У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2021 року Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді Галущенко Ю.А.,з участю секретаря судового засідання Овчаренко К.А.,розглянув у відкритому судовому засіданні скаргу

ОСОБА_1 на дії та рішення державного виконавця Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро),

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся із скаргою, уточненою в процесі її розгляду, в якій зазначає, що на виконанні Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) перебувало виконавче провадження № 61608991, відкрите на підставі виконавчого листа № 336/3334/19 виданого 18.12.2019 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя, про усунення перешкоди ОСОБА_2 у користуванні житловим приміщенням шляхом вселення у квартиру АДРЕСА_1 та зобов`язати ОСОБА_3 , ОСОБА_1 передати ОСОБА_2 ключі від зазначеної квартири.

Постановою старшого державного виконавця Світлої Л.В. від 19.12.2020 р. відкрито вищевказане виконавче провадження.

Жодних дзвінків або викликів від державного виконавця Придіус О.В.не отримував оскільки вони йому не направлялись, що позбавило його на добровільне виконання рішення суду.

Разом з цим, не повідомивши боржника про примусове виконання рішення, державним виконавцем в подальшому прийнято постанову від 04.03.2020 року про накладення штрафу у розмірі 1700 грн. за невиконання вимоги державного виконавця від 27.01.2020 року відповідно до акту 07.02.2020 року.

Наступною постановою від 19.03.2020 року накладено штраф у розмірі 3400 грн. за невиконання вимоги державного виконавця від 27.01.2020 року. П.2 зазначеної постанови про накладення штрафу від 19.03.2020 року ОСОБА_3 зобов`язано проти 10 робочих днів виконати рішення.

Після чого, державним виконавцем 19.03.2021 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 11 ч. 1 ст. 39,40 Закону України «Про виконавче провадження». А вже 20.03.2020 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 61608991 про стягнення виконавчого збору на суму 8346,00 грн.

Постановами від 15.10.2020 року в рамках виконавчого провадження № 61608991 накладено арешт на майно боржника, встановлено розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.

Постановою від 15.10.2020 року об*єднано виконавчі провадження № 61608719 та 61608991 у зведене виконавче провадження № 63306961.

Як зазначає скаржник, всі дії стягувача, як до так і після прийняття рішення, були направлені на зведення рахунків із боржником. Його вселення до 1/4 частки квартири,яка дорівнює 7,65 кв.м. та яку він в наступному фактично подарував матері ОСОБА_3 , після отримання боржником копії постанови про відкриття провадження, позбавило ОСОБА_1 на добровільне виконання рішення суду. А дії державного виконавця, який не повідомляв боржника про відкриття та рух виконавчого провадження є неправомірними, оскільки не повідомивши ОСОБА_1 про виконання рішення незаконно виніс ряд постанов щодо накладення штрафів, арештів майна боржника та стягнення виконавчих витрат.

З підстав визначених ст. 447-453 ЦПК України, просить суд постановити ухвалу, якою визнати дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно- Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Світлої Л.В неправомірними. Скасувати постанову від 04.03.2020 року про накладення штрафу в сумі 1700 грн. Скасувати постанову від 19.03.2020 року про накладення штрафу в сумі 3400 грн. Скасувати постанову від 19.03.2020 року про закінчення виконавчого провадження. Скасувати постанову від 19.03.2020 року про стягнення виконавчого збору та додаткових витрат. Скасувати постанову від 20.03.2020 року про вікриття виконавчого провадження № 61608719 та постанову від 15.10.2020 р. про розмір мімальних витрат в межах всього провадження. Скасувати постанову від 20.03.2020 року про вікриття виконавчого провадження № 61608991 постанову від 15.10.2020р. про розмір мінімальних витрат в рамках цього провадження. Скасувати постанову від 15.10.2020 року про об`єднання цих виконавчих проваджень в одне за № 63306961 та постанову від 15.10.2020 року про накладення арешту на все належне майно ОСОБА_1 .

В судове засідання представником скаржника ОСОБА_4 подано заяву про розгляд справи за її відсутності. За змістом заяви також вказала, що державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження повинен не тільки надіслати боржникові копію постанови про відкриття виконавчого провадження, а й пересвідчитись що вона отримана. Вказує, що державним виконавцем направлялися копії постанов за зареєстрованим місцем проживання боржника, замість його фактичного місця знаходження, що також позбавило боржника на добровільне виконання рішення суду. З викладених у заяві та скарзі підстав, наполягала на її задоволенні.

Державним виконавцем під час розгляду скарги подано відзив, та надано копію матеріалів виконавчого провадження за змістом яких із доводами скарги вона не згодна, оскільки під час здійснення виконавчого провадження нею вживалось всіх необхідних дій спрямованих на виконання рішення суду, в тому числі з метою повідомлення боржника нею направлялись виконавчі документи, здійснювались виходи за адресою реєстрації та виконання рішення. За текстом відзиву вказує не неспроможність доводів щодо належного повідомлення.

Також звернула увагу на те,що боржник ,який знав про рішення суду та його примусове виконання,в порушення ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» не вчинив дій щодо своєчасного його виконання.

При вирішенні скарги суд керується наступним.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

За змістом ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

ОСОБА_1 заявлено про поновлення строку на звернення до суду із скаргою, в зв*язку із тим, що державним виконавцем його не повідомлено про здійснення виконавчого провадження.

Дослідивши обґрунтованість посилань про поновлення строку встановленого ч. 1 ст. 449 ЦПК України, суд вбачає підстави для його поновлення оскільки пропущений він з поважних причин, про які суд зазначає за текстом.

Відповідно до приписів ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до ч. 1. Ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів - сукупність дій визначених Законом України «Про виконавче провадження», органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, Законом України «Про виконавче провадження», іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно зі ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

З матеріалів скарги та досліджених копії виконавчого провадження,доказів встановлено, що 18.12.2020 року до Шевченківського ВДВС м. Запоріжжя надійшла заява про примусове виконання виконавчого листа № 336/3334/19 від 18.12.2020 року виданого Шевченківським районним судом м. Запоріжжя про усунення перешкоди ОСОБА_2 у користуванні житловим приміщенням шляхом вселення у квартиру АДРЕСА_1 та зобов`язати ОСОБА_3 , ОСОБА_1 передати ОСОБА_2 ключі від зазначеної квартири.

Вищевказаний виконавчий документ зареєстровано за ВП № .12.2020 р.

Одночасно з відкриттям виконавчого провадження державним виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору, що дорівнює 8346,00 грн.

Відповідно до частини 1 статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувану, повідомлення стягувану про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованнм поштовим відправленням.

Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Державним виконавцем копії реєстрів поштових відправлень за якими вбачається про направлення копій постанов про відкриття виконавчого провадження суду не надано.

Постановою від 27.01.2020 р. визначено розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.

Порядок виконання рішення про вселення стягувача врегульований ст. 67 Закону України «Про виконавче провадження».

Частинами 1 та 2 цієї статті визначено, що державний виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання боржником рішення про вселення стягувача. У разі невиконання боржником рішення про вселення стягувача самостійно державний виконавець виконує його примусово. Примусове вселення полягає у забезпеченні державним виконавцем безперешкодного входження стягувача у приміщення, зазначене у виконавчому документі, та його проживання (перебування) в ньому.

Згідно ч. ч. 3, 4, 5, 6 даної норми закону державний виконавець зобов`язаний письмово повідомити боржника і стягувача про день і час примусового вселення. Боржник вважається повідомленим про примусове вселення стягувача, якщо повідомлення надіслано йому за адресою, за якою має здійснюватися вселення, чи іншою адресою, достовірно встановленою державним виконавцем. Відсутність боржника, належним чином повідомленого про день і час примусового вселення, під час виконання рішення про вселення не є перешкодою для вселення стягувача. У разі якщо боржник перешкоджає виконанню рішення про вселення стягувача, державний виконавець накладає на нього штраф та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. Примусове вселення стягувача здійснюється у присутності понятих за участю працівників поліції. Про примусове вселення стягувача державний виконавець складає акт, що підписується особами, які брали участь у виконанні рішення про примусове вселення. У разі подальшого перешкоджання боржником проживанню (перебуванню) стягувача у приміщенні, в яке його вселено, стягувач має право звернутися до державного виконавця із заявою про відновлення виконавчого провадження. У такому разі державний виконавець має право повторно здійснити примусове вселення стягувача та накласти на боржника штраф у подвійному розмірі відповідно до статті 75 цього Закону. Виконавче провадження не відновлюється і повторне примусове вселення стягувача не здійснюється, якщо особа, яка перешкоджає його проживанню (перебуванню), не є боржником. Питання про вселення стягувача в такому разі вирішується в судовому порядку.

28.01.2020 р. вимогою державного виконавця Придіуса А.С. зобов*язано з*явитись 07.02.2020 р. о 14.00 годині за адресою виконання рішення.

Актом державного виконавця від 07.02.2020 р. встановлено, що боржник не з*явився за викликом до державного виконавця.

25.02.2020 р. вимогою державного виконавця Придіуса А.С. зобов*язано з*явитись 06.03.2020 р. о 14.00 годині за адресою виконання рішення.

04.03.2020 р. державним виконавцем зроблено виклик боржника, яким зобов*язано останього з*явитись до державного виконавця 06.03.2020 р. об 11.00 годині, надати пояснення за фактом невиконання вимог виконавчого документа, відомості про доходи та місце роботи, про кошти та майно, надати документи.

Постановою від 04.03.2020 року накладено на боржника ОСОБА_1 штраф у розмірі 1700 грн. за невиконання вимоги державного виконавця від 27.01.2020 року відповідно до акту 07.02.2020 року.

06.03.2020 р. вимогою державного виконавця Придіуса А.С. зобов*язано з*явитись 06.03.2020 р. о 14.00 годині за адресою виконання рішення.

Актом державного виконавця від 06.03.2020 р. встановлено, що боржник не з*явився за викликом до державного виконавця.

Постановою від 19.03.2020 р. накладено на боржника ОСОБА_1 штраф у розмірі 3400 грн. за невиконання вимоги державного виконавця від 27.01.2020 року відповідно до акту 06.03.2020 року.

19.03.2021 року державним виконавцем Світлою Л.В. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 11 ч.1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження».

Вирішуючи скаргу по суті, суд виходить з того, що досліджені матеріали виконавчого провадження не містять доказів про відправлення постанови про відкриття виконавчого провадження, викликів до державного виконавця та вимог на 07.02.2020 року та 06.03.2020 року.

За наведених обставин суд вважає, що під час виконання рішення суду у справі № 336/3334/19 державним виконавцем не дотримано порядку виконання рішення про вселення стягувача, передбаченого ст. 67 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з чим визнає його дії неправомірними.

Оскільки боржника не було повідомлено про відкриття виконавчого провадження, винесені постанови про накладення штрафу та закінчення виконавчого провадження у ВП 60909360 є незаконними та підлягають скасуванню.

Вирішуючи питання про скасування постанов про відкриття виконавчого провадження від 20.03.2020 року у виконавчому провадженні № 61608719 та від 15.10.2020 року, постанови про об*єднання виконавчих проваджень в одне № 63306961 та постанови від 15.10.2020 року про накладення арешту на майно боржника, суд виходить з того, що скасовуючи постанову про закінчення виконавчого провадження підстави для виконання ВП 61608719 та ВП 63306961 у державного виконавця, відсутні.

Керуючись ст.447,451,353 ЦПК України,ст.3,13,18,63,64 Закону України «Про виконавче провадження»,суд-

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу задовольнити.

Визнати дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно- Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Світлої Л.В. при виконанні виконавчого провадження № 60909360 відкритого на підставі виконавчого листа № 336/3334/19 виданого 18.12.2019 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя, про усунення перешкоди ОСОБА_2 у користуванні житловим приміщенням шляхом вселення у квартиру АДРЕСА_1 та зобов`язати ОСОБА_3 , ОСОБА_1 передати ОСОБА_2 ключі від зазначеної квартири неправомірними.

Скасувати постанову в рамках виконавчого провадження 60909360 від 04.03.2020 року про накладення штрафу в сумі 1700 грн..

Скасувати постанову в рамках виконавчого провадження 60909360 від 19.03.2020 року про накладення штрафу в сумі 3400 грн.

Скасувати постанову в рамках виконавчого провадження 60909360 від 19.03.2020 року про закінчення виконавчого провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя Ю.А.Галущенко