Провадження №22-ц/812/525/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді - Бондаренко Т.З.,

суддів - Крамаренко Т.В., Темнікової В.І.,

із секретарем судового засідання Андрієнко Л.Д.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи № 490/160/21 за апеляційною скаргою

ОСОБА_1

на ухвалу Центрального районного суду м.Миколаєва від 09 лютого 2021 року у справі за позовом

ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою

відповідальністю «Кар2Драйв» про поновлення на роботі,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кар2Драйв» про поновлення на роботі.

Ухвалою судді Центрального районного суду м.Миколаєва від 16 січня 2021 року позовну заяву залишено без руху, як таку, що не відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України.

Після чого, ухвалою того ж суду від 09 лютого 2021 року, у зв`язку з невиконанням вимог ухвали про залишення без руху, позовну заяву повернуто ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив останню ухвалу скасувати та передати справу на розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, з`ясувавши обставини справи і перевіривши їх доказами, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Частиною 13 статті 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно частини 2 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Аналізуючи наведені норми права, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Згідно зі ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 185 ЦПК України передбачено, що суд вправі повернути позовну заяву позивачу, якщо вона за формою та змістом не відповідає вимогам ст.ст. 175 і 177 ЦПК України, а пропозиція виправити недоліки у встановлений судом строк не виконана.

Вимоги до форми та змісту позовної заяви визначені статтями 175, 177 ЦПК України. Зокрема, позовна заява повинна містити зміст позовних вимог та виклад обставин, якими позивач обґрунтовує вимоги та зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини. Крім того, у позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору.

Залишаючи позовну заяву ОСОБА_1 без руху та згодом повертаючи як неподану, суд першої інстанції посилався на те, що позовна заява не відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України.

Так в ухвалі Центрального районного суду м.Миколаєва від 16 січня 2021 року залишаючи позовну заяву без руху, суд вказав, що позивачем не додано до позовної заяви доказів укладення трудового договору з відповідачем, визначеному Кодексом законів про працю України, у прохальній частині позову не зазначено дату, з якої останній бажає, щоб його поновили на роботі, не надано розрахунку суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, довідку про середню заробітну плату та не зазначено клопотання про витребування доказів.

На виконання такої ухвали суду першої інстанції від 16 січня 2021 року ОСОБА_1 19 січня 2021 року надав заяву, в якій уточнив свої позовні вимоги.

Повертаючи позов судом зазначено, що позивач не виправив його недоліки.

Між тим, з таким висновком суду в повній мірі не можна погодитися, з огляду на те, що викладені в ухвалі судді від 16 січня 2021 року недоліки позовної заяви не свідчать про невідповідність позову вимогам ст.ст. 175 ЦПК України.

Подана ОСОБА_1 позовна заява по формі і змісту відповідає вимогам статей 175 ЦПК України, зокрема містить обставини, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги щодо виникнення між ним та відповідачем трудових відносин, розміру заборгованості.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з позовної заяви до суду першої інстанції позивач надавав рух коштів, розрахунки заборгованості, повідомлення про звільнення з місця роботи та інші докази.

Відсутність посилання у позовній заяві на певні обставини і ненадання трудового договору та довідки про середню заробітну плату ст.ст. 175 ЦПК України не віднесені до таких підстав, що дають право застосовувати наслідки, передбачені в ст.185 ЦПК України і повертати позовну заяву позивачеві. Встановлення обставин, які суд вважає необхідним для правильного вирішення спору, можливе під час підготовчого засідання, відповідно до вимог ст. 189 ЦПК України.

Згідно частини третьої статті 8 Конституції України звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Так, у справі «Bellet v. France», Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві.

Право на справедливий судовий розгляд також закріплено Міжнародним пактом про громадянські і політичні права та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод(частина перша статті 6). Право на справедливий судовий розгляд охоплює і право кожного на доступ до правосуддя. У доктрині Європейського суду з прав людини та його практиці "право на суд" передбачено, зокрема, що особа повинна мати доступ до незалежного, неупередженого та компетентного суду.

У своєму рішенні в справі «Голдер проти Сполученого Королівства», 1975 р. суд відзначив: «Було б неприйнятним, на думку Суду, якби ч. 1 ст. 6 детально визначала процесуальні гарантії сторонам у судовому провадженні, не забезпечивши, насамперед, того, без чого користування такими гарантіями було б неможливим, а саме: доступу до суду. Характеристики "справедливості, публічності та оперативності судового провадження були б марними за відсутності судового провадження». Тож право на доступ до правосуддя має дуже важливе значення і без сумніву його необхідно вважати засадою судочинства.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що місцевий суд не врахував вищенаведені обставини, у зв`язку з чим зробив передчасний висновок про повернення позовної заяви, що призвело до неправильного вирішення питання та постановлення ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі. Суд передчасно надав висновок, що трудові відносини між позивачем та відповідачем по справі не були оформлені у встановленому законом порядку, а також, що обраний позивачем спосіб захисту є неналежним, оскільки результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, а тому вказані обставини не можуть бути підставою для залишення без руху та повернення позовної заяви (п.1 ч. 1 ст. 264 ЦПК України).

Відповідно до вимог ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду - скасуванню, з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.374, 379, 381-384 ЦПК України, колегія суддів

Постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Центрального районного суду м.Миколаєва від 09 лютого 2021 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту, 05 березня 2021 року.

Судді: Т.З.Бондаренко

Т.В.Крамаренко

В.І.Темнікова