 року випуску та «Марседенс Бенз», р.н.з. НОМЕР_9 .

Відповідно до висновку експерта №168-АТ від 15.12.2020 року встановлено, що середня ринкова вартість автомобіля марки «Citroen Jumpy», д.н.з. НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_5 , 2007 року випуску, станом на день проведення експертизи становить 169757,26 грн; середня ринкова вартість причепу марки «Сантей 750-141», д.н.з. НОМЕР_6 шасі НОМЕР_7 , 2013 року, випуску становить 27900 грн, а середня ринкова вартість автомобіля марки «Citroen Jumpy», д.н.з. НОМЕР_3 , кузов НОМЕР_8 , 2013 року випуску, становить 241911,09 грн.

Згідно висновку експерта №18 судової будівельно технічної експертизи по цивільній справі №715/1733/20, провадження №2/715/512/20, встановлена ринкова вартість домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_1 станом на день дослідження та визначено два варіанти розподілу вищевказаного домоволодіння.

Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд виходить з наступного.

Щодо вимог про визнання договору оренди недійсним та скасування державної реєстрації прав, що виникли на підставі вказаного договору.

Як встановлено в ході розгляду справи, земельна ділянка площею 0,15 га, кадастровий номер :01:005:0287, що розташована в АДРЕСА_1 , придбана ОСОБА_4 в період перебування в шлюбі, тобто є спільною сумісною власністю її та чоловіка ОСОБА_5 . Позивачка згідно довіреності від 27.06.2018 року уповноважила ОСОБА_5 вчиняти ряд юридично значимих дій, в тому числі й укладати від її імені договір оренди земельної ділянки.

26.10.2018 року було укладено договір оренди земельної ділянки між відповідачем ОСОБА_5 , який діяв від імені позивачки, та його матір`ю ОСОБА_6 .

З огляду на частини першу та другу статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, у спосіб визнання правочину недійсним.

За положеннями статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до статей 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Таке розуміння визнання правочину недійсним, як способу захисту, є усталеним у судовій практиці.

Підстави недійсності правочинів, коли внутрішня воля особи не відповідає правовим наслідкам укладеного правочину, визначено у статтях 229 - 233 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 232 ЦК України правочин, який вчинено внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, визнається судом недійсним.

Для визнання правочину недійсним на підставі статті 232 ЦК України необхідним є встановлення умислу в діях представника: представник усвідомлює, що вчиняє правочин всупереч інтересам довірителя та бажає (або свідомо допускає) їх настання, а також наявності домовленості представника однієї сторони з іншою стороною і виникнення через це несприятливих наслідків для довірителя.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 серпня 2018 року у справі № 522/15095/15-ц (провадження № 61-11797св18) зроблено висновок по застосуванню статті 232 ЦК України та вказано, що «під зловмисною домовленістю необхідно розуміти умисну змову однієї сторони із представником іншої, проти інтересів особи, яку представляють. Зловмисна домовленість представника з контрагентом особи, що представляють, створює правову ситуацію, коли дійсна воля довірителя, яку повинен утілювати представник, замінюється його власною волею, що суперечить волі довірителя. Саме підміна волі довірителя волею представника і слугує підставою для визнання такого правочину недійсним. Тобто в основу зловмисної домовленості покладено умисні дії представника, який усвідомлював, що вчиняє правочин усупереч інтересам довірителя та бажав (або свідомо допускав) їх настання. При цьому не має значення, від кого виходила ініціатива здійснити змову - від представника чи від другої сторони правочину. Головне, що характеризує цей правочин - наявність усвідомленості і волі другої сторони правочину та представника на здійснення дій усупереч інтересам особи, яку він представляє. Кваліфікація правочину, як вчиненого внаслідок зловмисної домовленості, зумовлює встановлення, що: від імені однієї із сторін правочину виступав представник, хоча й не виключаються випадки, коли від імені обох сторін виступають представники; зловмисна домовленість і вчинення правочину з іншою стороною відбулася на підставі наявних повноважень представника; існував умисел в діях представника щодо зловмисної домовленості; настали несприятливі наслідки для особи, яку представляють; існує причинний зв`язок поміж зловмисною домовленістю і несприятливими наслідками для особи, яку представляють».

Відповідно до частин першої, третьої статті 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акту органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом (частина третя статті 238 ЦК України).

За змістом статей 244-245 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин.

Оцінюючи оспорюваний договір на предмет відповідності вказаним вище нормам, суд вважає за необхідне зазначити, що в тексті договору зазначено про відсутність об`єктів нерухомого майна на земельній ділянці, що не відповідало дійсності. Так, в ході судового розгляду встановлено, що на момент укладення договору оренди на земельній ділянці проводилось будівництво житлового будинку, забудовником якого згідно технічної документації була саме позивачка по справі. Про вказаний факт не могло бути невідомо як ОСОБА_5 , так і ОСОБА_6 .

Більш того, в судовому засіданні на підставі пояснень позивача, свідків по справі, а також заочного рішення Глибоцького районного суду від 18.07.2019 рокупро розірвання шлюбу, встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не проживали однією сім`єю, починаючи з липня 2018 року, а тому передача в оренду спірної земельної ділянки матері ОСОБА_5 відповідачці ОСОБА_6 не відповідала волі позивачки.

Таким чином, сукупність зібраних у справі доказів, які були оцінені судом, свідчить про наявність зловмисної домовленості ОСОБА_5 , який діяв за довіреністю від імені ОСОБА_4 , з іншою особою його матір`ю, при укладенні договору оренди земельної ділянки з метою виведення з-під правового режиму спільного сумісного майна подружжя незавершеного будівництвом житлового будинку, який розташований на цій земельній ділянці.

З огляду на зазначене та беручи до уваги похідний характер вимог щодо скасування державної реєстрації права оренди відповідачки на земельну ділянку, з метою ефективного захисту порушеного права позивачки, суд вважає, що такі позовні вимоги також підлягають задоволенню

Щодо позовних вимог в частині спірного житлового будинку.

Відповідно до статті 60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до статті 61 Сімейного Кодексу України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Відповідно до статті 63 Сімейного Кодексу України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Правилами статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч.ч. 1, 2 ст. 71 СК України), або реалізується через виплату грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки (ч. 2 ст. 364 ЦК України).

Презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Відповідно до ст. 331 Цивільного кодексу України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом.

Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі.

Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

У разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об`єкта незавершеного будівництва після проведення державної реєстрації права власності на нього відповідно до закону.

Відповідно до ч.6 ст. 57 Сімейного кодексу України суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин.

Під час розгляду справи судом достовірно встановлено, що шлюбні відносини між ОСОБА_5 . Та ОСОБА_4 припинені, починаючи з липня 2018 року. З цього часу позивачка перестала брати участь в будівництві спірного житлового будинку, яке проводиться по теперішній час. При цьому обсяг робіт, який виконувався після липня 2018 року, як вбачається з показів свідків, є значним та не обмежується лише оздоблювальними роботами. Так, зокрема, це стосується зведення господарської споруди літньої кухні, огорожі, облаштування електропостачання, водопостачання, водовідведення, зовнішнього утеплення будинку тощо. При цьому позивачкою на підтвердження своїх позовних вимог не надано доказів щодо ступеню готовності спірного житлового будинку на момент фактичного припинення шлюбних відносин липень 2018 року. Зазначене унеможливлює, на думку суду, задоволення позовних вимог щодо визнання наявного на даний час спірного житлового будинку в його теперішньому стані об`єктом права спільної сумісної власності та поділу його між колишнім подружжям в рівних частках.

Разом з тим, з огляду на те, що первинним забудовником згідно будівельно-технічної документації є ОСОБА_4 , а також, беручи до уваги висновки суду щодо недійсності договору оренди земельної ділянки, укладеного відповідачами, суд вважає, що позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування рішення від 29.01.2019 року державного реєстратора Берегеча Ігоря Анатолійовича Комунального підприємства «Бюро реєстрації нерухомості та бізнесу» Чернівецької області про державну реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а саме - права приватної власності ОСОБА_6 на житловий будинок по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 210, номер запису про право власності 30092650 від 29.01.2019 року, здійснений на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень(з відкриттям розділу), індексний номер: 45309575 від 31.01.2019р. 15:47:49, підлягають задоволенню.

Позовні вимоги щодо визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності на спірне нерухоме майно задоволенню не підлягають, оскільки відповідно ст. 21 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» за результатами державної реєстрації права власності станом на момент виникнення спірних правовідносин видача такого документу як свідоцтво про право власності не передбачена.

Щодо позовних вимог, які стосуються транспортних засобів.

Під час розгляду справи судом достовірно встановлено та не заперечувалося сторонами, що вказані транспортні засоби набуті подружжям під час шлюбу, тобто є спільною сумісною власністю подружжя та відчужені відповідачем ОСОБА_5 після його припинення без отримання на те згоди позивачки. На даний час власниками спірних транспортних засобів є треті особи, які участі в справі не приймали. Позовна вимога про визнання права спільної сумісної власності на ці транспортні засоби, які перебувають на даний час у власності третіх осіб, не може бути задоволена та не є ефективним засобом захисту порушеного права позивачки. Разом з тим, позовна вимога про стягнення з відповідача половини вартості вказаних транспортних засобів відповідно до висновку експерта №168-АТ від 15.12.2020 року є належним та ефективним способом захисту порушеного права позивачки, а тому підлягає задоволенню.

Питання щодо судових витрат вирішується судом відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 81, 200, 206, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Визнати недійсним договір оренди землі, укладений 26 жовтня 2018 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , предметом якого є земельна ділянка площею 0,1500 га, кадастровий номер :01:005:0287, що розташована на території Глибоцької селищної ради Чернівецького району Чернівецької області за адресою: АДРЕСА_2 .

Скасувати рішення державного реєстратора Глибоцької селищної ради Чернівецького району Чернівецької області Чорної Н.Г. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, а саме права оренди, індексний номер 43828399 від 02.11.2018 (запис про інше речове право № 28714449 від 29.10.2018).

Визнати протиправним та скасувати рішення від 29.01.2019 року державного реєстратора Берегеча Ігоря Анатолійовича Комунального підприємства «Бюро реєстрації нерухомості та бізнесу» Чернівецької області про державну реєстрацію права власності в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а саме права приватної власності ОСОБА_6 на житловий будинок по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 210, номер запису про право власності 30092650 від 29.01.2019 року, здійснений на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 45309575 від 31.01.2019р. 15:47:49.

Стягнути із ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жительки с. Лашківка, Кіцманського району Чернівецької області, половину вартості транспортних засобів «Citroen Jumpy», д.н.з. НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_5 , 2007 року випуску, причепа марки «Сантей 750-141», д.н.з. НОМЕР_6 , шасі НОМЕР_7 , 2013 року випуску та автомобіля марки «Citroen Jumpy», д.н.з. НОМЕР_3 , кузов НОМЕР_8 , 2013 року випуску, в розмірі 219784 (двісті дев`ятнадцять тисяч сімсот вісімдесят чотири) гривні 18 копійок

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_3 на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жительки с. Лашківка, Кіцманського району Чернівецької області судові витрати, пов`язані з проведенням автотоварознавчого дослідження в розмірі 1015 (одна тисяча п`ятнадцять) гривень 20 копійок.

Стягнути із ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_3 на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жительки с. Лашківка, Кіцманського району Чернівецької області частину судових витрат, понесених позивачем у зв`язку зі сплатою судового збору, в розмірі 4720 (чотири тисячі сімсот двадцять) гривень 24 копійки.

Повний текст судового рішення виготовлений 15 липня 2021 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається через суд першої інстанції.

Суддя: