Справа № 591/5093/20
Провадження № 2/591/674/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2021 року

Зарічний районний суд м. Суми у складі:

головуючого судді Ніколаєнко О.О.

за участю секретаря судового засідання Левицької Х.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

перекладача жестової мови Клюшнікової В.Я.,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Суми цивільну справу № 591/5093/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод прав власника шляхом виселення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом, мотивуючи вимоги тим, що відповідач є її племінником, на даний час мешкає у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який є її власністю. Зареєстрований у будинку за адресою: АДРЕСА_2 , у якому на даний час ніхто не проживає.

Після смерті матері окрім позивача спадщину ніхто не прийняв, тому вона отримала у спадок будинок за адресою: АДРЕСА_1 . Після смерті матері позивача відповідач самовільно вселився до будинку, хоча до цього часу там самостійно не проживав, а лише інколи заходив до бабусі. Неодноразово спілкувалась з відповідачем, наполягала на залишенні будинку, однак відповідач лаявся з цього приводу, ображаючи та погрожуючи позивачу, повідомив, що це буде його будинок і він буде там мешкати.

Після смерті матері накопичились значні борги по комунальним платежах, які відповідач відмовляється погашати. Відповідач не надає можливості не лише зробити ремонт у будинку, а і потрапити до нього. Не несе витрат на утримання будинку, комунальні платежі сплачується позивачем самостійно. Неодноразово зверталась до поліції з питання неможливості потрапити до власного будинка, однак звернення залишені були без реагування або закінчувались профілактичними бесідами.

Відповідач до смерті матері позивачки проживав за іншою адресою із дружиною. Жодних домовленостей з приводу проживання в будинку ні з померлою матір`ю позивача, ні з позивачем не було. Перешкоджає користуватися та розпоряджатися власністю. На підставі положень ст. 391,321,386 ЦК України просить усунути перешкоди у здійсненні нею права користування та розпорядження своїм майном шляхом виселення ОСОБА_2 з будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 08.09.2020 відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 18.12.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

У визначений в ухвалі суду строк відповідач не скористався правом подати відзив на позовну заяву.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала із зазначених у позові підстав. Додатково пояснила, що після смерті матері відкрилася спадщина. Вона звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та повідомила, що спадкоємцем першої черги також є її рідна сестра мати відповідача. Сестра спадщину не прийняла, тому позивач є єдиною власницею будинку. На час смерті матері ОСОБА_3 відповідач проживав разом із дружиною за адресою дружини, потім у 2019 році переїхав до спірного будинку. За матір?ю доглядала сестра позивачки. Відповідач не сплачує комунальні послуги, не допускає у будинок працівників комунальних служб. Позивачка має намір зробити ремонт та проживати у будинку, однак відповідач чинить їй перешкоди у цьому. Зареєстрований у будинку, який належить на праві власності його матері, однак у ньому не проживає. Будинок сестри у нормальному стані, придатний для проживання.

Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечував. Пояснив, що позивача у спірному будинку не було з 2008 року. Він фактично мешкає у будинку все життя. Лише 4 роки з 2009 по 2012 рік не проживав за адресою: АДРЕСА_1 .Після смерті бабусі у нього з позивачем була домовленість, що позивач прийме спадщину, а потім вони поділять це майно. Мати відповідача зверталась до нотаріуса з питання прийняття спадщини, однак у зв?язку з тим, що за подання заяви необхідно було сплатити кошти, таку заяву не подала. На даний час у спірному будинку проживає не лише він, а і троє його малолітніх дітей та мати. По АДРЕСА_2 будинок не добудований, проживати у ньому неможливо, коштів на ремонт не має, оскільки один виховує трьох дітей. Комунальні послуги сплачує періодично.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивачка є донькою ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 13). Відповідач є онуком ОСОБА_3 та племінником позивача.

17.01.2019 ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу Вольвач А.В. із заявою про прийняття спадщини після смерті матері(а.с. 77).

26.02.2019 приватним нотаріусом направлено повідомлення ОСОБА_4 (яка є матір?ю відповідача у справі) про необхідність подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері або про відмову від неї на користь інших спадкоємців (а.с. 79).

15.03.2019 на замовлення позивачки виготовлено технічний паспорт на зазначений будинок (а.с. 14-17).

23.07.2019 ОСОБА_1 подано приватному нотаріусу заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину (а.с. 80)

23.07.2019 ОСОБА_1 приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Вольвач А.В. видано свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку та житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_3 (а.с. 7-11).

23.07.2019 зареєстроване право власності ОСОБА_1 на вказані земельну ділянку та житловий будинок, що підтверджується витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно та їх обтяжень (а.с. 10,12)

Відповідно до довідки про склад сім?ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб за адресою АДРЕСА_1 станом на 28 липня 2020 року відсутні зареєстровані особи (а.с. 6)

Відповідно до довідки від 24.02.2020 дільничного офіцера поліції Сумського ВП ГУНП в Сумській області 13.02.2020 ОСОБА_1 зверталась до поліції з приводу того, що її племінник мешкає у її будинку без дозволу, покинути оселю не бажає. За результатами проведеної перевірки прийнято рішення про припинення розгляду звернення, враховуючи не встановлення у події ознак кримінального чи адміністративного правопорушення (а.с. 109).

За період з 25.06.2020 по 28.01.2021 позивачем сплачено вартість комунальних послуг, спожитих за адресою: АДРЕСА_1 , на загальну суму 16055,96 грн.

Допитана як свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснила, що вона є рідною сестрою позивачки та матір?ю відповідача. Син з 7-8 років проживав зі своєю бабусею та дідусем до їх смерті. Не проживав у будинку по АДРЕСА_2 , власником якої є свідок, оскільки мати хворіла, а відповідач доглядав за нею. Проживають у будинку за адресою: АДРЕСА_1 протягом 15 років. З 2012 року у будинку за адресою: АДРЕСА_1 фактично мешкають вона, відповідач та двоє його дітей. До смерті матері комунальні послуги у будинку оплачувала вона, а після смерті її син. Заяву про прийняття спадщини не подавала, оскільки не було грошей.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснив, що є сусідом відповідача, проживає по АДРЕСА_3 . Минулого року позивачка відрізала газопостачання у будинок по АДРЕСА_1 , допомагав відповідачу ставити двері та твердопаливний котел. Відповідач проживає по АДРЕСА_1 весь час. По АДРЕСА_2 ніхто не проживає з 2012 року, житло непридатне для проживання, оскільки там тріснула стіна. Раніше, років до 7-8, у ньому проживав відповідач з матір?ю. Після того, як у відповідача народилася двійня, виїхав жити до бабусі.

Свідок ОСОБА_7 пояснила, що є сусідкою відповідача та проживає по АДРЕСА_4 . Коли ОСОБА_3 хворіла, за нею доглядали відповідач, його мати та діти. Відповідач має трьох дітей, з якими постійно проживав ще за життя бабусі у її будинку. По АДРЕСА_2 відповідач не проживає років 8-10, переїхав на АДРЕСА_1 коли захворіла бабуся.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1 ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до статті 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Як передбачає ч. 4 ст. 319 ЦК власність зобов`язує. Це правило конкретизоване у ст. 322 Кодексу, яка встановлює, що власник зобов`язаний утримувати майно, котре йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 8 Європейської конвенції з прав людини закріплено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Правова позиція ЄСПЛ відповідно до пункту 1 статті 8 Конвенції гарантує кожній особі крім інших прав право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Навіть якщо законне право на зайняття житлового приміщення припинене, особа вправі мати можливість, щоб її виселення було оцінене судом на предмет пропорційності у світлі відповідних принципів статті 8 Конвенції.

Разом із тим суд звертає увагу на те, що у спірних правовідносинах права позивачки, як власниці житлового будинку, захищені і статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

При розгляді справи по суті необхідно звернути увагу на баланс інтересів сторін спору а також дослідити питання дотримання балансу між захистом права власності позивачки та захистом права відповідача на користування будинком.

Судом встановлено, що позивачка є власником домоволодіння, однак позбавлена можливості вільно користуватись та розпоряджатись майном, оскільки без її згоди в ньому проживає відповідач. При цьому, як вбачається із досліджених в ході судового розгляду фотографій та відеозапису, домоволодіння по АДРЕСА_1 знаходиться у занедбаному стані, доглядом за ним відповідач не займається, що не заперечує і сам відповідач. Позивач здійснює оплату комунальних послуг, наданих по вказаній адресі, хоча фактично будинком користується відповідач, а не вона. У позивача відсутні ключі від будинку, який є її власністю, що свідчить про відсутність можливості вільно розпоряджатися власним майном. Таким чином, суд дійшов висновку, що право позивача на користування власністю є порушеним.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Відповідач, у свою чергу, не довів належними та допустимими доказами, що проживає у будинку зі згоди власника, у тому числі і попереднього. Твердження відповідача, що у будинку проживають також його малолітні діти та мати підтверджується лише показаннями свідків, які є його сусідами за адресою реєстрації, а не фактичного проживання. Місце реєстрації дітей суду не повідомив, місце їх фактичного проживання за адресою АДРЕСА_1 , окрім показань свідків, нічим не підтверджується.

Показання вказаних свідків стосовно періодів проживання відповідача за адресою АДРЕСА_1 істотно відрізняються між собою та із поясненнями самого відповідача. Відповідач під час судового розгляду пояснював, що періодично за життя бабусі проживав у дружини/колишньої дружини. Вказане суперечить показанням свідків у частині, що відповідач з дитинства проживав у бабусі.

На неодноразові пропозиції суду надати докази, які б підтверджували заперечення відповідача проти позову, відповідач жодних доказів не надав.

Пояснення відповідача, що він сплачує комунальні послуги нічим не підтверджується, суд неодноразово роз`яснював відповідачу право надати відповідні докази, однак відповідач таких доказів не надав.

Разом з тим, суд враховує, що відповідач зареєстрований за іншою адресою АДРЕСА_2 з 2005 року (а.с. 152). Будинок належить на праві приватної власності матері відповідача, що не заперечується сторонами у справі та підтверджується показаннями ОСОБА_5 (матері відповідача). Жодних доказів, що будинок перебуває у аварійному стані та у ньому неможливо проживати суду не надано.

Суд вважає необгрунтованими доводи відповідача про існування домовленостей у нього з позивачем, що після реєстрації права власності за собою позивач відчужить половину будинку відповідачу не підтверджені доказами та не впливають на результат розгляду справи. Суд також не бере до уваги доводи відповідача, що його мати звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, оскільки у неї відсутні кошти та вона зловживає алкоголем, так як такі доводи не свідчать про прийняття спадщини матір?ю відповідача та не впливають на результат розгляду даного спору.

Враховуючи баланс між захистом права власності позивачки та недопущенням порушення права відповідача на житло, суд вважає, що припинення права користування відповідача спірним житлом відповідає такій пропорційності, оскільки відповідач має постійне зареєстроване місце проживання за іншою адресою; майно (житловий будинок, земельну ділянку), яка належить позивачу, не утримує; оплату фактично спожитих відповідачем комунальних послуг здійснює позивач, а не відповідач; відповідач перешкоджає позивачу у користуванні будинком.

Тому відповідач як член сім?ї попереднього власника втратив право на користування будинком, оскільки він вже не є членом сім?ї власника та не зареєстрований у спірному житловому будинку. Таким чином, у справі, що розглядається, інтереси позивачки, як власника житла перевищують інтереси особи, у якого відсутні правові підстави користування чужим майном, та який, за доводами позивачки, забезпечений іншим житловим приміщенням, що ним не спростовано.

Враховуючи викладене, суд вважає необхідним усунути перешкоди у здійсненні позивачкою права користування та розпорядження своїм майном шляхом виселення відповідача з будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі ст. 141 ЦПК України у зв?язку з задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 840,80 грн., сплачений при зверненні до суду.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 10-13, 19, 76-82, 141, 258, 259, 264, 265, 273 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод прав власника шляхом виселення задовольнити.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 у здійсненні нею права користування та розпорядження своїм майном шляхом виселення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 840,80 грн., сплачений при зверненні до суду.

Рішення суду може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Зарічний районний суд м. Суми протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повний текст рішення виготовлено 05.03.2021.

Суддя О.О.Ніколаєнко