Справа № 653/2004/19
Провадження № 2/653/18/21
Генічеський районний суд Херсонської області в складі:
головуючого судді Берлімової Ю.Г.,
за участю секретаря Волвенко А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Генічеськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Позов мотивує тим, що вона зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Вказує, що квартира за договором найму житла від 07 липня 2017 року оформлена на її чоловіка відповідача по справі. При цьому, відповідач, будучи за договором найму квартиронаймачем, зареєстрований, але не проживає у квартирі з 2017 року та всі обов`язки по найму лежать на ній. Наголошує, що де знаходиться відповідач їй невідомо, відносини з ним вона не підтримує, самостійно з місця реєстрації він не знімається.
У зв`язку із цим, просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 .
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Наголосила, що відповідач фактично п`ять років не мешкає в квартирі, хоча є відповідальним квартиронаймачем. Просить позов задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 бувналежним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи через оголошення на веб-сайті «Судова влада України», проте до судового засідання повторно не з`явився, від нього не надійшло повідомлення про причину неявки та відзив, тому суд ухвалив слухати справу на підставі наявних у справі доказів, у відсутність відповідача, згідно ст. 280 ЦПК України.
Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи і оцінивши надані докази у їх сукупності вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
З матеріалів справи вбачається, що 07 липня 2017 року між КП «Міське житлове будівництво» Генічеської міської ради та ОСОБА_2 був укладений договір найму житла, а саме квартири, яка знаходиться АДРЕСА_1 .
Згідно цього договору, КП «Міське житлове будівництво» Генічеської міської ради, будучи наймодавцем надав наймачу - ОСОБА_2 та членам його сім`ї у безстрокове користування житло. Відповідальним квартиронаймачем за договором є ОСОБА_2 .
Звернення позивача до суду зумовлено тією підставою, що відповідач, являючись її чоловіком, який зареєстрований у квартирі не мешкає в ній з 2017 року.
Так, факт реєстрації відповідача підтверджується відповіддю виконавчого комітету Генічеської міської ради.
При цьому, актом обстеження матеріально-побутових умов, здійсненого депутатом міської ради від 10 червня 2019 року встановлено, що по факту в квартирі проживає лише ОСОБА_1 .
Надаючи оцінку вказаному суд вважає за необхідне звернути увагу на наступному.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
За приписами ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за свою волею, незалежно від волі інших осіб.
У відповідності до положень ст. ст. 317, 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а також має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлений законом.
Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
На підставі ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у квартирі, що йому належить, користуються житловим приміщенням в обсязі, визначеному власником.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла і законом.
При цьому, відповідно до ст. 71 ЖК, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Отже, правом звернення до суду з позовом про втрату особою права користування житлом наділений власник житла.
В даному випадку, враховуючи, що сторони користуються житловим приміщенням за договором найму, то сама позивач є членом сім`ї наймача житлового приміщення, яким являється відповідач, що унеможливлює визнати його таким, що втратив право користування квартирою за зверненням позивача.
Вказане кореспондується положеннями ст. 61 ЖК, якою визначено, що користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер.
При цьому, відповідно до ст. 64 ЖК УРСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо перелічені особи перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї.
В даному випадку, позивач є членом сім`ї наймача відповідача та користується житловим приміщенням на підставі договору найму, що випливає й з умов самого договору найму квартири, за яким право користування надано наймачу ОСОБА_2 та членам його сім`ї, що визнається та не заперечується й позивачем.
Разом з тим, той факт, що члени сім`ї наймача користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення не наділяє члена сім`ї наймача правом для звернення до суду із позовом про визнання члена сім`ї, який є наймачем таким, що втратив права користування житловим приміщенням.
За таких обставин, враховуючи встановлені судом обставини, в задоволенні позову слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 61, 64, 71, 72 ЖК України, ст. ст. 316, 317, 319, 321, 405 ЦК України, ст. ст. 258-259, 263-265, 273, 280 ЦПК України, суд
В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, форма і зміст якої, повинні відповідати вимогам ст. 285 ЦПК України.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви відповідача про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене до Херсонського апеляційного суду через Генічеський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 01 березня 2021 року.

Суддя Генічеського районного суду Ю. Г. Берлімова