Справа №286/2846/20
Провадження №2/760/2041/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2021 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Оксюти Т.Г.

при секретарі Горупа В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» про визнання договору позики частково недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та просив визнати договір позики №1908178 від 12.12.2019 року укладений між ним та ТОВ «МІЛОАН», відступлене за договором відступлення прав вимоги від 27.03.2020 року в частині нарахування відсотків та пені недійсним.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 12.12.2019 року було укладено договір позики №1908178 в електронній формі, відповідно до умов якого йому було надано кредит в сумі 1700,00 грн. зі сплатою процентів за користування позикою. Договір був укладений з ТОВ «МІЛОАН».

Зазначив, що з умовами договору в повній мірі він не мав можливості ознайомитись, оскільки здійснював вхід на сайт через мобільний телефон та договір йому ніхто не надавав. Умови договору містилися за посиланням, яке не працювало.

Позивач вважає, що умови договору в частині нарахування відсотків та пені є несправедливими і суперечать принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальнику, як споживачу послуг, оскільки дані умови договору встановлюють вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (понад 50%) у разі невиконання або неналежного виконання ним зобов`язань за договором позики.

На підставі викладеного просив позов задовольнити.

Ухвалою Овруцького районного суду Житомирської області від 18.09.2020 року справу передано за підсудністю до Солом`янського районного суду м. Києва.

Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 04.11.2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі.

30.12.2020 року від представника ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» надійшов відзив на позовну заяву в якому вона проти задоволення позовних вимог заперечувала посилаючись на те, що згідно Розділу 5 кредитного договору позичальник підтверджує, що до підписання цього договору ознайомився з усіма його умовами, а також засвідчує факт, що інформація надана йому Товариством з дотриманням вимог законодавства про захист прав споживачів та забезпечує правильне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання.

Позивач стверджує, що не мав можливості в повній мірі ознайомитися з умовами договору, оскільки він здійснював вхід на сайт з мобільного телефону та договір йому ніхто не надавав. Однак, позивач не надає документального підтвердження, чим вводить суд та в оману. Підписуючи даний договір позивач підтвердив, що ознайомився в повній мірі з усіма його умовами, та чітко розумів значення своїх дій.

На підставі викладеного просила у задоволенні позову відмовити.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, сторони у судове засідання не викликалися.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.ст. 202, 205 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ст. 207 цього Кодексу правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо:

- його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони;

- воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку;

- він підписаний його стороною (сторонами).

Електронний правочин в розумінні Закону України «Про електронну комерцію» - це дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем.

Судом встановлено, що 12.12.2020 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан» укладено електронний договір позики № 1908178, за умовами якого позичальнику надається позика у сумі 1700,00 грн. терміном 30 днів.

ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання перед позивачем виконав в повному обсязі, надавши позивачу відповідно до п.2.1 кредитного договору кредитні кошти шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної карти, зареєстрованої позичальником для цієї цілі у особистому кабінеті на сайті miloan.ua.

Вказане позивачем не оспорюється.

Відповідно до п.3.2.6 ТОВ «Мілоан» має право відступати, передавати та будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за цим договором (повністю або частково) на користь третіх осіб в будь який час протягом строку дії цього договору без згоди позичальника.

Умовами кредитного договору передбачено, що він набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений на веб-сайті Товариства miloan.ua., а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту переказу кредитних коштів на картковий рахунок позичальника і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Після укладення цей кредитний договір розміщується в особистому кабінеті позичальника. Даний договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі.

Виходячи з умов кредитного договору, 27.03.2020 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено договір відступлення права вимоги №49-МЛ від 27.03.2020 року.

Відповідно до умов даного договору та у відповідності до ст. 512 ЦК України відповідач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Мілоан» в тому числі і до позивача за кредитним договором №1908178 від 12.12.2019 року, що підтверджується витягом з реєстру боржників до договору відступлення права вимоги №49-МЛ від 27.03.2020 року.

Слід зазначити, що сума та пеня були нараховані первісним кредитором у зв`язку з невиконанням позивачем зобов`язань за кредитним договором. Відповідачем не було нараховані додаткові суми після відступлення права вимоги за даним договором.

Позивач зазначає, що кредитор скористався його необізнаністю, діючи недобросовісно та порушуючи при цьому норми і вимоги діючого законодавства, спонукаючи на укладення договору позики на вкрай невигідних для нього умовах.

Однак, згідно Розділу 5 кредитного договору позичальник підтверджує, що до підписання цього договору ознайомився з усіма його умовами, а також засвідчує факт, що інформація надана йому Товариством з дотриманням вимог законодавства про захист прав споживачів та забезпечує правильне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання, у зв`язку з чим вказані твердження позивача є безпідставними.

Позивач стверджує, що не мав можливості в повній мірі ознайомитися з умовами договору, оскільки він здійснював вхід на сайт з мобільного телефону та договір йому ніхто не надавав.

Однак, позивачем на підтвердження своїх доводів не надано жодного підтвердження.

Підписуючи даний договір позивач підтвердив, що ознайомився в повній мірі з усіма його умовами, та чітко розумів значення своїх дій.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п.6 ч.1 ст.3, ч.3 ст. 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, умови завдають шкоди споживачеві.

З наведеного вбачається, що наявність порушень норм ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» можлива виключно за наявності трьох складових.

Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Позивачем не надано суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження порушення його прав, враховуючи визначену ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» сукупність ознак, необхідних для визнання умов договору несправедливими.

Наведене свідчить про те, що в ході судового розгляду не знайшли свого підтвердження доводи позивача викладені у позовній заяві, тому відсутні підстави для визнання договору позики укладеного між позивачем ОСОБА_1 та ТОВ «ФК Кредит Капітал» - недійсним в частині нарахування процентів та пені.

У відповідності до положень ст.ст.13, 81, 83 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Згідно ст.82 ч.1 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази.

Докази, що не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення (стаття 229 ЦПК України).

Суд розглядає справу дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінюючи докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 229 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 2 ЦПК України.

При розгляді даної справи предмет доказування не доведений позивачем відповідними доказами, аналіз яких дозволив би суду зробити висновок про те, що вони є належними, допустимими та достовірними як кожний окремо, так і у взаємному зв`язку у їх сукупності.

Таким чином, позовні вимоги є недоведеними та безпідставними, а тому в задоволенні позову необхідно відмовити у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 202, 203, 205, 207, 215, 230-233, 626, 638, 640, 1046, 1051 ЦК України, Законом України «Про електронну комерцію»», Законом України «Про електронні довірчі послуги», ст.ст. 3, 4, 12, 13, 16, 76-82, 89, 223, 259, 263-265, 268, 272, 273, 280-284 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» про визнання договору позики частково недійсним.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: