Єдиний унікальний номер 229/2155/21
Номер провадження 2/229/565/2021
Категорія 9
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2021 року Дружківський міський суд Донецької області

у складі:

головуючого судді Гонтар А.Л.

при секретарі Білик О. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Дружківка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Територіальної громади м. Дружківка в особі Дружківської міської ради про визнання права власності,

в с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_1 21 квітня 2021 р. звернувся до Дружківського міського суду з позовною заявою до Територіальної громади м. Дружківка в особі Дружківської міської ради про визнання права власності.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що він 11 вересня 1991 року придбав жилий будинок з надвірними будівлчми, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці площею 1637,70 кв.м. На указаній земельній ділянці знаходиться один одноповерховий шлакоблочний, обкладений цеглою жилий будинок " А-1", жилою площею 28,80 кв.м. та надвірні будівлі: сарай "Б" шлакоблочний, гараж "В" шлакоблочний, погріб Т" цегловий, сарай "Д" цегловий, огородження "№1" дерев`яне.

Вказаний договір було посвідчено державним нотаріусом Дружківської державної нотаріальної контори Міроседі В.М. та зареєстровано в Дружківському міському БТІ.

Приблизно у 22019 році оригінали правовстанавлюючих та технічних докуметів на вказаний будинок випадков було знищено.

Він мав намір узаконити земельну діляеку на якій розташовано будинок, однак не зміг подати відповідну заяву, оскільки у нього відсутні докуменнти на будинок.

З приводу отримання дублікатів документів, він звернувся до КП "Дружківське міське бюро технічної інвентарізації", де йому була видана довідка № 271 від 06 квітня 2021 року про те, що право власності на будинок за адресою АДРЕСА_2 , зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі договору купівлІ-продажу, посвідченого державним нотаріусом Дружківської державної нотаріальної контори 11 вересня 1991 року р.№ 2-353, номер запису 9700 у книзі 49.

Також йому була надана незасвідчена копія договору купівлі-продажу від 11 вересня 1991 року.

Він звернувся до Дружківської державної нотаріальної контори для отримання дублікату чи засвідченої копії цього договору. Листом № 400/01-16 від 19 квітня 2021 року йому повідомлено, що всі документи до 1994 року включно були передані на зберігання до Державного нотаріального архіву Донецької області, який знаходиться за адресою АДРЕСА_3 . Тому надати дублікат договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого Дружківською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 2-3531 від 11 вересня 1991 року на ім`я ОСОБА_1 є неможливим.

Наразі місто Донецьк є тимчасово окупованою територією, не підконтрольною органам державної влади України. Проведення антитерористичної операції на території Донецької області, зокрема в м. Донецьку та вихід частини території з-під контролю державної влади України є загальновідомими обставинами і в силу ст.82 ЦПК України не потребують доказування.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру' прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, відомості про реєстрацію належного мені будинку відсутні.

Позивач ОСОБА_1 просить визнати за ним право власності на будинок, який розташований по АДРЕСА_1 .

26 квітня 2021 року провадження по справі було відкрито і призначено підготовче судове засідання на 07 червня 2021 року (а.с.18-19).

Ухвалою Дружківського міськогго суду від 07 червня 2021 року було закрито підготовче засідання та призначено судовий розгляд справи на 23 червня 2021 року (а.с.24-25 ).

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, надав заяву з клопотанням розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві (а.с.33).

Представник відповідача Дружківської міської ради Донецької області у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи їх повідомлено належним чином, надали клопотання про розгляд справи у їх відстуності, проти задоволення позову не заперечують (а.с.22).

З огляду на це, відповідно до ст. 247 ЦПК України, суд, вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін, на підставі наявних у суда доказів, без фіксації судового процесу.

Суд, вивчивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню підлягають виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Власність зобов`язує.

Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Держава не втручається у здійснення власником права власності.

Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

На підставі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції від 1 січня 2013 року) державна реєстрація прав є обов`язковою, права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Положення ст.328 Цивільного кодексу України передбачають, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 128 Цивільного кодексу України (в редакції 1963 року) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Передачею визнається вручення речі набувачу.

За положеннями ст. 15 Закону України «Про власність», який діяв до вступу в законну силу Цивільного кодексу України в редакції 2004 року, передбачалось, що член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно.

Вказані норми дублюються у ст.384 ЦК України від 2003 року, де зазначено, що в разі викупу квартири член житлово-будівельного кооперативу стає власником квартири.

Згідно п.6 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 7 лютого 2014 року № 5 вбачається, що суди повинні мати на увазі, що законом може бути встановлений інший момент (підстава) набуття права власності.

Пунктом 37 Постанови передбачено, що з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше.

Згідно Правової позиції Верховного Суду України (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 24 червня 2015 року N 6-318цс15)

за правилами статті 392 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Отже, ураховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України.

Судом встановлено, що згідно довідки № 271 від 06 квітня 2021 року Начальника КП ДМ БТІ, вказано про те, щщо до архівних даних станом на 01 січня 2013 року право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 . зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі договору купівлв-продажу, посвідченого державним нотаріусом Дружківської державної нотаріальної контори 11 вересня 1991 року № 2-3531, номер запису 9700 у книзі 49 (а.с.8).

У вказаному будинку зареєстрований позивач ОСОБА_1 .

Відповідно до інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно номер 253334054 від 19 квітня 2021 року про право власності на будинок АДРЕСА_2 відомості відсутні (а.с.10-11).

Як свідчить відповідь нотаріальної контори за № 400/01-16 від 19 квітня 2021 року видати дублікат договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого Дружківською державною нотаріальною конторою за реєстровим номером 2-3531 від 11 вересня 1991 року неможливо, оскільки усі документи за 1994 рік передані до обласного архіву і знаходяться у м.Донецьк, що є територією, яка не підконтрольна Україні (а.с.9).

Позивачу було відмовлено у державній реєстрації прав та обтяжень,оскільки із поданих документів не вибачається підстави набуття права власності на спірну квартиру .

Статтею 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з вимогами статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»

1. Державна реєстрація прав проводиться в такому порядку:

1) формування та реєстрація заяви в базі даних заяв;

2) прийняття документів, що подаються разом із заявою про державну реєстрацію прав, виготовлення їх електронних копій шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та розміщення їх у Державному реєстрі прав;

3) встановлення черговості розгляду заяв про державну реєстрацію прав, що надійшли на розгляд;

4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав, зупинення державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень;

5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав або про відмову в такій реєстрації.

Статтею 11 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення державної реєстрації прав забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Згідно з п.6, п.7, п. 18 Порядка проведення державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса, крім випадків, передбачених цим Порядком. Моментом прийняття заяви вважається дата і час її реєстрації у базі даних заяв. За результатом розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації.

Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 передбачений порядок проведення державної реєстрації прав на нерухоме майно.

Статтею 3 ч. 1 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

В даному випадку позивач звернулася до відділу державної реєстрації з заявою про оформлення правовстановлюючих документів на спірну квартиру у встановленому Законом порядку, отримала письмове рішення державного реєстратора про відмову в такій реєстрації, а тому є усі підстави вважати, що право позивача порушено, невизнано або оспорено відповідачем.

З огляду на викладене, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Керуючись ст.10, 11, 88, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, на підставі ст. 41 Конституції України, ст. 319,328,384,392 ЦК (в редакції 2004 року), ст. 128 Цивільного кодексу України (в редакції 1963 року), Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції від 1 січня 2013 року), Закону У країни "Про кооперацію", постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 7 лютого 2014 року, постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 вересня 1987 року № 9 «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи», Закону України "Про власність", Порядку проведення державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 суд-

в и р і ш и в :

позовні вимоги ОСОБА_1 до Територіальної громади м. Дружківка в особі Дружківської міської ради про визнання права власності задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності, на одноповерховий шлакоблочний, обкладений цеглою жилий будинок "А-1", жилою площею 28,80 кв.м. з надвірними будівлями: сарай "Б" шлакоблочний, гараж "В" шлакоблочний, погріб Т" цегловий, сарай "Д" цегловий, огородження "№1" дерев`яне, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , на земельній ділянці площею 1637,70 кв.м. на підставі договору купівлі-подажу, посвідченого державним нотаріусом Дружківської державної нотаріальної контори 11 вересня 1991 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецької області через Дружківський міський суд протягом тридцяти днів після оголошення рішення.

Повний текст рішення виготовлено та підписано у нарадчій кімнаті 14 липня 2021 року.

Суддя: А. Л. Гонтар