Справа №: 343/1284/21
Провадження №: 2-з/0343/6/21
У Х В А Л А

про відмову в задоволенні зави про забезпечення позову

14 липня 2021 року м.Долина

Суддя Долинського районного суду Івано-Франківської області Лицур І.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 до Вигодської селищної ради Івано-Франківської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , про скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

На розгляд Долинського районного суду Івано-Франківської області поступила позовна заява ОСОБА_1 до Вигодської селищної ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , про скасування рішення.

Ухвалою суду від 15 липня 2021 року позов ОСОБА_1 залишено без руху та надано йому строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 днів з моменту отримання ухвали суду, тобто питання про відкриття провадження за вказаною позовною заявою не вирішено.

Одночасно позивач подав заяву про забезпечення позову, в якій просить вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку площею 4,0275 га, кадастровий номер: :05:001:003, яка знаходиться за межами с.Сенечів в урочищі «Осовня», з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства й перебуває у комунальній власності Вигодської селищної ради, та заборони вчиняти будь-які дії стосовно її відчуження, відведення у власність, передачі у користування (оренду, суборенду тощо) іншим юридичним та фізичним особам. Дану заяву мотивує тим, що спірна земельна ділянка була виділена йому в постійне користування на підставі рішення Вишківської сільської ради народних депутатів Івано-Франківської області Долинського району від 12 вересня 1991 року УІ сесії XXI скликання «Про здійснення земельної реформи на території сільської Ради народних депутатів» та рішення від 12 вересня 1991 року цієї ж сільської ради «Про закріплення земельних ділянок за громадянами сіл Вишків та Сенечів». У квітні місяці йому стало відомо, що до Державного земельного кадастру внесено відомості щодо земельних ділянок площею орієнтовно 7,80 га, які розташовані в урочищі «Осовня» с.Сенечів та розділено їх на три окремі площі, двом з яких присвоєно кадастрові номери: № :05:001:003 та № :05:001:004. Згодом стало відомо, що вказані земельні ділянки передано двом учасникам АТО ОСОБА_4 та ОСОБА_5 рішенням сесії Вигодської селищної ради №739-20/20. З метою врегулювання спору ним було подано ряд заяв та звернень в селищну раду про надання інформації щодо законості прийняття рішення, а також заяву щодо встановлення місця розташування земельних ділянок, визначення меж та встановлення межівників постійно діючою земельною комісією, на які він отримав тільки відписки. Йому відомо, що розгляд питання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки ОСОБА_4 включено до розгляду на сесії, яка відбудеться 14.07.2021 року. Тобто він фактично позбавлений права на постійне користування вказаною земельною ділянкою та переважного права на передачу цієї ділянки йому у власність в зв`язку з неправомірними діями відповідача, тому вважає, що такий вид забезпечення позову як арешт нерухомого майна та заборона вчиняти певні дії є співмірним із заявленими позовними вимогами.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову до задоволення не підлягає, виходячи з наступного:

Згідно зі ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Як роз`яснено в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Тобто, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Суд зазначає, що достатньо обґрунтованою для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, які можуть у подальшому утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладання договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання, тощо). Лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 81 ЦПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, заявник посилається на те, що невжиття заходів забезпечення позову в даній справі може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. При цьому, всупереч вимогам ст. ст. 76-81 ЦПК України, відповідні докази, які б підтверджували вищевказане, не надає.

Зокрема, відсутні докази того, що земельна ділянка площею 4,0275 га, кадастровий номер: :05:001:003, розташована за межами населеного пункту с.Сенечів в урочищі «Осовня» з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства, що перебуває в комунальній власності Вигодської селищної ради, на яку він просить накласти арешт, є предметом спору у даній справі. Посилання заявника на те, що спірна земельна ділянка була виділена йому в постійне користування на підставі рішення Вишківської сільської ради народних депутатів Івано-Франківської області Долинського району від 12 вересня 1991 року УІ сесії XXI скликання «Про здійснення земельної реформи на території сільської Ради народних депутатів» та рішення цієї ж сільської ради від 12 вересня 1991 року «Про закріплення земельних ділянок за громадянами сіл Вишків та Сенечів», є припущенням заявника про те, що це одна і таж сама земельна ділянка, а таке припущення не може бути підставою для задоволення заяви про забезпечення позову, оскільки відсутні докази існування взаємозв`язку між даним заходом забезпечення позову та предметом позову, а безпідставне застосування таких заходів забезпечення позову може порушити права інших осіб.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК України).

Співмірність передбачає врахування судом співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів щодо забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заява про забезпечення позову та її додатки не містять переконливих доказів, з яких можна зробити безспірний висновок про те, що існує реальна загроза можливого ускладнення чи невиконання рішення суду у разі невжиття цих заходів, заходи, які просить застосувати заявник, не є співмірними із заявленими вимогами, а тому підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відсутні і в задоволенні цієї заяви слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149-158 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів після отримання її копії до Івано-Франківського апеляційного суду.

Суддя: