Провадження №6/523/576/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" липня 2021 р. суддя Суворовського районного суду міста Одеси Сувертак І.В., розглянув клопотання ОСОБА_1 про визнання рішення іноземного суду про розірвання шлюбу, що не підлягає примусовому виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло клопотання адвоката Вербецької М.А., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , про визнання в Україні рішення Суду у справах сім`ї в місті Хайфа, винесеного поважною суддею ОСОБА_2 , від 17 червня 2020 року про розірвання шлюбу між громадянкою України ОСОБА_1 та громадянином України ОСОБА_3 .

В письмовій заяві заявник вимоги підтримав, просив дозволити виконання даного судового рішення та розглянути вказане питання у її відсутності.

Заінтересована особа - Суворовський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в письмовій заяві вказало, що доповнень чи заперечень до заяви ОСОБА_1 не мають та просили розглядати справу без їх участі.

На підставі ч.5 ст.401 ЦПК України, суд вирішив здійснити розгляд справи за відсутності належним чином повідомлених учасників процесу.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 81 Закону України "Про міжнародне приватне право", в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.

Згідно з ч. 1ст. 462 ЦПК України, рішення іноземного суду (суду іноземної держави; інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних чи господарських справ; іноземних чи міжнародних арбітражів) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Згідно ч. 2 ст. 462 ЦПК України вважається, що принцип взаємності існує, якщо тільки не доведено інше. Таким чином, принцип взаємності означає, що рішення суду певної держави повинно визнаватись та виконуватись в України, якщо тільки не має доказів того, що рішення українських судів не визнаються і не можуть бути виконані на території такої держави.

Відповідно до ст. 471 ЦПК України, рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, визнається в Україні, якщо його визнання передбачено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року за N 12 "Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражі і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України" рішення про розірвання шлюбу є таким, яке не потребує виконання.

Оскільки між Україною та Ізраїлем не укладено договору про правову допомогу, та правові відносини в цивільних і кримінальних справах, то рішення суду Ізраїлю визнається в Україні за принципом взаємності і відсутність двостороннього Договору із Ізраїлем не може бути підставою для не визнання рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону "Про міжнародне приватне право" якщо застосування права іноземної держави залежить від взаємності, вважається, що вона існує, оскільки не доведено інше.

Таким чином, до даних правовідносин застосовується принцип взаємності для визнання рішення суду Ізраїлю в Україні.

Статтею 258 ЦПК України передбачено, що судові рішення викладаються у таких формах ухвали, рішення, постанови.

У відповідності до вимог ч. ч. 6 ст. 473 ЦПК України, за наслідками розгляду клопотання, а також заперечення у разі його надходження суд постановляє ухвалу про визнання в Україні рішення іноземного суду та залишення заперечення без задоволення або про відмову у задоволенні клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 468 ЦПК України клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду не задовольняється у випадках, передбачених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, такі випадки не передбачено, у задоволенні клопотання може бути відмовлено: якщо рішення іноземного суду за законодавством держави, на території якої воно постановлено, не набрало законної сили; якщо сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду, була позбавлена можливості взяти участь у судовому процесі через те, що їй не було належним чином повідомлено про розгляд справи; якщо рішення ухвалене у справі, розгляд якої належить виключно до компетенції суду або іншого уповноваженого відповідно до закону органу України; якщо ухвалене рішення суду України у спорі між тими самими сторонами, з того ж предмета і на тих же підставах, що набрало законної сили, або якщо у провадженні суду України є справа у спорі між тими самими сторонами, з того ж предмета і на тих же підставах до часу відкриття провадження у справі в іноземному суді; якщо пропущено встановлений міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та цим Законом строк пред`явлення рішення іноземного суду до примусового виконання в Україні; якщо предмет спору за законами України не підлягає судовому розгляду; якщо виконання рішення загрожувало б інтересам України; в інших випадках, встановлених законами України.

Судом встановлено, що 20 січня 2007 року між громадянкою України ОСОБА_1 та громадянином України ОСОБА_3 укладено шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів 20 січня 2007 року зроблено запис N 34. Вищевказані обставини підтверджуються наявною у матеріалах клопотання копією свідоцтва про шлюб виданого 20 січня 2007 року Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції м. Одеси.

Суд у справах сім`ї в місті Хайфа, в особі поважної судді ОСОБА_2 , виніс рішення від 17 червня 2020 року щодо того, що громадянка України ОСОБА_1 та громадянин України ОСОБА_3 вважаються розлученими починаючи із сьогоднішнього дня ( з дня винесення рішення).

Також, у провадженні суду України не перебуває справа про спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих же підстав.

Отже, підстав для відмови в задоволенні вказаного клопотання не встановлено, а тому суд вважає, що клопотання ОСОБА_1 про визнання рішення іноземного суду про розірвання шлюбу, що не підлягає примусовому виконанню підлягає до задоволення.

На підставі вищевикладеного та керуючись Законом України "Про міжнародне приватне право", ст. ст. 247 ч. 2, 258-260,394,396,399-401 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про визнання рішення іноземного суду про розірвання шлюбу, що не підлягає примусовому виконанню - задовольнити.

Визнати на території України рішення іноземного суду, а саме рішення Суду у справах сім`ї в місті Хайфа, винесеного поважною суддею ОСОБА_2 , від 17 червня 2020 року про розірвання шлюбу між громадянкою України ОСОБА_1 та громадянином України ОСОБА_3 , зареєстрований 20 січня 2007 року Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції м. Одеси про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за №34.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу протягом 15 діб до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд міста Одеси.

Суддя