ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5484/21 Справа № 179/1375/20 Суддя у 1-й інстанції - Ковальчук Т. А. Суддя у 2-й інстанції - Деркач Н. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Деркач Н.М.,

суддів: Пищиди М.М., Ткаченко І.Ю.,

при секретарі Усик А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 19 лютого 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , про припинення договору іпотеки та скасування заборони відчуження квартири, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до АТ КБ «ПриватБанк», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , про припинення договору іпотеки та скасування заборони відчуження квартири.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 27 липня 2007 року між матір`ю позивача ОСОБА_3 та АТ КБ «Приватбанк» був укладений кредитний договір № DNM0GA00005425. Згідно п. 7.1 кредитного договору відповідач надав матері позивача кредит у розмірі 112 500,00 грн. на строк з 27.07.2007 року по 27.07.2017 року включно.

27 липня 2007 року між матір`ю позивача ОСОБА_3 та майновими поручителями ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , та відповідачем, був укладений договір іпотеки квартири за № DNM0GA00005425. Згідно умов договору іпотеки мати позивача ОСОБА_3 , та майнові поручителі ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 в забезпечення виконання зобов`язань матері, передали в іпотеку нерухоме майно, а саме трикімнатну квартиру, що розташована за адресою; АДРЕСА_1 загальною площею 58,49 кв. м.

24.04.2018 року приватним виконавцем Бурхан-Крутоус Лілією Анатолівною було відкрите виконавче провадження за № 56270875, на підставі виконавчого напису № 121 виданого 31.01.2018 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Бондар І. М. про звернення стягнення на нерухоме майно а саме на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , що належала на праві власності матері позивача ОСОБА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 мати позивача ОСОБА_3 померла. Після смерті моєї матері відкрилась спадщина, що складалась з нерухомого майна, а саме квартири, що знаходиться за адресою за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач прийняла спадщину, що відкрилась після смерті матері ОСОБА_3 , однак інші спадкоємці відмовились від прийняття спадщини.

10.09.2018 року приватним виконавцем Бурхан-Крутоус Лілією Анатолієвною була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження за № 56270875, у зв`язку зі смертю боржника ОСОБА_3 . Копія постанови від 10.09.2018 року про закінчення виконавчого провадження була направлена відповідачу - Акціонерному товариству Комерційний банк «Приватбанк» як стороні виконавчого провадження, про що зазначено у тексті постанови.

У серпні 2020 року, позивач дізналась про те, що відповідач направив до Магдалинівської державної нотаріальної контори, де відкрилась спадщина після смерті матері ОСОБА_3 , та яку позивач прийняла, вимогу про задоволення вимог кредитора.

Таким чином позивач вважає, що договір іпотеки квартири DNM0GA00005425 від 27 липня 2007 року, що укладався між матір`ю позивача ОСОБА_3 та майновими поручителями ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 є припиненим. Оскільки відповідач не пред`явив вимогу до спадкоємця - ОСОБА_4 у період з 10.09.2018 року - день винесення постанови приватним виконавцем про закінчення виконавчого провадження за № 56270875, де вказана смерть боржника, ОСОБА_4 17.07.2018 року, по 10.03.2019 року - останній день пред`явлення вимоги до спадкоємця, то відповідно до положень ч. 2, ч. 4 ст. 1281 ЦК України зобов`язання ОСОБА_4 за кредитним договором від 27 липня 2007 за № DNM0GA00005425, та відповідно договір іпотеки квартири DNM0GA00005425 від 27 липня 2007 року є припиненими, так як відповідачем пропущений 6 місячний строк пред`явлення вимог до спадкоємця.

У зв`язку з викладеним, позивачка просила суд визнати припиненим договір іпотеки та скасувати заборону відчуження вищевказаної квартири.

Рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 19 лютого 2021 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до АТ КБ «Приватбанк», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_2 про припинення договору іпотеки та скасування заборони відчуження квартири, відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким її позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ КБ «Приватбанк» просить рішення суду, як законне та обґрунтоване, на їх думку, залишити без змін з огляду на безпідставність доводів апеляційної скарги.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Статтею 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення у даній справі не повністю відповідає зазначеним вище вимогам закону.

Судом встановлено, що 27 липня 2007 року між ОСОБА_3 та АТ КБ «Приватбанк» був укладений кредитний договір № DNM0GA00005425. Згідно п. 7.1 кредитного договору відповідач надав ОСОБА_3 кредит у розмірі 112 500,00 грн. на строк з 27.07.2007 року по 27.07.2017 року включно (а. с. 16-18).

27 липня 2007 року між ОСОБА_3 та майновими поручителями ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , та відповідачем, був укладений договір іпотеки квартири за № DNM0GA00005425. Згідно умов договору іпотеки ОСОБА_3 , та майнові поручителі ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 в забезпечення виконання зобов`язань передали в іпотеку нерухоме майно, а саме трикімнатну квартиру, що розташована за адресою; АДРЕСА_1 загальною площею 58,49 кв. м. (а. с. 19-25).

24.04.2018 року приватним виконавцем Бурхан-Крутоус Лілією Анатолівною було відкрите виконавче провадження за № 56270875, на підставі виконавчого напису № 121 виданого 31.01.2018 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Бондар І. М. про звернення стягнення на нерухоме майно, а саме на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , що належала на праві власності ОСОБА_3 (а. с. 26-29).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (а. с. 14).

17.12.2018 року із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 звернулися син спадкодавця ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (а. с. 130-131). Спадкоємцям нотаріусом роз`яснення, зокрема обов`язок сповістити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини та обов`язок задовольнити вимоги кредитора спадкодавця.

10.09.2018 року приватним виконавцем Бурхан-Крутоус Лілією Анатолівною винесена постанова про закінчення виконавчого провадження за № 56270875, у зв`язку зі смертю боржника ОСОБА_3 (а. с. 30-33). Копія постанови від 10.09.2018 року про закінчення виконавчого провадження 12.09.2018 року була направлена відповідачу - Акціонерному товариству Комерційний банк «Приватбанк» як стороні виконавчого провадження, про що зазначено у тексті постанови (а. с. 164-165).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 , суд першої інстанції виходив з того, що АТ КБ «Приватбанк» дізнавшись про смерть боржника та 25.06.2020 року звернувся до нотаріуса з претензією кредитора (а. с. 136-143), тобто у строк визначений ст. 1281 ЦК України (в редакції, яка діє з 04.02.2019 року). Оскільки свідоцтво про право на спадщину після ОСОБА_3 не видавалося, строк пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців не сплинув.

Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Так, відповідно до статті 23 Закону України «Про іпотеку», у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи іпотекодавця, такий спадкоємець не несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання основного зобов`язання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки.

Стаття 17 Закону України «Про іпотеку» визначає підстави для припинення іпотеки, серед яких: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізація предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її; з інших підстав, передбачених цим Законом.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що заочним рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області у справі № 179/1116/13 від 27 вересня 2013 року за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на квартиру загальною площею 58.49 м2, житловою площею 28.18 м2, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , за кредитним договором і договором іпотеки № DNMOGA00005425 від 27.07.2007 позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк задоволено частково. Звернуто стягнення на квартиру загальною площею 58.49 м2, житловою площею 28.18 м2, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Вказане рішення набрало законної сили.

Також встановлено, що зазначене судове рішення не виконано, тобто боргові зобов`язання боржника ОСОБА_3 не припинилися.

Тобто, у зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_3 умов кредитного договору, банк скористався своїм правом на судовий захист своїх прав та інтересів кредитора та іпотекодержателя, звернувся до суду з позовом до неї та майнових поручителів про звернення стягнення на предмет іпотеки. Вказане право реалізоване банком за життя ОСОБА_3 .

Звертаючись до суду із цим позовом, позивач посилалась на те, що банк з вимогою про виконання умов кредитного договору звернувся до нього, як до спадкоємця іпотекодавця з пропуском строків, встановлених статями 1281, 1282 ЦК України, наслідком чого є позбавлення кредитора права вимоги за основним і додатковим зобов`язаннями у зв`язку із припиненням таких зобов`язань.

Стаття 17 Закону України «Про іпотеку» визначає підстави для припинення іпотеки, серед яких немає такої як смерть іпотекодавця, оскільки за змістом частини першої статті 1282 ЦК України та частини першої статті 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності на предмет іпотеки в порядку спадкування іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, який як спадкоємець набуває статусу іпотекодавця. Відтак, іпотека у зв`язку з фактом набуття її предмета у власність спадкоємцями боржника-іпотекодавця не припиняється.

Зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України. Тобто, стаття 1281 ЦК України, яка визначає преклюзивні строки пред`явлення таких вимог, застосовується і до кредитних зобов`язань, забезпечених іпотекою.

Визначені статтею 1281 ЦК України строки пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців і позовна давність є різними строками. Сплив перших має наслідком позбавлення кредитора права вимоги (припинення його цивільного права), а отже, і неможливість вимагати у суді захисту відповідного права.

Між тим, приписи ст.ст.1281 і 1282 ЦК України та ст. 23 Закону України «Про іпотеку» регламентують особливості правового регулювання відносин між кредитором і спадкоємцями боржника, зокрема в зобов`язаннях, забезпечених іпотекою.

Однак, так як існує рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, воно не виконано, зміст обставин, які ним встановлено та факт набрання рішенням законної сили виключає можливість застосування наслідків строків передбачених ч.4 ст.1281 ЦК України.

Банк реалізував своє право на звернення стягнення на предмет іпотеки ще у 2013 році, що підтверджується заочним рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області у справі № 179/1116/13 від 27 вересня 2013 року.

Доказів виконання основного зобов`язання за кредитним договором позивачем не надано.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи заявлені позовні вимоги та підстави, на які позивач посилався в обґрунтування своїх вимог, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, надавши належну оцінку обставинам справи, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для визнання відповідача таким, що втратив право вимоги за договором іпотеки, а також скасування заборони на нерухоме майно, оскільки позивач в порядку спадкування набув статус іпотекодавця і має всі його права й несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували на момент набуття ним права власності на предмет іпотеки, а наявність рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, яке не виконано, зміст обставин, які ним встановлено та факт набрання рішенням законної сили виключає можливість застосування наслідків строків передбачених ч.4 ст.1281 ЦК України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги фактично не спростовують висновків суду першої інстанції щодо необхідності відмови у задоволенні позовних вимог, а тому не є суттєвими і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, змінити рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 376 ЦПК України, зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Таким чином, оскільки суд першої інстанції при відмові у задоволенні позовних вимог виходив з того, що свідоцтво про право на спадщину після ОСОБА_3 не видавалося, а тому строк пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців не сплинув, апеляційний суд вважає за необхідне частково задовольнити апеляційну скаргу ОСОБА_1 та рішення суду в частині мотивів відмови у задоволенні позовних вимог змінити, виклавши мотиви відмови в редакції цієї постанови апеляційного суду, а в решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 19 лютого 2021 року в частині мотивів відмови у задоволенні позовних вимог змінити, виклавши мотиви відмови в редакції цієї постанови апеляційного суду.

В іншій частині рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 19 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Судді: Н.М. Деркач

М.М. Пищида

І.Ю. Ткаченко