Справа № 184/238/21
Номер провадження 2/184/263/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2021 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді - Малашиної Ю.Б.,

за участю секретаря - Попівніч Н.І.,

відповідача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що відповідач звернулась до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву б/н від 26.04.2010 року. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду, на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами» складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. На підставі Договору надання банківських послуг відповідачу відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом та надано у користування кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 15000 грн. 00 коп.. В порушення умов договору ОСОБА_1 зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, тому за кредитним договором № б/н від 26.04.2010 року утворилась заборгованість у розмірі 15117,96 грн., яка складається з наступного: - 13760,40 грн. - заборгованість за тілом кредиту; -0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; - 1357,56 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; - 0,00 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.. 625; - 0,00 грн. - нарахована пеня; - 0,00 грн. - нараховано комісії.

В свою чергу відповідач надала відзив на позов, згідно якого позивач не визнає позовні вимоги в повному обсязі, заперечує проти їх задоволення та вважає позов не обґрунтованим посилаючись на наступні обставини. При виконанні розрахунку заборгованості Банк керувався Умовами і правилами надання банківських послуг, а також Витягом з тарифів Банку. Звертаючись до суду з позовом, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надано Умови і правила надання банківських послуг, вірність яких, як оригіналу, засвідчена печаткою банку, проте вони не містять підпису відповідача, а заява-анкета про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг не містить посилання про те, що відповідач була ознайомлена та їй були надані саме вказані вище умови. Відповідач заперечує, що саме з цими Умовами і саме в цій редакції позивач ознайомив її під час підписання заяви. За таких обставин, відповідач вважає, що ці Умови носять односторонній характер, а тому не можуть бути доказами в розумінні ст. 77-81 ЦПК України, оскільки не містять будь-якого належного підтвердження того факту, що умови та правила саме в цій редакції діяли на момент виникнення спірних правовідносин між відповідачем та позивачем. Також відповідач звертає увагу суду на те, що додаток «Тарифи Банку» також не підписаний нею, як позичальником, а тому розрахунок заборгованості, який наданий позивачем і ґрунтується на «Тарифах банку» та на «Умовах та правилах надання банківських послуг», які не містять підпису відповідача, не може бути покладений в основу рішення про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості. Анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 26.04.2010 також не містить умов щодо сплати відсотків, нарахування пені та інших штрафних санкцій. Належним і допустимими доказом руху коштів по рахунку є саме Виписка по рахунку, а не самостійно складений Банком розрахунок заборгованості, який відображає лише суб`єктивне бачення позивача щодо обсягу кредиторських вимог. Як вбачається з Виписки за договором № б/н на ім`я ОСОБА_1 , станом на 17.02.2017 року заборгованість за наданим кредитом становила 0,00 грн. Оскільки в Анкеті-заяві від 26.04.2010 року не передбачено сплати відсотків, пені, штрафів, а «Умови і правила надання банківських послуг», а також «Тарифи з обслуговування кредитних карт» не містять підпису позичальника, заборгованість слід розрахувати, виходячи з фактично здійснених відповідачем витрат з карткового рахунку та фактично повернутих відповідачем коштів, починаючи з нульового балансу (17.02.2017). Так, у період з 17.02.2017 року по 31.12.2017 відповідачем здійснено витрати по картковому рахунку на загальну суму 25331,90 грн., погашення на загальну суму 16628,70 грн.. У період з 01.01.2018 по 31.12.2018 відповідачем здійснено витрати по картковому рахунку на загальну суму 17130,31 грн., погашення на загальну суму 18137,59 грн.. У період з 01.01.2019 по 31.12.2019 відповідачем здійснено витрати по картковому рахунку на загальну суму 4477,96 грн., погашення на загальну суму 11602,07 грн.. У період з 01.01.2020 по 23.01.2021 відповідачем здійснено витрати по картковому рахунку на загальну суму 406,21 грн., погашення на загальну суму 6005,22 грн.. Усього за період з 17.02.2017 по 23.01.2021: - витрати по картковому рахунку становлять 47346,41 грн.; - погашення - 52373,58 грн.. Окрім того, у зазначений період, банком без достатніх правових підстав самостійно було стягнуто з ОСОБА_1 шляхом списання з карткового рахунку нарахованих банком відсотків у розмірі:-з 17.02.2017 по 31.12.2017 - 2664,35 грн.; -з 01.01.2018 по 31.12.2018 - 5608,20 грн.;- з 01.01.2019 по 31.01.2019 - 6497,38 грн.; - з 01.01.2020 по 23.01.2020 - 693,96 грн.. Всього за період з 17.02.2017 по 23.01.2021 - 21263,89 грн.. Отже, з урахуванням викладеного, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не доведено заявлених позовних вимог, оскільки заборгованість за тілом кредиту, станом на час звернення позивача до суду з даним позовом, відсутня.

Представник позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в свою чергу надав до суду відповідь на відзив, згідно якої вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в повному обсязі посилаючись на наступні обставини. 26.04.2010 року ОСОБА_1 звернулась до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 26.04.2010 року. Позивачем надана до суду копія анкети-заяви від 26.04.2010 року на двох сторінках, з якої чітко вбачається наступна інформація: персональні дані, адреса проживання, та інша додаткова інформація необхідна для отримання кредитної картки. Відповідачем вказана інформація про себе заповнена особисто, також з копії анкети-заяви чітко вбачається, що ОСОБА_1 висловила згоду про укладення договору шляхом отримання кредитної картки "Універсальна" та особистим підписом засвідчила (в), що " Я згодна (ен) з тим, що ця заява, разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між мною та Банком Договір про надання банківських послуг. Я ознайомилась (вся) і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які були надані мені для ознайомлення в письмовому вигляді...". Також до матеріалів позовної заяви долучено "Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" з якого чітко вбачається, що відповідачу встановлено поточну процентну ставку у розмірі 2,7% (32,4 % на рік), вказано розміри комісій та штрафів тощо. Тобто, сторонами при укладенні договору були обговорені усі істотні умови. Крім того, вищезазначені Умови і Правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях Банку та на офіційному сайті Банку. Відповідач підписанням Анкети-заяви позичальника приєднався до Умов та Правилами надання банківських послуг. Заява разом з Умовами та Тарифами є договором про надання банківських послуг. Банком надано до суду виписку з карткового рахунку, де чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів, а отже й отримав кредитну картку "Універсальна", оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що відповідач частково сплачував заборгованість за договором. Виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості, є належними та допустимими доказами по справі. Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий, судово-економічні експертизи по справі не призначались. Відповідно до виписки по рахунку вбачається активне використання відповідачем кредитного рахунку, а саме: 1. розрахування у торговельній мережі, приклад: розрахував 30.05.2017 Продукти: АДРЕСА_1 - 224,50; 2. зняття готівки у банкоматах, приклад: 02.04.2017 Зняття готівки в банкоматі: магазин АДРЕСА_2 - 424,00; 3. поповнення кредитного рахунку, приклад: 05.01.2019 Переказ зі своєї картки НОМЕР_1 через Приват24 - 100,00. Вказані операції підтверджують надання банком кредитного ліміту, його використання відповідачем та сплату відсотків за його користування. Відповідно до виявленого бажання, відповідачу було відкрито кредитний рахунок (що підтверджується Випискою по рахунку, яка міститься в матеріалах справи) та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, яка міститься в матеріалах справи. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 15000,00 грн., що підтверджується Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п. 2.1.1.2.3, Договору. Таким чином, Банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Щодо наданого банком розрахунку заборгованості слід зауважити, що розрахунок заборгованості не є первинним документом за своєю природою, а є інформаційним документом по факту обробки фактичного операційного руху грошових коштів по рахунках кредитної угоди, а також відображує стан нарахувань в певні періоди часу. Із виписки вбачається, що відповідач знімав кредитні кошти, потім частково погашав заборгованість за договором і знову користувався кредитними коштами. Користуючись кредитними коштами, відповідачу були добре відомі і зрозумілі умови договору, а тому його твердження щодо не знання тарифів, умов та правил не відповідають дійсним обставинам справи. Розрахунок, який здійснив відповідач не є належним доказом, тому що останній немає спеціальних знань для здійснення такого розрахунку. Також позивач зазначав, що розрахунок заборгованості Банку проведений автоматизованою системою станом на 25.01.2021 року і в ньому відображено та враховано всі фінансові зобов`язання боржника за умовами договору, а також здійсненні боржником платежі на його виконання. В матеріалах справи відсутні будь-які належні докази погашення кредитної заборгованості за договором. Згідно виписки по рахунку, вбачається, що відповідач до певного часу належним чином виконував свої зобов`язання за кредитом, що свідчить про те, що відповідач знав про умови кредитування та визнав свої зобов`язання за Договором. Тому посилання відповідача про те, що вона не була ознайомлена з умовами кредитування не має прийматись судом до уваги.

В судове засідання представник позивача не з`явився, про день, місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином, але в матеріалах справи наявне клопотання представника позивача в якому він просить розглянути справу за його відсутності, проти проведення заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення суду не заперечує.

Представник відповідача та відповідач у судове засідання не з`явились, проте надали письмову заяву згідно якої, позовні вимоги не визнають, викладені у відзиві заперечення на позов підтримують у повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків щодо фактичних обставин.

Як встановлено в судовому засіданні, що 26.04.2010 року між КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № б/н у спосіб подання письмової згоди відповідачем на приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг.

Згідно анкети - заяви від 26.04.2010 р. відповідачка письмово погодилася з тим, що анкета - заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку становлять між нею та банком договір про надання банківських послуг (а.с. 14).

На підтвердження позовних вимог банком надано витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, які не містять підпису відповідачки (а.с. 15-40).

Згідно довідки про видачу кредитних карт відповідачка 06.04.2010 р. отримала кредитну карту № НОМЕР_2 , яка згодом декілька разів перевипускалась, зі строком дії останньої до 04/22 року (а.с.13).

Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 встановлено наступне: 06.04.2010 р. відбувся старт карткового рахунку по картці № НОМЕР_2 ; 27.09.2014 р. встановлено кредитний ліміт - 15000,00 грн.; в наступному кредитний ліміт неодноразово зменшувався до 14633,62 грн.; 07.09.2020 р. відбулось зниження кредитного ліміту до 0,00 грн. (а.с. 12).

Згідно виписки за договором б/н станом на 27.01.2021 р. простежується рух коштів як шляхом поповнення картки, так і зняття відповідачкою коштів з картки (а.с. 48-55).

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №б/н від 26.04.2010 р., укладеного між Приватбанком та ОСОБА_1 , станом на 25.01.2021 року заборгованість за простроченим тілом кредиту становить - 13760,40 грн., заборгованість за простроченими відсотками - 1357,56 грн., разом - 15117,96 грн. (а.с.4-11).

Оцінивши подані до суду докази, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Згідно із ч.1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Здійснюючи оцінку обставин (фактів), якими обґрунтовані вимоги та заперечення учасників справи, та поданими доказами, суд звертає увагу на наступне.

В анкеті - заяві від 26.04.2010 р. не зазначені вид картки, який просить оформити клієнт, кредитний ліміт, процентну ставку, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, строк дії кредитного договору.

Водночас, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, не містять підпису відповідачки та не визнаються нею. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов розуміла відповідачка, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку. Крім того, роздруківка витягу з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, на що наголошено у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

При цьому суд керується постановою Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 р. у справі №342/180/17, в якій Судом зроблено висновок про те, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, при відсутность у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім, і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Відтак, суд вважає, що оскільки витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Умови та Правила надання банківських послуг не містять підпису відповідачки, а в Анкеті-заяві позичальника відсутня домовленість щодо сплати, зокрема, процентів за невиконання договору, то вимоги банку в частині стягнення заборгованості у розмірі 1357,56 грн. за простроченими процентами задоволенню не підлягають. Аналогічні за своїм змістом правові позиції викладені у постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року (справа № 578/132/16-ц, провадження № 61-3836св18).

Оцінюючи вимогу позивача про стягнення 13760,40 грн. заборгованості за «тілом» кредиту, суд виходить із наступного. Як вбачається із Виписки за договором б/н станом на 27.01.2021 р. (далі - Виписка), 10.02.2017 року шляхом переказу з іншої картки через Приват24 поповнено рахунок відповідачки на 10,60 грн., тим самим погашено минулу заборгованість, що підтверджується вказівкою банку у Виписці про те, що залишок після операції мав позитивне значення та становив 10,60 грн. В подальшому залишок після операцій мав лише від`ємне значення (зворот а.с. 51).

Після проведеного погашення існуючої заборгованості, відповідачкою здійснювалось подальше використання кредитних коштів, внаслідок чого, у наступний період з 10.02.2017 р. по 25.01.2021 р. ОСОБА_1 було здійснено витрачання кредитних коштів на суму 46849,63 грн. (сума значень кол.3 «Витрати клієнтом кредитних коштів» Розрахунку заборгованості період з 10.02.2017 р. по 25.01.2021 р., зворот а.с. 6 - 11).

Водночас, за вищевказаний період відбувалось неодноразове погашення заборгованості на загальну суму 52901,96 грн., що підтверджується Випискою та Розрахунком заборгованості (сума значень кол. 15 «Сума погашення за наданим кредитом» Розрахунку заборгованості період з 10.02.2017 р. по 25.01.2021 р., зворот а.с. 6 - 11).

Враховуючи зазначене, сум приходить до висновку про відсутність у ОСОБА_1 заборгованості по тілу кредиту та недоведеності позовних вимог банку.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Таким чином, позивач як сторона по справі, зобов`язаний довести ті обставини, на які він посилається як на правову підставу своїх вимог, зокрема щодо виникнення кредитних договірних правовідносин між сторонами на підставі кредитного договору та невиконання відповідачем взятих на себе за договором грошових зобов`язань, суму боргу подавши суду належні і допустимі докази, оскільки обов`язок подання доказів покладається на сторін.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, тому подання позивачем доказів на підтвердження наведених вище обставин є обов`язковим, оскільки в цій частині між позивачем та відповідачем виник спір про право, і такі докази матимуть значення для ухвалення рішення у справі.

Виходячи з вимог цивільного процесуального законодавства, позивач повинен подати належні та допустимі докази на обґрунтування тих обставин на які він посилається як на підставу для задоволення його вимог, і на підставі яких суд в подальшому встановить наявність підстав для задоволення позову чи відмови у його задоволенні.

Відповідно до роз`яснень, що надані в п. 23, 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 № 2 розглядаючи справи, судам слід неухильно виконувати вимоги статей про належність і допустимість доказів. Виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог КБ "Приватбанк" слід відмовити у зв`язку з недоведеністю обставин, що підтверджують заявлені позовні вимоги.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, понесені АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» судові витрати у справі відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст.526,527,530,615,625,1052,1054 ЦК України, ст.ст.12, 13, 81, 89, 141,258, 259, 263, 265 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовних вимог АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 26.04.2010 р. - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасники справи, яким повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Орджонікідзевського міського суду Ю. Б. Малашина