Справа 688/984/21
№ 2/688/577/21
Рішення

іменем України

15 липня 2021 року Шепетівський міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі:

головуючого судді Босюка В.А.,

при секретарі Кулеші Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шепетівка справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 16.09.2008 року ОСОБА_1 отримав кредит, розмір якого в подальшому збільшився до 26500 грн. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним анкета-заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг. В порушення умов вказаного договору відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконував, в зв`язку з чим станом на 16.03.2021 року допустив заборгованість у сумі 51092,45 грн., яка складається з заборгованості по кредиту в сумі 37380,83 грн. та заборгованості за відсотками в сумі 13711,62 грн., яку просить стягнути з відповідача.

Заочним рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 05.05.2021 року позов задоволено частково.

Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду від 04.06.2021 року задоволено заяву відповідача, заочне рішення у цій справі від 05.05.2021 року скасовано, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного провадження на 10-00год. 02.07.2021 року з повідомленням сторін, яке за клопотанням відповідача відкладено на 09-00год. 15.07.2021 року.

Представник позивача, будучи у встановленому законом порядку повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, до позовної заяви додав клопотання про розгляд справи у його відсутності.

Відповідач, будучи у встановленому законом порядку повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явився, причини неявки не повідомив, що відповідно до ч. 3 ст. 223 ЦПК України не є перешкодою для розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, вирішуючи спір в межах позовних вимог, суд знаходить позов підлягаючим до часткового задоволення з наступних підстав.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1048 ЦК України).

Судом встановлено, що 16.09.2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачем заяви, відповідно до даних якої відповідачу надана кредитна картка «Універсальна 30 днів пільгового періоду» за № НОМЕР_1 , сума кредитного ліміту склала 900 грн., базова процентна ставка за кредитом 3% на місяць на залишок заборгованості.

Згідно даних довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, оформленої на ОСОБА_1 , останнє збільшення кредитного ліміту відбулось 20.08.2018 року, який становив 26500 грн., а 03.01.2020 року кредитний ліміт зменшено до 0.

Відповідно до даних довідки АТ КБ «ПриватБанк», ОСОБА_1 згідно кредитного договору б/н отримав дев`ять кредитних карток, останню кредитну картку за № НОМЕР_2 отримав 23.04.2019 року зі строком дії до лютого 2023 року.

З виписки по особовому рахунку ОСОБА_1 станом на 17.03.2021 року вбачається, що відповідач отримував кредитні кошти та користувався ними.

За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Враховуючи вищевказане, оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Позивач, на підтвердження позовних вимог, крім самого розрахунку заборгованості за договором б/н від 16.09.2008 року, посилався на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, як невід`ємну частину спірного договору.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ним, підписуючи заяву позичальника, а також те, що вказаний документ на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містив умови, зокрема й щодо зміни розміру процентів за користування кредитними коштами.

За наведених обставин, неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч.1 ст. 634 ЦК України, оскільки Умови та правила надання банківських послуг не підписані позичальником, а самі Умови та правила, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (16.09.2008 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (01.04.2021 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов у будь-якій редакції, що найбільш сприятлива для задоволення позову.

Позивач, пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості, просить крім заборгованості по кредиту в сумі 37380,83 грн., стягнути заборгованість за відсотками за користування кредитом в сумі 13711,62 грн.

Разом з тим, згідно наданого розрахунку заборгованості вбачається, що всупереч фактично погодженими між сторонами умовами сплати процентів в розмірі 3 % на місяць на залишок заборгованості, банком з 1 січня 2013 року змінено відсоткову ставку за користування кредитними коштами на 30 % в рік, згодом з 1 вересня 2014 року на 34,80 % в рік, а в подальшому з 1 квітня 2015 року до 43,2 % в рік, що не було погоджено сторонами, відтак відповідний розрахунок Банку заборгованості зі сплати відсотків, починаючи з 1 січня 2013 року суд не може взяти до уваги на підтвердження вірного розміру заборгованості в цій частині.

У заяві від 16.09.2008 року, підписаної сторонами, відсутні умови договору про зміну процентної ставки.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про зміну розміру відсотків за користування кредитними коштами, наданий банком Витяг з Умов не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Посилання позивача на те, що позичальником підписано паспорт споживчого кредиту, який додано до матеріалів позову, не можна вважати підтвердженням того, що сторони обумовили зміну відсоткової ставки за користування кредитними коштами та штрафні санкції, оскільки зі змісту даного паспорту вбачається, що інформація зазначена у ньому зберігає чинність та є актуальною лише в період з 11.06.2020 року до 26.06.2020 року. Більш того, зі змісту цього паспорту слідує, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті споживчого кредиту та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів, тощо.

Отже, зазначений паспорт споживчого кредиту містить узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовану загальну вартість кредиту та передує укладенню кредитного договору з позичальником, оскільки передбачає проведення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача, а тому доводи позивача про погодження умов кредитного договору шляхом підписання позичальником даного паспорту кредиту є необґрунтованими.

Крім того, слід звернути увагу, що заяву відповідач підписав 16.09.2008 року, а паспорт споживчого кредиту 11.06.2020 року. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що даний паспорт споживчого кредиту не є складовою частиною кредитного договору.

При цьому, згідно з ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги ч.2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що право позивача на повернення фактично отриманої суми кредитних коштів підлягає захисту в судовому порядку.

За наведених обставин до стягнення підлягає лише заборгованість по кредиту в сумі 37380,83 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Судовий збір, що підлягає стягненню з відповідача становить 1660 грн. 73 коп. (37380,83 становить 73,16% від 51092,45. 73,16% від 2270 = 1660,73).

Керуючись ст.ст. 141, 263-265, 273 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, код ЄДРПОУ 14360570, МФО № 305299, на рахунок № НОМЕР_4 заборгованість за договором б/н від 16.09.2008 року станом на 16.03.2021 року по кредиту в сумі 37380 (тридцять сім тисяч триста вісімдесят) грн. 83 коп. та 1660 (одну тисячу шістсот шістдесят) грн.73 коп. судового збору.

В решті позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення в Хмельницький апеляційний суд через Шепетівський міськрайонний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: В.А. Босюк