ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 березня 2021 року

м. Харків

справа № 639/6034/17

провадження № 22-ц/818/612/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Тичкової О.Ю.,

суддів Бурлака І.В., Пилипчук Н.П..

за участю секретаря судового засідання Супрун Я.С.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 , на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 14 вересня 2020 року, постановлену у складі судді Труханович В.В.,

УСТАНОВИВ:

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про виділення в натурі частки із спільної власності та визначення порядку користування земельною ділянкою.

Позов мотивований тим, що рішенням апеляційного суду Харківської області від 17.02.2016 року за ним було визнано право власності на 239/400 частин житлового будинку. Відповідачу ОСОБА_2 належить 109/400 частин. 52/400 частини вищевказаного будинку залишилися відкритими. Між сторонами виникають спір щодо порядку користування будинком та земельною ділянкою. Позивач фактично користується будинком літ. «А-1» приміщеннями 3-7, житловою прибудовою «А1-1» приміщеннями 3-1, 3-3, 3-4, ІV, ганок «а4»), надвірними будівлями гаражем літ. «Б», сараєм літ. «Ж» та земельною ділянкою, що прилягає до цієї частини будинку та надвірних будівель. Відповідач ОСОБА_2 користується приміщеннями будинку літ. «А-1»: 1-2, 1-1, 2-1, І, ІІ, ІІІ, ганком «а-3» та земельною ділянкою, що прилягає до цієї частини будинку. Такий порядок користування було визначено ще за життя матері позивача, а після її смерті в 2005 році, позивач, як єдиний спадкоємець, реконструював та відремонтував частину будинку, якою користується. Частку, яку позивач просить виділити йому є відокремленою, не потребує додаткових переобладнань, і тому її виділ в натурі можливий. В сумісному користуванні з відповідачем є: водопровід №6, ворота №1, хвіртка №2, огорожа №№1-5.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 30 липня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково. Проведено розподіл житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи №11203 від 07.11.2018 року.

ОСОБА_1 на його ідеальну частку 239/400 частин виділено: по житловим будівлям А-1 житлову кімнату 3-7, площею 9,8 кв.м, вартістю 8572 грн.; А1-1 вітальню 3-1, площею 29,2 кв.м, санвузол 3-3, площею 5,4 кв.м, частину кухні 3-4, площею 12,3 кв.м., вартістю 94 318 грн. Разом по житловим 56,7 кв.м, вартістю 102 890 грн. По надвірним будівлям: а тамбур, а4- ганок, Б гараж, Ж сарай, №1 ворота, №3 ворота, №4 огорожу, №7 зливну яму, разом по надвірним на суму 31 112 грн. Усього виділено ОСОБА_1 на суму 134 002 грн., що становить 66/100 або 263/400 частин, що більше на 12 234 грн.

ОСОБА_2 виділено по житловим будівлям: А-1 кухню 1-1, площею 12,3 кв.м, житлову кімнату 1-2, площею 12,7 кв.м, житлову кімнату 2-1, площею 10,4 кв.м, на суму 30965 грн. Разом по житловим 35,4 кв.м, вартістю 30 965 грн. По надвірним будівлям: а1 прибудову, а3- ганок, Д вбиральню, №2 хвіртку, №5 огорожу, №6 дворовий водопровід, разом по надвірним на суму 38 829 грн. Усього виділено ОСОБА_2 на суму 69 794 грн., що становить 34/100 або 137/400 частин, що менше на 12 234 грн.

Визначено між співвласниками домоволодіння АДРЕСА_1 порядок користування земельною ділянкою за І варіантом судової будівельно-технічної експертизи № 11203 від 07.11.2018 року.

В користування співвласника ОСОБА_1 на 3/12 частини виділити земельну ділянку площею 242 кв.м. Так як частина земельної ділянки залишається в загальному користуванні, площа земельної ділянки в особистому користуванні складає 224 кв.м (242-36*1/2), у тому числі під будівлями.

В користування співвласника ОСОБА_2 на 9/12 частини виділити земельну ділянку площею 727 кв.м. Так як частина земельної ділянки залишається в загальному користуванні, площа земельної ділянки в особистому користуванні складає 709 кв.м (727-36*1/2), у тому числі під будівлями.

Частину земельної ділянки площею 36,0 кв.м залишити в загальному користуванні співвласників.

Границя розподілу земельної ділянки поділяє земельну ділянку на ділянки:

-від лінії забудови по АДРЕСА_1 , розділивши огорожу на відрізки з розмірами 12,07 м, 3,24 м, і 26,94 м, ділянка загального користування, далі по прямій лінії до границі земельної ділянки, розділивши огорожу на відрізки з розмірами 30,21 м| і 23,94 м;

-від лінії забудови по АДРЕСА_2 , по лінії розподілу житлового будинку, потім від ділянки загального користування, потім по прямій лінії довжиною 6,30 м, далі повернув наліво по прямій лінії довжиною 8,03 м, потім повернув направо по прямій лінії довжиною 8,33м (відступив від кута гаража літ. "Б" 2,70м), далі по прямій лінії довжиною 8,33м до ділянки загального користування.

Постановою Харківського апеляційного суду від 9 жовтня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 залишено без задоволення. Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 30 липня 2019 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 27 липня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення. Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 30 липня 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 9 жовтня 2019 року залишено без змін.

8 вересня 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з заявою про виправлення описки в рішенні Жовтневого районного суду м. Харкова від 30 липня 2019 року у цивільній справі №639/6034/17, в якій просив виправити описку в резолютивній частині рішення, де вказати замість « ОСОБА_2 виділити» - «іншому співвласнику залишити» по житловим будівлям (далі по тексту).

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 посилається на те, що ОСОБА_2 не зверталась до суду з позовними вимогами про виділ її частки в натурі. Частки співвласників будинку АДРЕСА_1 були виділені на підставі висновку судової будівельно-технічної експертизи №11203 від 07.11.2018 року, а у висновку вказано «ІІ співвласнику пропонується виділити». Частки співвласників будинку АДРЕСА_1 визначено рішенням Жовтневого районного суду від 29.09.2015 року, зі змінами, викладеними в рішенні Апеляційного суду Харківської області від 17.02.2016 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 29.08.2016 року. Згідно цих судових рішень частка ОСОБА_1 складає 239/400 (після перерозподілу 263/400 частки). Рішенням апеляційного суду Харківської області від 17.02.2016 року в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо визнання за ними права власності на 26/200 частин (кожному по 26/400 частин) в порядку набувальної давності відмовлено. Отже, 137/400 часток (34/100), що залишилося, не належать повністю ОСОБА_2 . До цієї частки входить 26/200 частин, що залишилися відкритими за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , за кожним по 13/200 частин.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 14 вересня 2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_6 про виправлення описки в рішенні Жовтневого районного суду м. Харкова від 30 липеня 2019 року відмовлено.

Ухвала мотивована тим, що рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 30 липня 2019 року не містить у собі неточностей, які впливають на можливість виконання судового рішення. Так, при ухваленні рішення від 30.07.2019 року, судом були враховані висновки викладені у рішенні Жовтневого районного суду м. Харкова від 29 вересня 2015 року, рішенні апеляційного суду Харківської області від 17 лютого 2016 року, ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 серпня 2016 року (на які посилається заявник), розподіл житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 проведено згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи №11203 від 07.11.2018 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись порушення судом норм процесуального права, незаконність і необґрунтованість судового рішення, просить ухвалу суду скасувати, ухвалити нову, якою заяву про виправлення описки задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що необгруновано відовив у виправлені допущених описок в резолютивній частині рішення від 30.07.2019 року. А саме зі зімсту зазначного рішення вбачається, що ОСОБА_2 виділено на суму 69794 грн, що становить 34/100 або 137/400 частин спірного Будинку, хоча зазначне в частині визначення приз віща співвласника Будинку є опискою. Замість « ОСОБА_2 виділити» необхідно було зазначити «іншому співвласнику залишити», оскільки ОСОБА_2 до суду з позовом про виділ її частки не зверталась. Крім того у висновку судової будівельно-технічної експертизи № 11203 від 07.11.2018, який покладено в основу судового рішення зазначено: «ІІ співвласнику пропонується виділити». Також суд помилково визначив розмір частки ОСОБА_7 34/100 або 137/400 частин Будинку, оскільки рішенням апеляційного суду Харківської області від 17 лютого 2016 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_7 щодо визнання за ними права власності на 26/200 частин ( кожному по 26/400 частин) в порядку набувальної давності відмовлено,137/400 частин Будинку не належить повністю ОСОБА_2 , 26/200 частин з них є відкритими.

Відзиву на апеляційну скаргу не надано.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки (ч.1 ст.269 ЦПК України).

В п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», роз`яснено судам, що вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні або ухвалі), суд не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності. Проте якщо неправильне визначення стягнутої суми було наслідком, наприклад, застосування закону, який не підлягав застосуванню, то підстав для виправлення арифметичних помилок немає.

Описка це зроблена судом механічна (мимовільна, випадкова) граматична помилка в рішенні, яка допущена під час його висьмово-вербального викладу (помилка у прописі, у розділових знаках тощо). Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належить написання прізвищ та імен, адрес, значення дат та строків тощо.

Не є опискою граматичні помилки, які не спотворюють текст судового рішення та не призводять до його невірного сприйняття: неправильне розташування розділових знаків, невірні відмінки слів, застосування русизмів та діалектизмів тощо.

Помилкою є неправильність в діях і висновках суду.

З рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 29 вересня 2015 року вбачається, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено, визначено за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на 239/400 частин житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого по АДРЕСА_3 .

Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено, визначено за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 13/600 частин житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого по АДРЕСА_4 та на 22/200 частин житлового будинку АДРЕСА_4 в порядку забудови.

Залишено відкритою за ОСОБА_2 13/1200 частин житлового будинку з надвірними будівлями. ( а.с. 8-11 т.1)

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 17 лютого 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 29 вересня 2015 року змінено. Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , на 213/400 частин житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого по АДРЕСА_4 .

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 про визнання за ним права власності в порядку набувальної давності відмовлено.

Позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , на 13/400 частин житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого по АДРЕСА_4 .

В задоволені позовних вимог ОСОБА_2 про визнання за нею права власності в порядку набувальної давності відмовлено.

Рішення в частині визнання за ОСОБА_2 права власності на 22/200 частин житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого по АДРЕСА_4 залишено без змін.

Рішення в частині залишення відкритими за ОСОБА_2 13/1200 частин житлового Будинку АДРЕСА_4 на 26/400 частин зазначеного будинку з надвірними будівлями скасовано ( а.с. 12-18 т.1)

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 серпня 2016 року рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 29 вересня 2015 року в частині, яка не змінена та не скасована апеляційним судом, та рішення апеляційного суду Харківської області від 17 лютого 2016 року залишено без змін. ( а.с. 19-24 т.1)

Отже, співвласниками домоволодіння АДРЕСА_4 є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Висновок судової будівельно-технічної експертизи №11203 від 07.11.2018 рокубув розроблений на підставі матеріалів цивільної справи № 639/6034/17, інвентаризаційної справи № 17009 на житловий будинок по АДРЕСА_1 , реєстраційний № НОМЕР_1 , квартал 2205, технічного паспорту на житловий будинок по АДРЕСА_1 складений 08.02.2017, інвентарний номер 3521-17 (а.с. 148-165), з яких вбачається, що І співвласник ОСОБА_1 , а ІІ співвласник ОСОБА_2 ..

Як вбачається з рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 30 липня 2019 року, при його ухваленні судом першої інстанції досліджувалось рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 29 вересня 2015 року, рішення апеляційного суду Харківської області від 17 лютого 2016 року, ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 серпня 2016 року (на які посилається заявник) та висновок судової будівельно-технічної експертизи №11203 від 07.11.2018 року з урахуванням якої проведено розподіл житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 .

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що зазначені заявником підстави для внесення змін до судового рішення не можуть вважатися опискою. Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 30 липня 2019 року не містить в собі неточностей, тому підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 відсутні.

Зазначене свідчить про те, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. ст.ст. 367, 368, 374, 375, 376, 382 - 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 14 вересня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 11 березня 2021 року.

Головуючий О.Ю.Тичкова

Судді І.В.Бурлака

Н.П.Пилипчук