Справа165/1781/16-ц
Провадження 6/165/26/21
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2021 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого Ушакова М.М.,

за участю секретаря Лубаєвської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нововолинську заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Нововолинський міський відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, -

встановив:

06 липня 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Свої вимоги мотивує тим, що рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 26 жовтня 2016 року з нього було стягнуто в користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 21 вересня 2016 року до досягнення дітьми повноліття, а також судові витрати в розмірі 551,20 грн. Згідно виконавчого листа № 165/1781/16-ц від 14 грудня 2016 року головним державним виконавцем Нововолинського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Козаком Д.І. було відкрито виконавче провадження. 09.11.2017 на підставі ухвали Нововолинського міського суду Волинської області задоволено подання ДВС про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України у зв`язку з наявністю заборгованості зі сплати аліментів. 26 червня 2021 року при перетині державного кордону України йому стало відомо, що стосовно нього діє тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України. Разом з тим, на той момент заборгованість по сплаті аліментів була ним повністю погашена, що підтверджується довідкою №1827 від 30.06.2021 та розрахунком заборгованості зі сплати аліментів Нововолинського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів). Вважає, що оскільки будь-яких боргових зобов`язань у нього немає, тому є підстави для скасування обмеження, накладеного судовим рішенням. Просить скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон, застосоване відповідно до ухвали Нововолинського міського суду Волинської області від 09 листопада 2017 року.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності, заяву підтримує, просить її задоволити.

Стягувач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, повідомлялась про час та місце розгляду справи належним чином.

Представник заінтересованої особи Нововолинського міського ВДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності, не заперечує проти задоволення заяви про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підставна та підлягає до задоволення з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 26 жовтня 2016 року з ОСОБА_1 було стягнуто в користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 21 вересня 2016 року до досягнення дітьми повноліття, а також судові витрати в розмірі 551,20 грн. (а.с.20).

Ухвалою Нововолинського міського суду Волинської області від 09.11.2017 задоволено подання ДВС про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України у зв`язку з наявністю заборгованості зі сплати боргу в розмірі 16417,46 грн. (а.с.57).

Пунктом 5 ч. 1 та ч. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), до виконання зобов`язань.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Порядок здійснення права на виїзд за кордон осіб, які є громадянами України, а також випадки тимчасового обмеження права на виїзд за кордон регулюються Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року.

Згідно із ч.1 ст.1 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 громадянин України має право виїхати з України, крім випадків, передбачених цим законом.

У справі «Гочев проти Болгарії» від 26.11.2009 Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам`ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості; проте навіть якщо зазначене обмеження свободи пересування було виправданим на самому початку, воно може стати непропорційним і таким, що порушує права людини, якщо воно автоматично продовжуватиметься протягом тривалого періоду. Тому застосування такого обмеження має періодично переглядатися судом (принаймні в останній інстанції) з метою з`ясування доцільності його подальшого застосування, причому обсяг судового розгляду повинен дозволити суду взяти до уваги всі фактори, й у тому числі ті, що стосуються пропорційності такого обмеження.

Відповідно до ст. 13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Відповідно до п. 5, 6, 7 ст. 441 ЦПК України суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Як встановлено в судовому засіданні, підставою для обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_1 слугувало те, що останній є боржником у виконавчому провадженні по стягненню заборгованості в розмірі 16417,46 грн.

Згідно довідки №1827 від 30.06.2021 та розрахунку заборгованості зі сплати аліментів Нововолинського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) заборгованість ОСОБА_1 по сплаті аліментів станом на 30.06.2021 відсутня (а.с.80).

Враховуючи, що на даний час у ОСОБА_1 будь-яка заборгованість відсутня, існування тимчасового обмеження виїзду за кордон порушує його право на вільне пересування, суд приходить до висновку про необхідність скасування тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

Керуючись ч 5 ст.441 ЦПК України, на підставі ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», суд,-

ухвалив:

Заяву задоволити.

Скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , застосоване відповідно до ухвали Нововолинського міського суду Волинської області від 09 листопада 2017 року.

Ухвалу суду направити для виконання до Адміністрації Державної прикордонної служби України.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду через Нововолинський міський суд шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

.

Суддя підпис М.М.Ушаков