Дата документу 04.03.2021 ЄУН 937/7183/19
Провадження 6/937/92/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2021 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області в складі:

головуючого-судді Юрлагіної Т.В.,

за участю секретаря Бондаренко Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі подання державного виконавця Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Карпенка Едуарда Геннадійовича щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа ОСОБА_1 ,-

за участю державного виконавця Карпенка Е.Г.,

В С Т А Н О В И В:

Державний виконавець Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Карпенка Едуарда Геннадійовича звернулася до Мелітопольського міськрайонного суду із поданням щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до виконання зобов`язань, покладених на неї на підставі виконавчого листа №937/7183/19, виданим 14.01.2020 року.

Подання обґрунтоване тим, що на виконанні Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) знаходиться виконавче провадження ВП №61913646 з виконання виконавчого листа № 937/7183/19, виданого 14.01.2020 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму боргу за договором позики від 22 травня 2018 року у розмірі 716979 грн. 00 коп., яка складається з: 30000,00 грн. сума позики; 1140,00 грн. сума втрат від інфляції; 657,00 грн. сума 3% річних; 39900,00 грн. сума пені, а також стягнути судові витрати у розмір 768,40 грн. Виконавцем 27.04.2020 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобов`язано надати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження.

Державним виконавцем було зроблено запити до реєструючих право власності органів з метою виявлення майна, належного боржнику та можливості встановлення його фактичної адреси проживання або місця перебування.

01.02.2021 року було здійснено вихід за місцем проживання боржника та складено акт. Згідно акту державного виконавця боржник ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , не проживає. Зі слів сусіда раніше проживала, але на даний час не мешкає, раніше мешкала. Місце проживання та місце знаходження боржника не відоме.

За викликами від 19.02.2021 року державного виконавця до Мелітопольського міськрайонного відділу ДВС ПСМУ Міністерства юстиції (м.Дніпро) боржник не з`являється. Станом на поточну дату, при проведенні виконавчих дій по примусовому виконанню вищезазначеного виконавчого документа, адресу її проживання та/або перебування й місце її працевлаштування встановити не вдалось.

За повідомленням Державної міграційної служби України від 18.02.2021 року громадянка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 була документована паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 від 19.09.2019 p., орган видачі - 2318.

Враховуючи викладене, рішення до теперішнього часу не виконано, боржник ухиляється від виконання рішення, самостійно не вживає заходів щодо його виконання за рахунок належного йому майна і доходів.

Отже, боржником рішення самостійно виконано не було, що призвело до вжиття відносно нього заходів примусового виконання, у зв`язку з чим виконавець звернувся до суду з метою обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Відповідно до ч. 4 ст. 441 ЦПК України, подання розглядається судом негайно, без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця.

Державний виконавець Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Карпенко Е. Г. у судовому засіданні на задоволенні вимог подання наполягав у повному обсязі.

Суд, вислухавши державного виконавця, дослідивши матеріали справи в сукупності, вважає, що подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на виконанні Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) знаходиться виконавче провадження ВП №61913646 з виконання виконавчого листа № 937/7183/19, виданого Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області 14.01.2020 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму боргу за договором позики від 22 травня 2018 року у розмірі 716979 грн. 00 коп., яка складається з: 30000,00 грн. сума позики; 1140,00 грн. сума втрат від інфляції; 657,00 грн. сума 3% річних; 39900,00 грн. сума пені, а також стягнути судові витрати у розмір 768,40 грн.

Відповідно до статей 3, 4, 24, 25, 26 Закону України "Про виконавче провадження", виконавцем 27.04.2020 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей (а.с.86).

Як зазначив у судовому засіданні державний виконавець, рішення на сьогоднішній день боржником не виконано, декларацію не надано, будь яких дій спрямованих на його виконання не здійснено.

Питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.

Відповідно до п. 19 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатись до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов`язань за рішенням.

Тож законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим підлягає з`ясуванню чи дійсно особа свідомо не виконувала зобов`язання, або невиконання зумовлено об`єктивними причинами.

Під поняттям "ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які не залежні від нього об`єктивні обставини (дія непереборної сили, події тощо).

Відповідно до положень частини першої статті 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

Необхідною передумовою обрання такого заходу забезпечення виконання рішення суду, як обмеження боржника у праві виїзду за межі України, є встановлення судом дійсних обставин ухилення боржника від виконання судового рішення. Такі обставини суд повинен установити, виходячи з відомостей зазначених у поданні, матеріалів виконавчого провадження та пояснень державного виконавця.

В силу ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

Відповідно наявність умислу та інші факти, як обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом. Заборона виїзду за кордон є одним з найсуворіших заходів, що сприяє примусовому виконанню судових рішень, так як пов`язаний з обмеженням конституційного права людини на вільне пересування та вибір місця проживання.

Згідно з ч. 2, 4 ст. 6 Закону «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», громадянинові України, який має паспорт, у випадках, передбачених п.п. 1-9 ч.1 цієї статті, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон або у вказаних випадках паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено.

Статтею 441 ЦПК України передбачено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження.

Таким чином, за наявності підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, до громадянина в залежності від наявності чи відсутності паспорта для виїзду за кордон застосовується: відмова у видачі паспорта; відмова у виїзді за кордон; тимчасове затримання чи вилучення паспорта для виїзду за кордон.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Однак суду не надано підтверджень направлення державним виконавцем боржнику даної копії постанови рекомендованим листом з повідомленням про вручення, або отримання вказаної постанови боржником. Тому суд вважає, що подання державного виконавця не містить доказів належного повідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження.

Крім того, в матеріалах справи відсутні докази здійснення державним виконавцем викликів боржника, підтвердження того, що боржник отримував вказані виклики про необхідність його явки до відділу державної виконавчої служби, що свідчить про те, що боржник за виконавчим провадженням не був обізнаний про його існування та не міг свідомо ухилятися від виконання рішення суду.

На момент звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду, повинен бути об`єктивно наявним та підтверджуватися матеріалами виконавчого провадження.

До матеріалів справи державним виконавцем надані копія акту державного виконавця від 01.02.2021 року, в якому зазначено, що 01.02.2021 року за адресою проживання боржника, вказаною у виконавчому документі, зі слів сусіда ОСОБА_1 останнім часом за адресою: АДРЕСА_1 не проживає.

Згідно з п.8 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України № 2314/5 від 20.07.2017) акт - документ, що підтверджує певні встановлені факти або події. Текст акта складається з реквізитів виконавчого документа із зазначенням суті проведених дій; за зведеним виконавчим провадженням - повного найменування (прізвища, імені та по батькові) боржника та дати об`єднання виконавчих проваджень у зведене, а також вступної і констатуючої частин. У вступній частині зазначаються назва акта, дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові виконавця, підстава для складання акта, особи, які були присутні під час його складання, із зазначенням їхнього статусу у виконавчому провадженні, місця проживання (місцезнаходження), посад, інших наявних даних, зазначається кількість аркушів, на яких складено акт. У констатуючій частині викладаються мета і завдання складання акта, суть і характер проведених виконавчих дій, встановлені факти, події, а також у разі потреби висновки і пропозиції. У кінці акта (перед підписами) зазначаються відомості про кількість примірників акта та кому вони надаються (надсилаються). Акт підписується всіма особами, які брали участь у його складанні. У разі відмови від підписання осіб, що були присутні при складанні акта, про це робиться відмітка в акті. Відмітка "від підпису відмовився" проставляється напроти прізвища особи, яка відмовилася від підпису, та засвідчується підписами інших осіб, які були присутніми під час складання акта. До акта можуть вноситись також інші відомості, визначені Законом, цією Інструкцією та іншими нормативно-правовими актами.

Так, з долучених державним виконавцем копії вказаного акту вбачається, що в порушення п.8 Інструкції вступна частина акта державного виконавця не містить даних осіб, у присутності яких державним виконавцем вчинялись виконавчі дії, їх статусу у виконавчому провадженні, місця проживання (місцезнаходження), посад, інших наявних даних. Державним виконавцем не з`ясовано коло осіб, які проживають за зазначеною адресою, їх обізнаності щодо місцезнаходження боржника тощо.

Оскільки, відповідно до ч. 4 ст. 441 ЦПК України, подання розглядається судом негайно, без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування. До того ж, особа, стосовно обмеження права якої внесено подання, фактично позбавлена можливості довести суду, що нею було вжито усіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Крім того, у відповідності до вимог чинного законодавства України, юридичні санкції у виді тимчасового обмеження у праві виїзду передбачені не у зв`язку з наявністю факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. Однак у поданні не вказані підстави та докази того, що боржник ухиляється від виконання рішення суду, тобто наявність лише самого зобов`язання не наділяє відділ державної виконавчої служби правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

У зв`язку з викладеним саме державний виконавець повинен довести суду чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що подання державного виконавця обґрунтоване лише перебуванням ОСОБА_1 у статусі боржника у виконавчому провадженні, а також фактом наявності заборгованості за виконавчим листом. Судом не встановлено фактів, що ставлять під загрозу питання примусового виконання судового рішення та потребують тимчасового обмеження права виїзду боржника за межі України. Державний виконавець не довів та в матеріалах подання відсутні будь-які докази того, що боржник свідомо ухилявся від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду, а тому у суду немає передбачених законом підстав для обмеження останнього у праві виїзду за межі України.

Керуючись ст. 33 Конституції України,ст. 441 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання державного виконавця Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Карпенка Едуарда Геннадійовича щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду через Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Т.В.Юрлагіна