Справа № 521/5242/21
Провадження №2-о/521/159/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2021 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді Граніна В.Л., при секретарі Шкребтієнко Г.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, -

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся ОСОБА_1 з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, та просить встановити факт, що заповіт від імені ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , посвідчений 21.01.2020 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Петровським В.М. та зареєстрований в реєстрі за №57,58 на ім`я внука ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , складений на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Встановлення даного факту заявнику необхідно для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , як спадкоємця за заповітом.

У судовому засіданні заявник участі не приймав, однак надав заяву про розгляду справи без його участі, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Заінтересована особа у судовому засіданні участі не приймала, однак надала заяву про розгляд справи без її участі, вимоги заявника підтримує та не заперечує проти їх задоволення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

На підставі ч.ч. 1, 2 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що має юридичне значення. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 , про що свідчить свідоцтво про смерть сери НОМЕР_1 , яке видано 06 березня 2020 року Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) та про що 06 березня 2020 року складено відповідний актовий запис №2496.

За життя ОСОБА_3 21.01.2020 року склав заповіт і на випадок своєї смерті зробив розпорядження, яким усе своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі, все те, що на день смерті буде йому належати, заповів внуку - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Після смерті спадкодавця ОСОБА_1 звернувся з заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Петровської Н.В. На підставі заяви про прийняття спадщини було заведено спадкову справу №16/2020 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 . Однак, нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки в наданому заповіті зазначено про те, що ОСОБА_3 заповів усе своє майно своєму внуку - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , але він не являється внуком і ним не надані документи, які підтверджують факт родинних відносин.

Матеріалами справи встановлений факт того, що заповіт складений на користь заявника, виходячи з наступного.

Так, ОСОБА_3 , 01.06.1968 року уклав шлюб з

ОСОБА_2 , яка є рідною бабкою заявника, про що свідчить свідоцтво про одруження НОМЕР_2 . На момент укладення шлюбу ОСОБА_2 мала 10 річну дочку - ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_5 , від першого шлюбу. ОСОБА_3 приймав активну участь у вихованні

ОСОБА_4 , відносився до неї, як до дочки. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уклала

шлюб з ОСОБА_5 , про що свідчить свідоцтво про шлюб

НОМЕР_3 . Від цього шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_7 народився заявник - ОСОБА_1 , про що

свідчить свідоцтво про народження НОМЕР_4 . ОСОБА_3 приймав участь у його

вихованні та сприймав як внука, що і стало причиною помилкового зазначення мене в заповіті, як внука.

Крім того, в заповіті вказано, що на випадок смерті ОСОБА_3 , останній заповів своє

майно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Відповідно до

паспорту та свідоцтва про народження заявник ОСОБА_1 , народився

ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Дана обставина також була підтверджена заінтересованою особою ОСОБА_2 , яка надала відповідні письмові пояснення.

Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року зі змінами, можуть встановлюватися факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж.

В Постанові Пленуму Верховного Суду «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року зі змінами в п. 12 указано, що при розгляді справи про встановлення, відповідно до п. 6 ст. 315 ЦПК України, факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Зазначений недолік не дає заявнику у повній мірі розпоряджатися своїми правами та порушує його інтереси, що в решті решт стало підставою для звернення з відповідною заявою до суду з метою встановлення юридичного факту.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Таким чином, судом не виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов`язане з вирішенням спору про право, а тому приходить до висновку, що усі наведені докази у їх сукупності свідчать про встановлення юридичного факту, що заповіт від імені ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , посвідчений 21.01.2020 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Петровським В.М. та зареєстрований в реєстрі за №57,58 на ім`я внука ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , складений на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

На підставі викладеного, керуючись п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», ч. 1 ст. 81, п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Встановити юридичний факт, що заповіт від імені ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , посвідчений 21.01.2020 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Петровським В.М. та зареєстрований в реєстрі за №57,58 на ім`я внука ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , складений на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги через Малиновський районний суд м. Одеси до Одеського апеляційного суду.

Головуючий