Справа № 174/56/21
п/с № 2/174/89/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2021 року м. Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі :

головуючого судді - Ілюшик І.А.,

за участю: секретаря Малої К.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Вільногірськ, Дніпропетровської області, у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила права користування житловим приміщення в порядку усунення перешкод в здійсненні права власності на житло, третя особа: виконавчий комітет Вільногірської міської ради Дніпропетровської області,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 , про визнання особи такою, що втратила права користування житловим приміщення в порядку усунення перешкод в здійсненні права власності на житло, третя особа: виконавчий комітет Вільногірської міської ради Дніпропетровської області.

В обґрунтування позову зазначив, що йому на праві особистої приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 . Право власності на зазначену вище квартиру підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 11.03.2020 р. На цей час, в зазначеній вище квартирі зареєстрованй лише відповідач , як колишній власник квартири, але фактично проживає в цій квартирі лише він. З березня 2020 року відповідач добровільно виселився із зазначеного вище житла, придбав інше житло, де він фактично і проживає.

На цей час, реєстрація відповідача в зазначеному вище житлі, порушує його права та інтереси як власника майна, зняття відповідача з реєстраційного обліку із згаданого вище житла, в інший спосіб, ніж за рішенням суду, є неможливим, що й змушує його звертатися з цим позовом до суду за захистом свого права власності на зазначену вище квартиру, оскільки добровільно знятись з реєстраційного обліку із цієї квартири відповідач не бажає.

Ухвалою від 08.02.2021 року відкрито спрощене позовне провадження по даній справі з повідомленням (викликом) сторін та запропоновано відповідачу подати відзив на позов з доказами його обґрунтування. Копію ухвали та копію позовної заяви із додатками було надіслано відповідачу.

У визначений в ухвалі строк відповідачем відзив не подано.

Позивач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, якою просить задовольнити позовні вимоги, розглянути справу у його відсутність, у разі неявки відповідачів ухвалити заочне рішення по справі.

Відповідачі у судове засідання не з`явився, проте від нього надійшла заява, в якій він просить розглянути справу без його участі, проти позовних вимог заявлених позивачем не заперечує.

Представник третьої особи виконавчий комітет Вільногірської міської ради Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, подав заяву в якій просив справу розглядати без його участі, вважає, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши та оцінивши в сукупності надані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Так судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником кв. АДРЕСА_1 , на підставі копії договору купівлі-продажу квартири від 11.03.2020 року, зареєстровано в реєстрі за № 127, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 203604615 від 11.03.2020 року (а.с. 7,9).

На даний час, у спірній квартирі, відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб № 241 від 25.01.2021 року, виданого відділом реєстрації фізичних осіб виконавчого комітету Вільногірської міської ради, зареєстрований відповідач ОСОБА_2 (а.с. 6).

Факт того, що відповідач не проживає за адресою: АДРЕСА_2 , підтверджується актом № 75 від 25. 01.2021 року, складеного депутатом Вільногірської міської ради Мельніком В.В., в присутності свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , яким було проведено обстеження родини ОСОБА_1 , та встановлено, що в квартирі відповідач не проживає більше шести місяців (а.с.8).

У відповідності до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

За змістом ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Як вбачається зі змісту ст. 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок, квартиру користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до п. 34 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації.

Відповідно до правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 16.11.2016р. у справі №6-709цс16, власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-якій час.

У відповідності до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Як випливає із зазначеної норми закону, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно при позбавлення права власності на житлове приміщення, позбавленні права користування житловим приміщенням, визнанні особи безвісно відсутньою, оголошенні фізичної особи померлою.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим вимогу про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Як зазначає у своєму позові позивач, наявність реєстрації відповідача у належній йому на праві власності квартирі, заважає йому вільно розпоряджатися своєю власністю, а відповідачка втратила право користування спірним житловим приміщенням у зв`язку з його відчуженням.

Таким чином, з огляду на встановлені у судовому засіданні обставини та наведені норми чинного законодавства, позовні вимоги ОСОБА_1 про усунення перешкод в здійсненні права особистої приватної власності на житло є обґрунтованими, підтверджуються зібраними у справі доказами, а тому підлягають до задоволення у повному обсязі.

За клопотанням позивача, судові витрат залишити за ним.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 321, 383, 391 ЦК України, ст.ст. 10, 76, 81, 263, 265, 280-283, 289 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила права користування житловим приміщення в порядку усунення перешкод в здійсненні права власності на житло, третя особа: виконавчий комітет Вільногірської міської ради Дніпропетровської області - задовольнити.

В порядку усунення перешкоди в здійснення ОСОБА_1 свого права особистої приватної власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , визнати ОСОБА_2 таким, що втратив своє право користування житлом, зазначеним вище.

Судові витрати віднести на рахунок позивача.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Вільногірський міський суд Дніпропетровської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.А.Ілюшик