Справа № 509/3168/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2021 року суддя Овідіопольського районного суду Одеської області Жижка О.В., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договорів та зобов`язання повернути предмет договору,-

ВСТАНОВИВ:

29 червня 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Овідіопольського районного суду Одеської області із вищевказаною позовною заявою, в якій просить суд розірвати договір від 10.02.2015 року оренди чистопородного собаки, а саме - суки Середньоазійської вівчарки по кличці «Хаза», номер чипу (тавро) - НОМЕР_1 , укладений між позивачем та ОСОБА_2 , зобов`язати ОСОБА_2 повернути позивачу суку Середньоазійської вівчарки по кличці «Хаза», номер чипу (тавро) НОМЕР_1 , розірвати договір від 10.02.2015 року оренди чистопородного собаки, а саме - кобеля по кличці «Сардар», номер чипу (тавро) НОМЕР_2 , укладений між позивачем та ОСОБА_2 , зобов`язати ОСОБА_2 повернути позивачу кобеля Середньоазійської вівчарки по кличці «Сардар», номер чипу (тавро) - НОМЕР_2 .

14 липня 2021 року до Овідіопольського районного суду Одеської області надійшла заява позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, в якій він просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на собак породи Середньоазійська вівчарка, а саме кобеля по кличці «Сардар», номер родоводу - НОМЕР_3 , номер чипу - НОМЕР_2 та суки по кличці «Хаза», номер родоводу - НОМЕР_4 , номер чипу НОМЕР_1 , заборонити відповідачеві вчиняти будь-які дії щодо передачі, відчуження та/або вчинення будь-яких інших дій направлених на передачу собак породи Середньоазійська вівчарка, а саме кобеля по кличці «Сардар», номер родоводу - 439-01710/2015, номер чипу - НОМЕР_2 та суки по кличці «Хаза», номер родоводу - 439-01709/2015, номер чипу НОМЕР_1 , будь-яким третім особам, не застосувати зустрічне забезпечення.

Розгляд заяви проводився у порядку ч.1 ст. 153 ЦПК України без виклику сторін.

Дослідивши матеріали заяви, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 ЦПК України заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Забезпечення позову є цивільно-процесуальним заходом, що вживається судом та направлений на захист матеріально-правових інтересів позивача, що гарантують реальне виконання судового рішення. Він застосовується лише до позовів про визнання і про присудження. Вирішуючи питання про забезпечення позову та приймаючи за ним рішення, суд зобов`язаний враховувати обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та зазначені ним докази, що підтверджують кожну обставину.

Відповідно до п. 4 Постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Овідіопольського районного суду Одеської області від 05.04.2021 року ОСОБА_2 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 154 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 5 (п`яти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 85 грн., з конфіскацією тварин, а саме: двох собак, породи Алабай, які належать ОСОБА_2 , стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 454,00 грн.

Постановою Одеського апеляційного суду від 14.06.2021 року апеляційну скаргу адвоката Пижика В.В., діючого в інтересах ОСОБА_2 , залишено без задоволення, постанову Овідіопольського районного суду Одеської області від 05.04.2021 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 154 КУпАП, залишено без змін.

Відповідно ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч. 1-4, 7 ст. 13 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом. Судові рішення не можуть бути переглянуті іншими органами чи особами поза межами судочинства, за винятком рішень про амністію та помилування. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи не можуть приймати рішення, які скасовують судові рішення або зупиняють їх виконання.

Як вбачається з заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, заявник просить суд фактично заборонити виконання судового рішення, а саме постанови Овідіопольського районного суду Одеської області від 05.04.2021 року, залишеної в силі постановою Одеського апеляційного суду від 14.06.2021 року, яка набрала законної сили, в частині конфіскації тварин, що є неприпустимим, зважаючи на вищевикладене.

Отже, заява ОСОБА_1 про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 149-153, 260 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договорів та зобов`язання повернути предмет договору відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі в 15-денний строк з дня винесення ухвали апеляційної скарги.

Суддя О.В. Жижка