Справа № 471/889/19
Провадження №2/471/9/21
Номер рядка звіту 61
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" липня 2021 р.

Братський районний суд Миколаївської області

в складі:

головуючого судді Гуковаої І.Б.,

за участю секретаря Кравченко Л.В., Скляренко Г.В.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

представника відповідача - ОСОБА_3 ,

відповідача - ОСОБА_4 ,

відповідача - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Братське цивільну справу № 471/889/19 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Приватний нотаріус Братського нотаріального округу Миколаївської області Малярчук Наталя Василівна, про встановлення факту проживання однією сім`єю та зміну черговості спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Малярчук Н.В. про встановлення факту проживання однією сім`єю та зміну черговості спадкування за законом.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6 , з яким вона до 29 березня 1989 року перебувала у зареєстрованому шлюбі, а з моменту розірвання шлюбу продовжувала проживати однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Від шлюбу мали сина, ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після смерті ОСОБА_6 із заявами про прийняття спадщини крім неї, звернулися також сестра покійного ОСОБА_5 та його двоюрідний брат ОСОБА_4 . Відповідачі не бажають у позасудовому порядку вирішити спір та надати їй право на спадкування разом із тіткою, тому вона просить суд встановити факт проживання однією сім`єю зі спадкодавцем з 2000 року по дату смерті спадкодавця тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 та зміну черговості спадкування за законом.

Під час судового засідання позивач та її представник підтримали позовні вимоги суду пояснили, що 20.04.1985 року між позивачем та ОСОБА_6 було укладено шлюб. 29.03.1989 року шлюб було розірвано за формальних обставин (для отримання житла). З моменту розірвання шлюбу, шлюбні відносини не припинялися, вони продовжували проживати разом в м. Кіровограді як подружжя. На початку 90-х років вона переїхала жити до села, а чоловік залишився проживати в м. Кіровоград. Шлюбні відносини не припинялися, вона часто приїжджала до чоловіка або він до неї, разом виховували сина. У 1997 році чоловік переїхав жити у с. Антонівка Братського району Миколаївської області, так як помер його батько та він доглядав матір. У 2017 році їхній син вирішив проживати у смт. Братське, позивач допомагала синові облаштувати будинок, бувало таке, що декілька днів знаходилася в смт. Братське, але до чоловіка їздила регулярно. ІНФОРМАЦІЯ_4 помер син, вона часто приїздила на могилу до сина, але продовжувала проживати з чоловіком в с. Антонівка. У 2018 році двоюрідній брат ОСОБА_6 , ОСОБА_4 запросив його у гості до Ізраїлю, до цього вони тісно не спілкувалися, але у гості ОСОБА_8 поїхав та пробув там два тижні. 10 грудня 2018 року ОСОБА_6 захворів та вона його відвезла до лікарні де він ІНФОРМАЦІЯ_3 помер. Похованням займалася вона сама, відповідачі їй не допомагали. За час спільного проживання з померлим між ними виникали сварки, також вона викликала працівників поліції стосовно вчинення відносно неї адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 173-2 КУпАП. Однак вона не залишала ОСОБА_6 та продовжувала проживати з ним однією сім`єю, утримували господарство, вели спільний бюджет, у іншому шлюбі не вона не він перебували. Всі ці факти вказують на те, що вона протягом п`яти років з 2013 та по 2018 роки проживала зі спадкодавцем однією сім`єю, вели спільний бюджет та утримували спільне господарство, отже вона є його спадкоємицею. Всі роки спільного проживання вона доглядала чоловіка коли той хворів, опікувалася ним. Тому просить суд задовольнити позовні вимоги та встановити факт постійного проживання та змінити черговість спадкування та допустити її до спадкування зі спадкоємцями третьої черги.

Ухвалою суд від 17.11.2020 року до участі у справі у якості відповідача залучено ОСОБА_4 .

Під час судового засідання відповідач ОСОБА_4 позовні вимоги не визнав та суду пояснив, що ОСОБА_6 після розірвання шлюбу з ОСОБА_1 залишився проживати у м. Кіровограді, а позивач поїхала проживати до іншої місцевості. Потім, через декілька років, вони знову почали проживати разом та вести спільне господарство, але ОСОБА_1 через сварки періодично виїжджала до смт. Братське. За два роки до смерті ОСОБА_6 позивач з ним не проживала, а проживала в смт. Братське. Перед цим вона забрала речі з будинку та переїхала жити до сина. ОСОБА_6 останні роки перед смертю перебував у відносинах з іншою жінкою, яка мешкає в м. Кіровограді. Позивач не утримувала померлого, оскільки у неї не має на це фінансової можливості, коли вони періодично проживали разом, то жили за кошти ОСОБА_6 так як останній мав регулярний дохід від оренди земельної ділянки та утримання великого господарства. Також зазначив, що він та ОСОБА_6 часто спілкувалися телефоном, та в цей час позивач не була присутня, в гостях у його матері він її також не бачив, це все вказує, що однією сім`єю вони не проживали, а їхні стосунки мали періодичний характер.

Відповідач ОСОБА_5 позовні вимоги не визнала, та пояснила суду, що майно, відносно якого відкрилася спадщина, було отримано ОСОБА_6 у спадок. Позивач ніякого відношення до цього майна не має. Крім цього, ОСОБА_6 три роки до смерті перебував у фактично шлюбних відносинах з іншою жінкою яка проживає в м. Кіровограді.

Третя особа, приватний нотаріус у судове засідання не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила.

Допитані за клопотанням позивач свідки суду пояснили.

Свідок ОСОБА_9 дала наступні пояснення. З позивачем вона є рідними сестрами. Позивач та ОСОБА_6 з моменту розлучення та до дня смерті останнього проживали однією сім`єю та вели спільне господарство. Інколи позивач на декілька днів приїжджала до сина в смт. Братське, але відсутня за місцем постійного проживання вона була не більше як тиждень. З родичами ОСОБА_6 , відповідачами вони тісно не спілкувалися..

Свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , суду пояснили, що позивач з ОСОБА_6 останні п`ять років до його смерті разом проживала в с. Антонове Братського (Вознесенського) району Миколаївської області, вели спільне господарство, отримували дохід з орендної плати за земельні ділянки та пенсії позивача. Позивач була відсутня вдома лише коли відвідувала сина у смт. Братське. Свідок ОСОБА_10 додатково пояснила, що покійний інколи вчиняв фізичне насильство відносно дружини, але вона його не залишала, а опікувалася ним.

Свідок ОСОБА_14 також пояснив, що з ОСОБА_6 вони знайомі були з дитинства, він проживав з позивачем, з відповідачами по справі тісних родинних відносин не підтримували, останні ніякої допомоги покійному не надавали.

Допитані за клопотанням відповідачів свідки суду пояснили.

Так, свідок ОСОБА_15 суду показала, що з ОСОБА_6 вона знайома з кінця 1980х років, вона разом з ним, як чоловік та дружина проживали в м. Кіровоград після його розлучення з дружиною. У 1997 році, після смерті батька, ОСОБА_6 переїхав жити до с. Антонівка, до матері та відносини між ними припинилися. У 2016 році вони зустрілися, відносини між ними відновилися, він часто приїжджав до неї, був знайомий з її дітьми. ОСОБА_6 говорив їй, що в селі є господарство тому він не міг надовго залишитися в м. Кіровоград. Вважає, що вона та ОСОБА_6 перебували у цивільному шлюбі, він планував переїхати до м. Кіровоград.

Свідок ОСОБА_16 суду показала, що останні три роки перед смертю ОСОБА_6 не проживав з позивачем однією сім`єю. Він особисто казав їй «що сім`ї між нами не має». Вона також бачила, як за два-три роки до смерті позивач забирала речі з будинку, а ОСОБА_6 проти цього не заперечував, казав «нехай це буде синові». Коли він їздив до Ізраїлю то просив позивача доглянути господарство. Вона, свідок, також допомагала йому доглядати господарство, коли його не було вдома. Також їй він казав, що у нього є інша жінка в м. Кіровоград та про це було відомо і ОСОБА_1 .

Вислухавши пояснення сторін та їх представників, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до положень ст.ст. 1217, 1223, 1258 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У разі відсутності заповіту право на спадкування за законом почергово одержують особи, визначені у ст.1261-1265 цього Кодексу.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6 (арк..с. 6).

Із заявами про прийняття спадщини звернулися позивач ОСОБА_1 та відповідачі: рідна тітка померлого - ОСОБА_5 та його двоюрідній брат - ОСОБА_4 (арк..с. 66, 79, 96).

Інших спадкоємців, передбачених ст.ст. 1261, 1262, 1266 ЦК України, після смерті ОСОБА_6 не має.

Відповідно до довідки № 147 від 09.01.2019 року похованням ОСОБА_6 займалася ОСОБА_1 (арк..с. 13).

Відповідно до довідки № 145 від 29.01.2019 року на момент смерті ОСОБА_6 проживав за адресою: АДРЕСА_1 разом із цивільною дружиною ОСОБА_1 , яка зареєстрована у вказаному житловому будинку з 31.12.1999 року (арк..с. 14).

Згідно довідки № 1006 від 22.12.2018 року ОСОБА_1 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 з 25 березня 2014 року (арк..с. 15).

Відповідно до довідки № 102 від 29.01.2019 року ОСОБА_1 доглядала за ОСОБА_6 під час знаходження останнього на стаціонарному лікуванні в терапевтичному відділення з 10.12.2018 року по 13.12.2018 року (арк..с. 16) куди доставила його з діагнозом гострий інфаркт міокарда (арк..с. 17).

Постановою суду від 16.09.2014 року ОСОБА_6 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Згідно тексту постанови « ОСОБА_6 влаштував сварку зі своєю дружиною ОСОБА_1 ….».

За клопотанням представників сторін було витребувано книги по господарського обліку станом до 2015 року, однак документи до суду не надійшли, у зв`язку з передачею їх до архіву, інших клопотань до суду не надходило (арк..с. 135).

Відповідно до ст. 1258 цього Кодексу, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від спадкування, неприйняття спадщини, або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 ЦК України.

Згідно ч. 2ст. 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст.3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Згідно п. 21 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. Згідно п. 6 даної Постанови безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Належних письмових доказів на підтвердження проживання ОСОБА_1 однією сім`єю з ОСОБА_6 , наявності спільного бюджету та ведення спільного господарства в період з грудня 2013 року по день смерті ОСОБА_6 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 , позивачем суду не надано.

З урахуванням того, що обставини, які підлягають доказуванню, носять приватний характер, вони не можуть бути підтверджені виключно показаннями свідків.

До показань допитаних в ході судового розгляду справи свідків суд відноситься критично, оскільки вони носять загальний характер і в своїй сукупності не підтверджують обставини, які підлягають доказуванню для доведення факту проживання сім`єю без реєстрації шлюбу не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме: наявність спільного бюджету, ведення спільного господарства та побуту між позивачкою та померлим у зазначений період. З показань свідків також не вбачається, що померлий ОСОБА_6 протягом тривалого часу через похилий вік або тяжку хворобу був у безпорадному стані та потребував сторонньої допомоги, у зв`язку з чим самостійно не міг забезпечити умови свого життя, тобто не доводять наявності підстав для зміни черговості спадкування.

Так, досліджені судом довідки сільської ради № 145 від 29.01.2019 року та № 1006 від 22.12.2018 року мають суперечності, які не усунуті під час судового розгляду справи, а саме в одному випадку зазначено, що ОСОБА_17 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 31.12.1999 року, а в іншому випадку з 25.03.2014 року.

Згідно з 12 сторінки паспорту позивача вона зареєстрована за вказаною адресою з 25.03.2014 року (арк.с.19).

Надана позивачем на підтвердження своїх позовних вимог копія постанови Братського районного суду Миколаївської області від 16.09.2014 року про притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП також не є доказом постійного проживання та наявності спільних прав та обов`язків члена сім`ї протягом п`яти років, оскільки не підтверджує проживання з 2013 року.

Також, не є прямим та безпосереднім доказом на підтвердження факту проживання однією сім`єю довідка про здійснення позивачем поховання ОСОБА_6 .

На думку суду, зазначені докази кожен окремо та в їх сукупності не підтверджують того, що ОСОБА_1 та ОСОБА_6 спільно проживали, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Суд погоджується з тим, що відносини, які склалися між позивачем та померлим, мали ознаки сімейних відносин, але не може погодитися з тим, що вони мали ознаки постійного характеру.

Судом також не встановлено, що ОСОБА_1 протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Надані позивачем довідки з лікарні не підтверджують факту знаходження ОСОБА_6 у безпорадному стані.

Право на пред`явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом.

Підставами для задоволення такого позову є сукупність юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); матеріальне забезпечення спадкодавця; надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження, прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; тривалий час здійснення зазначених вище дій; безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом.

Судом встановлено, що спадкодавець помер у віці 58 роки, що за загальними правилами не є похилим віком для чоловіків.

При цьому, безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Безпорадний стан повинен бути підтверджений відповідними записами в медичних документах.

Також слід зазначити, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.

Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Враховуючи те, що суд дійшов висновку, що позивачем не доведено права на зміну черговості для спадкування разом із спадкоємцем третьої черги за законом, тому встановлення факту проживання однією сім`єю не породжує юридичних наслідків для позивача.

Зазначене викладено у постанові ВС у справі № 346/1178/17 від 30.05.2019 року.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачем не надано належних та достатніх доказів на підтвердження своїх позовних вимог, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 265-266 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Приватний нотаріус Братського нотаріального округу Миколаївської області Малярчук Наталя Василівна, про встановлення факту проживання однією сім`єю та зміну черговості спадкування за законом - відмовити.

Позивач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідачі - ОСОБА_5 , місце проживання: АДРЕСА_2 ;

ОСОБА_4 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Приватний нотаріус Братського районного нотаріального округу Миколаївської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) Малярчук Наталя Василівна, місце знаходження: АДРЕСА_4 .

Рішення суду може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Братський районний суд Миколаївської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня проголошення рішення, а в разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 16.07.2021 року.

СуддяІ.Б. Гукова