Постанова

Іменем України

07 липня 2021 року

м. Київ

справа № 712/13066/18

провадження № 61-14548св19

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Грушицького А. І., Литвиненко І. В., Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Ткачука О. С.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - філія «Черкаське головне регіональне управління публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 12 квітня 2019 року в складі судді Пироженко С. А. та постанову Апеляційного суду Черкаської області від 11 червня 2019 року в складі колегії суддів: Гончар Н. І., Пономаренка В. В., Фетісової Т. Л., у справі за позовом ОСОБА_1 до філії «Черкаське головне регіональне управління публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про зобов`язання до вчинення дій про відновлення здійснення операцій з платіжної картки,

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Філії «Черкаське головне регіональне управління публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі - Філія «Черкаське головне регіональне управління ПАТ КБ «ПриватБанк») про зобов`язання до вчинення дій про відновлення здійснення операцій по платіжній картці.

Позовна заява мотивована тим, що в 2018 році позивач скористався послугами ПАТ КБ «ПриватБанк», відкривши 17 травня 2018 року у Філії «Черкаського головного регіонального управління ПАТ КБ «ПриватБанк» платіжну картку за № НОМЕР_1 на своє ім`я для здійснення безгрошових операцій.

15 серпня 2018 року позивачу стало відомо про зупинення відповідачем фінансових операцій по його рахунку, у зв`язку з тим, що було виявлено факт можливого викрадення коштів з рахунку клієнта банку ТОВ «Релтон ЛТД» та подальшого придбання криптовалюти (біткоїн) через сервіс обмінних операцій www.villcov.com, а кошти у сумі 37 000,00 грн в 08:35 були зараховані на вищевказаний рахунок позивача.

На думку позивача, здійснення блокування банківської картки ПАТ КБ «ПриватБанк» відповідачем було проведено без попередження. В подальшому, для врегулювання цієї ситуації, 20 серпня 2018 року позивач звернувся до Філії «Черкаського головного регіонального управління ПАТ КБ «ПриватБанк» з письмовим зверненням про надання роз`яснення та можливості розблокування карткового рахунку і відновлення обслуговування. Однак до подачі позову письмової відповіді від відповідача не отримав, тому змушений звернутися до суду за захистом своїх прав.

З урахуванням уточнених позовних вимог позивач просив суд: зобов`язати Філію «Черкаського головного регіонального управління ПАТ КБ «ПриватБанк» відновити обслуговування платіжної картки за № НОМЕР_2 на його ім`я; визнати дії Філії «Черкаського головного регіонального управління ПАТ КБ «ПриватБанк» - протиправними; стягнути з відповідача на користь позивача безпідставно списані кошти в розмірі 37 000, 00 грн, з урахуванням трьох процентів річних в сумі 231,12 грн, пеню в розмірі трьох процентів на день від простроченої суми в розмірі 843,60 грн, моральну шкоду в розмірі 10 000, 00 грн, а всього 48 074,72 грн та понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 704,80 грн.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Соснівського районного суду міста Черкаси від 12 квітня 2019 року в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що забороняється використовувати поточні рахунки фізичних осіб для проведення операцій, пов`язаних із здійсненням підприємницької діяльності. Оскільки картковий рахунок відкрито на ім`я фізичної особи, яка не здійснює підприємницької діяльності, а рух коштів за рахунком позивача дозволяє дійти висновку про нецільове використання грошових коштів та безпосередньо рахунку, то у ПАТ КБ «ПриватБанк» були правові підстави для тимчасового зупинення дії платіжних карт, якими користується позивач ОСОБА_1 .

Постановою Апеляційного суду Черкаської області від 11 червня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 12 квітня 2019 року залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції, а також зазначив, що суд всебічно та повно з`ясував дійсні обставини справи, перевірив доводи та заперечення сторін, дослідив надані сторонами докази та ухвалив законне і обґрунтоване рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги

12 липня 2019 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 12 квітня 2019 року та постанову Апеляційного суду Черкаської області від 11 червня 2019 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами першої та апеляційної інстанції було неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, адже рішення судів ґрунтується на припущеннях і відсутністю належних та допустимих доказів в матеріалах справи.

Судами безпідставно та без будь-якої мотивації залишено поза увагою позовні вимоги, а саме стягнення з відповідача безпідставно списаних коштів в розмірі 37 000,00 грн, трьох процентів річних від простроченої суми та моральної шкоди в розмірі 10 000, 00 грн.

Судами проігноровано та не надано правової оцінки належним та допустимим доказам, поданими позивачем, зокрема те, що списання коштів з рахунку позивача було здійснено без його повідомлення, позивач жодного розпорядження про списання коштів не давав, будь-яких дій, що могли би призвести до списання грошових коштів, не вчиняв, і те, що банк не виконав покладені на нього обов`язки щодо його коштів і призвело до несанкціонованого списання коштів з його карткового рахунку .

Також заявник зазначає, що кошти на його картковий рахунок у сумі 37 000,00 грн надійшли за придбання ТОВ «Релтон ЛТД» криптовалюти (біткоїн) через сервіс обмінних операцій, відповідні докази надані позивачем.

У свої касаційній скарзі позивач посилається на висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 23 січня 2018 року у справі № 202/10128/14-ц, від 01 лютого 2018 року у справі № 758/7327/14-ц, від 12 лютого 2018 року у справі № 592/2386/16-ц.

Доводи інших учасників справи

Інші учасники справи не скористалися своїми правами на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги, відзиву на касаційну скаргу до касаційного суду не направили.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 16 серпня 2019 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано цивільну справу з Соснівського районного суду міста Черкаси.

Справа надійшла до Верховного Суду у вересні 2019 року.

Розпорядженням від 11 грудня 2020 року № 3104/0/226-20 за касаційним провадженням № 61-14548св19 призначено повторний автоматизований розподіл цієї судової справи.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 грудня 2020 року визначено суддю - доповідача Петрова Є. В.

Ухвалою Верховного Суду від 18 лютого 2021 року справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

01 травня 2011 року та 18 листопада 2013 року позивач відповідно до Анкет-Заяв приєднався до Умов та Правил надання послуг у Приватбанку та являється користувачем продукту банку (а. с. 83, 84).

В подальшому позивач у 2018 році скористався послугами ПАТ КБ «ПриватБанк», відкривши 17 травня 2018 року у Філії «Черкаського головного регіонального управління ПАТ КБ «ПриватБанк» платіжну картку за № НОМЕР_2 на своє ім`я для здійснення безгрошових операцій.

15 серпня 2018 року близько 21.00 год, позивачу стало відомо, що відповідачем було зупинено фінансові операції за його рахунком № НОМЕР_2 . Причиною цього, став факт можливого викрадення коштів з рахунку клієнта банку ТОВ «Релтон ЛТД» (місто Полтава) та подальшого придбання криптовалюти (біткоїн) через сервіс обмінних операцій www.villcov.com. Кошти у сумі 37 000, 00 грн в 08 год. 35 хв. було зараховано на вищевказаний рахунок позивача.

Вини ОСОБА_1 у проведенні вищеописаних можливо протиправних дій невстановлених осіб не було. Про свою непричетність до цього позивач докладно надав в поясненні співробітнику відповідача ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) з наданням доказів (скриншотів переписки з покупцем криптовалюти та інше). Крім цього, в 10 год. 35 хв., позивач провів телефонну розмову з директором ТОВ «Релтон ЛТД» ОСОБА_3 , НОМЕР_3 , якому пояснив усі обставини зарахування коштів на його рахунок.

Здійснення блокування банківської картки ПАТ КБ «ПриватБанк» відповідачем було здійснено без попередження.

Для врегулювання виниклої ситуації, 20 серпня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Філії «Черкаського головного регіонального управління ПАТ КБ «ПриватБанк» з письмовим зверненням для надання роз`яснення та можливості розблокування карткового рахунку і відновлення обслуговування (а. с. 7).

До подачі позову до суду письмової відповіді від відповідача позивач не отримав.

14 вересня 2018 року адвокатом позивача було направлено повторне звернення про надання роз`яснення та можливості розблокування карткового рахунку і відновлення обслуговування. На повторне звернення відповіді також не отримано та питання залишилось не вирішене (а. с. 8).

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Частиною другою розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

За таких обставин розгляд касаційної скарги здійснюється Верховним Судом в порядку та за правилами ЦПК України в редакції Закону від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що діяла до 08 лютого 2020 року.

Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вимогами частин першої та другої статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій не відповідають вказаним вимогам закону.

Вивчивши матеріали цивільної справи, зміст оскаржуваних судових рішень, обговоривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про часткове задоволення касаційної скарги.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 47 ЦПК України здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи.

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).

Наведеному відповідають і приписи статті 80 ЦК України, що юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді.

Юридична особа підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом. Дані державної реєстрації включаються до єдиного державного реєстру, відкритого для загального ознайомлення (частина перша статті 89 ЦК України).

Згідно з частинами першою, третьою статті 95 ЦК України філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення.

Керівники філій та представництв призначаються юридичною особою і діють на підставі виданої нею довіреності (частина четверта статті 95 ЦК України).

Відомості про філії та представництва юридичної особи включаються до єдиного державного реєстру.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 червня 2021 року у справі № 760/32455/19 (провадження № 61-16459сво20) зроблено висновок: «довіреність керівника відокремленого підрозділу має комплексний характер. Від імені юридичних осіб має право виступати тільки керівник відокремленого підрозділу, а не сам підрозділ, адже поміж керівником і юридичною особою існують відносини представництва і його повноваження підтверджуються довіреністю юридичної особи. Процесуальні повноваження керівника відокремленого підрозділу мають бути вказані у довіреності юридичної особи. З урахуванням цивільно-правового статусу філій та представництв недопустимою є участь відокремлених підрозділів у певних процесуальних відносинах, оскільки це суперечить цивільно-правовій природі відокремленого підрозділу, як складової частини юридичної особи, що його створила. Філії та представництва, які не є юридичними особами, не наділені цивільною процесуальною дієздатністю та не можуть виступати стороною у цивільному процесі. Тому справи, в яких відповідачем виступає філія чи представництво, не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, у зв`язку з відсутністю сторони у цивільному процесі, до якої пред`явлено позов, а отже неможливістю вирішення цивільного спору».

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 пред`явив позов до філії «Черкаське головне регіональне управління ПАТ КБ «ПриватБанк».

Так, за даними з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відповідач - філія «Черкаське головне регіональне управління ПАТ КБ «ПриватБанк» є філією (відокремленим підрозділом) ПАТ КБ «ПриватБанк».

Відомості про наявність у неї статусу юридичної особи відсутні.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Розгляду у суді підлягає лише такий спір, у якому позовні вимоги можуть бути або задоволені, або в їх задоволенні може бути відмовлено. Положення «заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства» (пункт 1 частини першої статті 186, пункт 1 частини першої статті 255 ЦПК України) стосується як позовів, які не підлягають розгляду за правилами цивільного судочинства, так і тих позовів, які суди взагалі не можуть розглядати (постанова Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 757/43355/16-ц).

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що філії та представництва, які не є юридичними особами, не наділені цивільною процесуальною дієздатністю та не можуть виступати стороною у цивільному процесі. Тому справи, в яких відповідачем виступає філія чи представництво, не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, у зв`язку з відсутністю сторони у цивільному процесі, до якої пред`явлено позов, а отже неможливістю вирішення цивільного спору.

Розглядаючи справу і вирішуючи спір по суті, суди попередніх інстанцій, залишили поза увагою, що позивачем пред`явлено позов до філії підприємства, яке в силу положень статті 95 ЦК України не є юридичною особою, а отже, не наділене цивільною-процесуальною дієздатністю, у зв`язку з чим не може виступати стороною у цивільному процесі.

За таких обставин рішення суду підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

Подібні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі № 676/5955/18-ц (провадження № 61-4912св19).

Висновки з результатом розгляду касаційної скарги

Відповідно до пунктів 1, 3, 5 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право: залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення; скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд; скасувати судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій у відповідній частині і закрити провадження у справі.

Згідно з частиною першою статті 414 ЦПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в касаційному порядку повністю або частково із закриттям провадження у справі з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього кодексу.

Однією з підстав для закриття провадження у справі є те, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (пункт 1 частини першої статті 255 ЦПК України).

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про часткове задоволення касаційної скарги, скасування оскаржуваних судових рішень із закриттям провадження у справі в цій частині.

Керуючись статтями 400, 409, 414, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 12 квітня 2019 року та постанову Апеляційного суду Черкаської області від 11 червня 2019 року скасувати.

Провадження у справі № 712/13066/18 за позовом ОСОБА_1 до філії «Черкаське головне регіональне управління публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про зобов`язання до вчинення дій про відновлення здійснення операцій з платіжної картки, - закрити.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді: А. І. Грушицький

І. В. Литвиненко

Є. В. Петров

О. С. Ткачук