Справа №672/31/21
Провадження №2/672/131/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

15 березня 2021 року м.Городок

Городоцький районний суд

Хмельницької області в складі:

головуючої судді Федорук І.М.,

з участю секретаря судового засідання Ратушняк Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городку Хмельницької області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

«І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача».

Представник АТ КБ «Приватбанк» у позові зазначив, що ОСОБА_1 звернувся до акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 20.09.2013, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом.Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується його підписом у заяві. АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, надало ОСОБА_1 кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 300,00 грн. на картковий рахунок, який в подальшому збільшився до 11000,00 грн. Обов`язки, передбачені договором, ОСОБА_1 не виконує, тому станом на 06.12.2020 утворилась заборгованість в розмірі 13291,66 грн., з яких: заборгованість за простроченим тілом кредиту в сумі 10877,93 грн., заборгованість за простроченими відсотками в сумі 2413,73 грн..

Відповідач, належним чином, у відповідності до вимог п.2 ч.7, п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзиву не подав. Суд визнав за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, ухваливши заочне рішення, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України.

«ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи».

Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив розглядати справу за його відсутності, проти заочного розгляду не заперечив.

«ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин».

ОСОБА_1 звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк» (в подальшому назву змінено на АТ КБ «Приватбанк») з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим 20.09.2013 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом. Початковий кредитний ліміт у розмірі 300,00 грн. в подальшому збільшився до 11000,00 грн., що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки.

Позивач видав відповідачу картку для обслуговування карткового рахунку та перерахував кредитні кошти на вказаний рахунок, що підтверджується банківською випискою по картковому рахунку відповідача, довідкою про видані кредитні картки.

Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

ОСОБА_1 користувався наданою йому кредитною карткою, однак повернення коштів здійснював не в повному обсязі, у зв`язку з чим утворилась заборгованість.

Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи, в тому числі копіями анкети-заяви ОСОБА_1 від 20.09.2013, розрахунком заборгованості за договором б/н від 20.09.2013.

«ІV. Докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення»

Суд не може взяти до уваги в якості належного доказу в підтвердження вимог про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за нарахованими відсотками Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» і Умови та правила надання банківських послуг як невід`ємну частину спірного договору, положеннями яких передбачено відповідальність у виді відсотків за невиконання чи неналежне виконання зобов`язання з огляду на наступне.

Матеріали справи не містять підтверджень, що саме з цими Витягом з тарифів та Умовами ознайомився відповідач і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету від 20.09.2013, а також те, що вказані документи на момент отримання ОСОБА_1 кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема щодо сплати відсотків, розміри і порядок нарахування останніх.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 встановлено, що Умови та Правила надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті АТ КБ «Приватбанк» могли неодноразово змінюватися самим Банком з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду з позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Вказаною Постановою також передбачено, що відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Надані АТ КБ «Приватбанк» Витяг з тарифів та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «Приватбанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки зміст цього документа повністю залежить від волевиявлення і дій лише однієї сторони (банку), яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

При цьому суд враховує, що згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

«V. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи»

Суд вважає, що вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 10877,93 грн. ґрунтується на вимогах закону, підтверджується належними доказами, наданими позивачем, а тому підлягає задоволенню.

Разом з тим, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача відсотків задоволенню не підлягають з огляду на наступне.

На підтвердження позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_1 відсотків позивач надав Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Умови та правила надання банківських послуг в Приватбанку, які визнані судом неналежними доказами. Інших доказів в підтвердження цих позовних вимог позивачем не надано.

Враховуючи, що позивач не надав належних доказів в підтвердження обов`язку відповідача сплатити 2413,73 грн. заборгованості за простроченими відсотками за користування кредитом, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову в цій частині.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позов АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково.

«V Норми права, які застосував суд».

Відповідно до ч.1 ст.626, ч.1 ст.627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому (ч.1 ст.634 ЦК України).

Ч. 1 ст.638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Ч. 1 ст.1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

В силу ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

«VI. Розподіл судових витрат між сторонами»

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позов АТ КБ «Приватбанк» задоволено на 81,84% (10877,93х100:13291,66), а тому з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» підлягає стягненню судовий збір в сумі 1857,77 грн.(2270х81,84%).

Керуючись ст.ст.81, 141, 279, 280-282, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

Позов акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 20.09.2013 в сумі 10877 (десять тисяч вісімсот сімдесят сім) грн. 93 коп., а також судовий збір в сумі 1857 грн. 77 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана до Городоцького районного суду Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до Хмельницького апеляційного суду безпосередньо або через Городоцький районний суд Хмельницької області.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», місце знаходження: вул.Грушевського 1Д, м.Київ, .

Відповідач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя І.М.Федорук