ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1080/21Головуючий по 1 інстанції
Справа №712/3392/21 Категорія: 305010000 Пироженко В. Д.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2021 року :

м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області,

особа, що подала апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 5 травня 2021 року у складі судді Пироженко В.Д.,

в с т а н о в и в :

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він в період з 7 листопада 2015 року по 1 березня 2019 року проходив службу в ГУНП в Черкаській області. Був звільнений на підставі п.2ч.1 ст.77 ЗУ «Про національну поліцію».

2 березня 2019 року йому призначено пенсію по інвалідності 2 група, захворювання пов`язане з проходженням служби в поліції відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 30 липня 2019 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, які полягають у нарахуванні та виплаті пенсії по інвалідності позивачу із 02 березня 2019 року з грошового забезпечення без урахування індексації грошового забезпечення в розмірах зазначених у довідці ГУНП в Черкаській області від 17 травня 2019 року № 224.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу із 02 березня 2019 року в розмірі обчисленому із 60% грошового забезпечення з урахуванням індексації грошового забезпечення в розмірах визначених у довідці від 17 травня 2019 року.

Зазначає, що такими протиправними діями відповідача йому була завдана моральна шкода, яка полягає у стражданні та приниженні, яких він зазнав внаслідок протиправних дій.

Розмір моральної шкоди підтверджується тим, що завдана шкода спричинила у позивача негативні переживання, стан постійної психоемоційної напруги, важкість виконання повсякденних обов`язків, тимчасову відірваність від активного суспільно політичного життя громади міста, знижений і нестійкий настрій, нервозність, дратівливість, порушення сну, гіпертонічні кризи, побоювання про майбутній стан здоров`я.

Також, вказує, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях і приниженні честі та гідності, оскільки йому довелося присвятити багато свого часу, творчої енергії та сил на захист порушеного права.

Такі неправомірні дії відповідача, порушили його законні права та сприймалося ним, як прояв образи з боку відповідача, що призвело до сильного психологічного дискомфорту, погіршення самопочуття, емоційного хвилювання. Був порушений його стан душевної рівноваги, для відновлення якого йому доводилося докладати додаткові вольові та психологічні зусилля, у зв`язку з чим він був позбавлений можливості повноцінно насолоджуватися життям і працювати.

Крім того, йому доводилося додатково дисциплінувати себе, витрачати набагато більше часу для підтримки необхідної продуктивності праці, що позначається на його фізичному та моральному стані, були порушені його нормальні життєві зв`язки з партнерами та друзями.

За кожен місяць порушеного права на соціальний захист та захисту свого права в суді позивач оцінює в розмірі мінімальної заробітної плати для працездатних осіб станом на січень 2021 року, що становить 6000 грн. Враховуючи 9 місяців порушеного права, сума моральної шкоди, що просить стягнути позивач становить 54 000 грн.

Просив стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 54 000 грн.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 5 травня 2021 року позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Рішення суду мотивовано тим, що суд не вбачає причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та погіршенням стану здоров`я позивача. Сам факт зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу суд вважає достатньою сатисфакцією для відновлення прав позивача. Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду, хоч із затримкою, але були захищені права позивача. Посилання позивача на незаконність дій органів державної влади не може бути підставою для відшкодування моральної шкоди та не може бути підставою для обов`язкового завдання моральної шкоди особі. Позивач повинен довести, яких саме втрат немайнового характеру він зазнав, та яке саме їх матеріальне вираження. Позивачем не доведено, що діями відповідача завдано моральних страждань. Належних та допустимих доказів позивач суду з цього приводу не надав.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду, викладених у рішенні обставин та порушення норм матеріального і процесуального права, просив рішення суду скасувати та прийняти нове, яким його позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги вказував, що судом першої інстанції не було враховано практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення у справі «Недайборщ проти Російської Федерації», приписи ч.2 ст.3 та ч.5 ст. 17 Конституції України та те, що скаржник є інвалідом другої групи.

Також, не було враховано, що у зв`язку з порушенням відповідачем його права, відповідно до рішення Черкаського окружного адміністративного суду, йому була завдана моральна шкода, яка полягала у тому, що йому довелося багато свого часу, творчої енергії та сил присвятити на захист порушеного права, був порушений його стан душевної рівноваги та він бувпозбавлений можливості повноцінно насолоджуватися життям, переживав емоційне хвилювання.

28 травня 2021 року представник Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області Прошкіна А.В. направила до суду відзив на апеляційну скаргу, посилаючись на те, що рішення суду є законним та обґрунтованим, просить в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 відмовити.

Ч. 6 ст. 19 ЦПК України визначено, що справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами.

Оскільки, ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то вона відноситься до малозначних справ.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 30 липня 2019 року позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, задоволено.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, які полягають у нарахуванні та виплаті пенсії по інвалідності ОСОБА_1 із 02 березня 2019 року з грошового забезпечення без урахування індексації грошового забезпечення в розмірах зазначених у довідці ГУНП в Черкаській області від 17 травня 2019 року № 224.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 із 02 березня 2019 року в розмірі, обчисленому із 60% грошового забезпечення з урахуванням індексації грошового забезпечення в розмірах визначених у довідці ГУНП в Черкаській області від 17 травня 2019 року № 224.

ОСОБА_1 , звертаючись в суд з даним позовом, просив стягнути моральну шкоду в сумі 54 000 грн. завдану протиправними діями відповідача у зв`язку з невірним нарахуванням та виплатою пенсії.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 виходив з того, що посилання позивача на незаконність дій органів державної влади не може бути підставою для відшкодування моральної шкоди та не може бути підставою для обов`язкового завдання моральної шкоди особі. Позивач повинен довести, яких саме втрат немайнового характеру він зазнав, та яке саме їх матеріальне вираження. Позивачем не доведено, що діями відповідача позивачу завдано моральних страждань.

З таким висновком колегія суддів не погоджується та вважає, що суд першої інстанції, відмовляючи позивачеві у задоволенні позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди, допустив неправильне застосування норм матеріального права.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Вимога ефективності судового захисту кореспондується з міжнародними зобов`язаннями України. Зокрема, стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Сама лише констатація у судовому рішенні порушення прав позивача не завжди може бути достатньою для того, щоб захист міг вважатися ефективним. Особливо якщо позивач вважає, що шкоду йому заподіяно.

Частинами 2 та 3 статті 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Так, статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала,за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади,органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, були сформульовані Верховним Судом у постанові від 10.04.2019 у справі N 464/3789/17. Зокрема, Суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту (п. 49). Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання (п. 52). Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого (п. 56).

Відсутність наслідків у вигляді розладів здоров`я внаслідок душевних страждань, психологічних переживань не свідчить про те, що позивач не зазнав страждань та приниження, а отже і не свідчить про те, що моральної шкоди не завдано.

Вимоги про відшкодування моральної шкоди позивач пов`язує з невірним нарахуванням та виплаті йому пенсії Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області, в результаті чого його дії були визнані Черкаським окружним адміністративним судом, як протиправні.

Окрім того, позивач зазначав, що тривалий захист своїх прав виснажує його, викликає у нього психічне напруження, погіршення самопочуття, психологічного дискомфорту, створює додаткове психічне напруження.

У практиці Європейського Суду з прав людини порушення державою прав людини, що завдають психологічних страждань, розчарувань та незручностей, зокрема, через порушення принципу належного врядування, кваліфікуються як такі, що завдають моральної шкоди (Рисовський проти України, N 29979, п. 86, 89, від 20 жовтня 2011, Антоненков та інші проти України, N 14183/02, п. 71, 22 листопада 2005).

Таким чином, психологічне напруження, розчарування та незручності, що виникли внаслідок порушення органом держави чи місцевого самоврядування прав людини, навіть якщо вони не потягли вагомих наслідків у вигляді погіршення здоров`я, можуть свідчить про заподіяння моральної шкоди.

Вищезазначена позиція узгоджується з висновками Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладених у постанові від 27 липня 2019 року у справі № 750/6330/17.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , не взяв до уваги вищевказаних норм права та рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 30 липня 2019 року, яким було визнано дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо нарахування та виплати пенсії ОСОБА_1 , протиправними.

Враховуючи зазначене, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відсутній факт заподіяння моральної шкоди ОСОБА_1 , а тому, враховуючи характер протиправних дій та ступінь вини відповідача, глибини душевних страждань позивача, вимог розумності та справедливості, колегія суддів вважає за доцільне визначити розмір моральної шкоди в сумі 500 грн.

Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла до висновку, про скасування рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 5 травня 2021 року із прийняттям нового рішення у справі, про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Позивач є інвалідом другої групи, а тому на підставі ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» є особою яка звільнена від сплати судового збору. Відповідно до статті 141 ЦПК України, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави всього в розмірі 20,21 грн. (7,68 грн. в частині задоволених вимог в суді першої інстанції та 12,53 грн. в апеляційній інстанції).

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381, 382. 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 5 травня 2021 року у даній справі скасувати.

Прийняти нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 500 грн.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області в дохід держави судовий збір в сумі 20,21 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Судді: Н. І. Гончар

Ю. В. Сіренко

Т. Л. Фетісова