Справа № 522/615/21
Провадження № 2/522/613/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2021 року

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Абухіна Р.Д.,

за участі секретаря судового засідання Баланюк Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки ( пені) за прострочення сплати аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом, по якому просила суд стягнути з відповідача на користь позивача пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі 31 652,51 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що судовим наказом Овідіопольського районного суду м. Одеси від 24.10.2019 року стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частини усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів.

Державним виконавцем Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) відкрито виконавче провадження.

Вказує, що відповідач сплачує аліменти не в повному обсязі, внаслідок чого за період з 18.10.2019 року по 01.01.2021 року утворилася заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 33 554,78 грн..

З посиланням на положення ст. 196 СК України позивач просить стягнути з відповідача неустойку за прострочення сплати аліментів у розмірі 31 652,51 грн.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 03.03.2021 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 19.05.2021 року.

До судового засідання, призначеного на 19.05.2021 року сторони по справі не з`явились, від позивача надійшла заява, подана представником, про проведення судового засідання за її відсутності, заявлені вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити, розгляд справи відкладено до 13.07.2021 року через відсутність належного сповіщення відповідача.

07.06.2021 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву в якому зазначено, що відповідач вважає, що розрахунок неустойки ( пені) нарахованої на заборгованість по аліментам здійснений не вірно та визнає вимоги в частині стягнення суми в розмірі 14 948,29 грн.

16.06.2021 року представником позивача подані до суду додаткові докази.

До судового засідання, призначеного на 13.07.2021 року сторони по справі не з`явились.

13.07.2021 року представник відповідача подав клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку із зайнятістю представника відповідача у судовому засіданні по кримінальній справі, однак належних підтверджень тому не надав.

Статтею 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Верховний Суд у постанові від 1жовтня 2020року усправі №361/8331/18 виходив із того, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті.

Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, відзив відповідача, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що судовим наказом №509/5612/19 Овідіопольського районного суду від 24.10.2019 року з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частини від його заробітку/ доходу але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення заяви, а саме з 18.10.2019 року до досягнення дитиною повноліття.

Другим Приморським відділом державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеси) відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню вищезазначеного судового наказу.

Відповідно розрахунку державного виконавця другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі наявна заборгованість по сплаті аліментів станом на 01.01.2021 року в розмірі 33 554,78 грн., відповідачем згідно наданого розрахунку мали сплачуватись аліменти за жовтень 2019 року в розмірі 997,78 грн., листопад грудень 2019 року по 2 209,50 грн., які сплачені не були, за січень 2020 року в розмірі 2398,50 грн., які сплачені не були, за лютий листопад 2020 року в розмірі 2 580, 75 грн.. Відповідачем були сплачені аліменти частково за липень 2020 року в розмірі 731,00 грн., вересень та листопад 2020 року в розмірі по 1000 грн.

Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька або у твердій грошовій сумі.

За правилами ч. ч. 1, 3 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч .1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

На підтвердження наявності заборгованості зі сплати аліментів, позивачем надано розрахунок державного виконавця другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі, з якого вбачаєтья заборгованість по аліментам станом на 01.01.2021 року в розмірі 33 554,78 грн.

Відповідно до наданої державним виконавцем довідки, позивачем на підставі положень ст. 196 СК України здійснено розрахунок неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Законодавством передбачена спеціальна норма, яка встановлює умови та розміри санкцій за порушення зобов`язання із сплати аліментів (ст. 196 СК України).

Згідно з частиною першою статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.

Ухиленням від сплати аліментів необхідно вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо).

Згідно з статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи.

На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин.

Перелік причин, з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів.

У Сімейному кодексі України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то у платника аліментів відсутня вина у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19, провадження № 61-16670сво19.

При вирішенні питання про стягнення з відповідача пені за прострочення сплати аліментів, суд бере до уваги фактичні обставини, що зумовили виникнення заборгованості, можливість та обізнаність боржника про необхідність сплати аліментів, у тому числі і на підставі відповідного судового рішення.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 виконував зобов`язання зі сплати аліментів не в повному обсязі, внаслідок чого виникла заборгованість, що підтверджується довідкою державного виконавця та не заперечувалося відповідачем у судовому засіданні.

Суд приймає до уваги надану відповідачем довідку від 02.06.2021 року, видану ТОВ « Гудбойз» в якій зазначено, що ОСОБА_2 працює на посаді директора з 06.03.2021 року та з березня 2021 року по травень 2021 року отримує заробітну плату в розмірі 6000 грн., з яких було утримано аліменти в розмірі 1170 грн. щомісяця, але слід зазначити, що відповідачем аліменти в повному обсязі почали сплачуватись з березня 2021 року, тобто після звернення позивача до суду із даним позовом, а саме 14.01.2021 року.

Крім того, суд звертає увагу на те, що підтвердження того, що заборгованість яка утворилась станом на 01.01.2021 року в розмірі 33 554,78 грн. погашена не була, ні в повному обсязі, ні частково.

Обгрунтовуючи відсутність вини відповідача ним у відзиві на позов зазначено, що у березні 2021 року, після працевлаштування в ТОВ « Гудбойз» ним відразу були сплачені аліменти в розмірі 2600 грн., однак згідно розрахунку заборгованості державного виконавця, наданого відповідачем, станом на 11.03.2021 року заборгованість зі сплати аліментів становить 38 943,78 грн. та вбачається, що за березень 2021 року ОСОБА_2 мав сплатити аліменти в розмірі 2663,00 грн., а ним було сплачено 2600 грн., тобто не всю суму, яка підлягає стягненню.

Відповідач не надав належних, допустимих та достатніх доказів того, що зазначена заборгованість утворилася не з його вини, а посилання відповідача на наявність об`єктивних та непереборних обставин, що перешкоджали йому належним чином виконувати свій обов`язок не підтверджені відповідними доказами.

Відповідачем не надано суду належних доказів, які б з достовірністю підтверджували відсутність його вини у виникненні заборгованості по сплаті аліментів.

Так, надані відповідачем документи на підтвердження своїх доводів не свідчать про відсутність вини відповідача за прострочення сплати аліментів.

Також суд не вбачає підстав для зменшення розміру неустойки відповідно до ч. 2 ст. 196 СК України, з огляду на недоведеність відповідачем тієї обставини, що його матеріальний або сімейний стан дають підстави для зменшення розміру неустойки, що підлягає сплаті відповідачем.

Згідно з розрахунком суми неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, наданого позивачем, розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на дитину за період з 18.10.2019 року по 13.01.2021 року становить 31 652,51 грн.

Розрахунок пені позивачем було здійснено за формулою: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість, а загальна сума пені визначена шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів за кожен місяць.

Однак, суд не може погодитись з таким розрахунком, оскільки він розрахований всупереч положенням ст. 196 СК України.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року в справі № 333/6020/16-ц викладений правовий висновок щодо обрахунку неустойки за прострочення сплати аліментів, який є обов`язковим для врахування при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, у якому відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15 тавід 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.

Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.

Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.

Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.

У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.

Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1%.

При цьому при розрахунку розміру пені позивачем не було враховано, що відповідачем частково здійснювалось погашення у липні, вересні та листопаді 2020 року.

Крім того, суд бере до уваги розрахунок, наданий відповідачем, відповідно до якого сума пені, після зменшення, згідно ч.1 ст. 196 СК України становить 29 896,57 грн. та приймає до уваги, що ним визнається позов в Ѕ частині її стягнення в розмірі 14 948,29 грн., однак даний розрахунок не містить суми пені за жовтень 2019 року.

Відповідно до ч.1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Враховуючи наведене вище та те, що заборгованість по аліментам станом на 11.03.2021 року становить 38 943,78 грн., суд вважає за необхідне позов задовольнити частково в частині стягнення неустойки (пені) за прострочку сплати аліментів з 18.10.2019 року в розмірі 30 894,35 грн.

Розподіл судових витрат суд проводить відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Зважаючи, що позивач при пред`явленні позову була звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 908 грн.

На підставі викладеного та керуючись: ст.ст.135, 180, 181, 182, 191 , 196 СК України, ст. ст. 2, 4, 13, 76-81, 95, 258-259, 263 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки ( пені) за прострочення сплати аліментів, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_2 ) неустойку ( пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 30 894,35 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь держави судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення

Повний текст рішення суду виготовлено 13.07.2021 року.

Суддя: Р.Д. Абухін

13.07.21