Ухвала

09 липня 2021 року

м. Київ

справа № 733/1295/19

провадження № 61-10368 ск21

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Чернігівського апеляційного суду у складі колегії суддів: Шитченко Н. В., Бобрової І. О., Мамонової О. Є., від 19 травня 2021 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та виключення відомостей про батьківство,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2019 року позивач звернувся до суду з цим позовом, у якому просив позбавити його батьків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 батьківських прав щодо нього та виключити відомості про них як про батьків із свідоцтва про народження.

За цими вимогами судом першої інстанції відкрито провадження. Також позивач заявив ряд інших позовних вимог, за якими ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_1 повернуто заяву.

Заочним рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 04 лютого 2021 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та виключення відомостей про батьківство відмовлено.

ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на це судове рішення.

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 14 травня 2021 року залишено без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1 , заочне рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 04 лютого 2021 року - без змін.

18 травня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського апеляційного суду із заявою про забезпечення позову у справі за його апеляційною скаргою на заочне рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 04 лютого 2021 року.

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 19 травня 2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

22 червня 2021 року до Верховного Суду ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на ухвалу суду апеляційної інстанції після закінчення строку на касаційне оскарження.

У касаційній скарзі заявник порушує питання про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення з посиланням на те, що строк пропущено з поважних причин, оскільки оскаржувану ухвалу отримав поштою лише 22 травня 2021 року.

Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження пропущено з поважних причин, заявник у розумний інтервал часу після отримання копії ухвали суду апеляційної інстанції звернувся з касаційною скаргою, вважаємо за можливе його поновити.

Заявник просив скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове, яким задовольнити заяву про забезпечення позову, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції не взяв до уваги пункт 3 частини першої статті 152 ЦПК України, оскільки заява про забезпечення позову подається після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про її необгрунтованість, з огляду на таке.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Відповідно до положень статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Згідно з частиною четвертою статті 258 ЦПК України перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку закінчується прийняттям постанови.

З касаційної скарги та доданих до неї матеріалів вбачається, що 18 травня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського апеляційного суду із заявою про забезпечення позову у справі за його апеляційною скаргою на заочне рішення від 04 лютого 2021 року.

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 14 травня 2021 року, яка набрала законної сили, залишено без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1 , а заочне рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 04 лютого 2021 року - без змін.

Отже, перегляд судового рішення в апеляційному порядку завершився 14 травня 2021 року.

Встановивши, що ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду із заявою про забезпечення позову 18 травня 2021 року, тобто після вирішення спору по суті та набрання рішення законної сили, суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні заяви, оскільки подання заяви про забезпечення позову після закінчення перегляду справи в апеляційному порядку нормами ЦПК України не передбачено.

Зазначені ОСОБА_1 у касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновку, що оскаржене судове рішення постановлено без додержанням норм процесуального права та зводяться до незгоди з висновками суду і тлумачення на свій розсуд норм процесуального права.

Інші доводи, наведені в обґрунтування касаційної скарги, не можуть бути підставами для скасування судового рішення апеляційної інстанцій, оскільки ґрунтуються на незгоді з фактичними обставинами, встановленими судом апеляційної інстанції, зводяться до переоцінки судом доказів, що у силу вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.

Таким чином, зі змісту касаційної скарги, оскаржуваного судового рішення вбачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосовування апеляційним судом пункту 3 частини першої статті 152, частини четвертої статті 258 ЦПК України не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, розгляд зазначеної скарги не має значення для формування єдиної правозастосовної практики, а наведені у ній доводи не дають підстав для висновку щодо незаконності та неправильності судового рішення.

Оскільки у відкритті касаційного провадження відмовлено, інші клопотання ОСОБА_1 , в тому числі і клопотання про звільнення чи відстрочення від сплати судового збору вирішенню не підлягають.

Керуючись статтею 390, частинами четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвали Чернігівського апеляційного суду від 19 травня 2021 року.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 19 травня 2021 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та виключення відомостей про батьківство.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара