Номер провадження 2/570/66/2021
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 лютого 2021 року Рівненський районний суд Рівненської області у складі:

судді Гнатущенко Ю.В.

з участю секретаря судових засідань Іллюк С.Р.

представників позивача ОСОБА_1 , адвоката Філатової А.В.,

представника відповідачки адвоката Сокаль В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Наумець Лідія Костянтинівна про визнання свідоцтв про право на спадщину за заповітом частково недійсними, -
в с т а н о в и в :

У червні 2017 р. представник позивача ОСОБА_2 ОСОБА_1 звернулася в Рівненський міський суд Рівненської області із позовом до ОСОБА_3 , третя особа Приватний нотаріус Наумець Л.К. та просить визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 12.10.2015 р., видане Приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Наумець Л.К. реєстровий №731 на ОСОБА_4 в частині спадкування 1/6 частки квартири АДРЕСА_1 , як обов`язкової частки спадкоємця ОСОБА_5 .

Визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 12.10.2015 р. видане Приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Наумець Л.К. реєстровий номер №730 на ОСОБА_4 в частині спадкування 1/6 частки квартири АДРЕСА_1 як обов`язкової частки спадкоємця ОСОБА_5 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 2/6 частки квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обгрунтування позову вказує, що відповідно до витягу № 11555166 станом на 16.08.2006 р., зареєстровані власники квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 : ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 . Форма власності спільна сумісна, кожен володіє 1/3 часткою квартири.

Вищевказані громадяни перебували в наступних родинних відносинах, що підтверджується матеріалами справи:

-ОСОБА_7 мати ОСОБА_5 ;

-ОСОБА_5 дружина ОСОБА_6

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 29.01.2016 р.

Після її смерті залишилося спадкове майно, а саме 1/3 частка вищезгаданої квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_7 залишила заповіт на свою внучку ОСОБА_4 .

Однак ОСОБА_7 була матір`ю ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб, видане народним комісаріатом внутрішніх справ УРСР 08.09.1945 р. та свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 від 20.12.1952 р.

Виходячи із положень ст. 1241 ЦК України, непрацездатні особи це особи, які досягли пенсійного віку. На момент смерті ОСОБА_7 - ОСОБА_5 виповнилося 77 років, отже вона була пенсійного віку, не працездатна і не зважаючи на заповіт мала право на обов`язкову частку у спадщині.

Виходячи із положень ст. ст. 1241, 1268 ЦК України, оскільки після смерті спадкодавця ОСОБА_5 проживала в тій самій квартирі (підтвердженням цього є довідка, видана управлінням житлового господарства м.Рівне ЖКП «Покровське» від 29.01.2016 р.), заяви про відмову від спадщини не подавала, тому позивач вважає, що вона прийняла спадщину у розмірі 1/6 частки квартири.

Отже, ОСОБА_5 мала право та успадкувала як спадкоємець першої черги після смерті своєї матері ОСОБА_7 обов`язкову частку у спадщині, що їй належить по закону, а саме половину 1/3 частки квартири, тобто 1/6 від цілої квартири.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 27.10.2015 р.

Після його смерті залишилося спадкове майно, а саме 1/3 частка вищезгаданої квартири за адресою АДРЕСА_2 .

ОСОБА_6 залишив заповіт на ОСОБА_4 .

Однак ОСОБА_6 був чоловіком ОСОБА_5 згідно свідоцтва про шлюб від 10.11.1956 р. та на момент його смерті дружина ОСОБА_5 була жива, проживала разом із ним, та її вік був 78 років.

З аналогічних вищезгаданих підстав, обгрунтованих ст.ст. 1241 та 1268 ЦК України, ОСОБА_5 мала право успадкувати половину 1/3 частки квартири, після смерті чоловіка ОСОБА_6 як обов`язкову частку.

Після смерті спадкодавця ОСОБА_6 ОСОБА_8 проживала в тій самій квартирі, підтвердженням цього є довідка, видана УЖГ м.Рівне, ЖКП «Покровське» від 29.01.2016 р., заяви про відмову від спадщини не подавала, тому позивач вважає, що вона прийняла спадщину у розмірі 1/6 частки квартири.

Отже, ОСОБА_5 мала право та успадкувала як спадкоємець першої черги після смерті свого чоловіка ОСОБА_6 обов`язкову частку у спадщині, що їй належить по закону, а саме половину 1/3 частки квартири, тобто 1/6 від цілої квартири.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 від 27.10.2015 р.

Померла заповіла все своє майно сину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

На момент смерті ОСОБА_5 належало:

-1/3 частки квартири АДРЕСА_1 згідно Свідоцтва про право власності Наказ № НОМЕР_5 /26.10.1994 р.;

-1/6 частки квартири АДРЕСА_1 (успадкована як обов`язкова частка після смерті матері ОСОБА_7 );

-1/6 частки квартири АДРЕСА_1 (успадкована як обов`язкова частка після смерті чоловіка ОСОБА_6 ).

Після смерті ОСОБА_5 було зареєстровано спадкову справу №58448756.

02.02.2016 р. позивач отримав свідоцтво про право на спадщину, відповідно до якого спадщина складається лише з 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 та зареєстрував право власності на 1/3 вищезгаданої квартири, про що свідчить інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 04.02.2016 р.

Таким чином, позивачу 01.12.2016 р. стало відомо відповідно до даних, які містяться в інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна власниками квартири, що знаходяться за адресою АДРЕСА_2 є:

- ОСОБА_2 у розмірі 1/3 частки;

- ОСОБА_4 у розмірі дві частки по 1/3 кожна, разом 2/3 частки квартири.

З наведеного слідує, що ОСОБА_4 набула право власності на 1/3 частки квартири (успадковану після смерті ОСОБА_6 ) та на 1/3 частки квартири (успадковану після смерті ОСОБА_7 ) АДРЕСА_1 на підставі свідоцтв про право на спадщину за заповітом, які були видані з допущенням помилок, бо по факту ОСОБА_4 мала право на дві частки квартири по АДРЕСА_3 (разом 1/3).

Отже, виходячи із ст.ст. 203, 229, 1301 ЦК України, п. 19 Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтва право на спадщину за заповітом, видані ОСОБА_4 12.10.2015 р. за реєстровими номерами №730, 731 підлягають скасуванню, як такі що не відповідають нормам чинного законодавства в частині виключення з обсягу успадковуваного майна обов`язкової частки на спадщину спадкоємця ОСОБА_5 .

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 04.07.2017 р. у складі судді Ковальова І.М. відкрито провадження у цивільній справі (а.с.37 т.1).

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 27.11.2017 р. витребувано у приватного нотаріуса Наумець Л.К. для огляду матеріали спадкових справ після смерті ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Згідно розпорядження №1 голови Рівненського міського суду Рівненської області Денисюка П.Д. від 15.05.2019 р. на підставі ч.4 ст.31 ЦПК України справу передано для розгляду по суті до Рівненського районного суду Рівненської області.

Ухвалою Рівненського районного суду від 10.07.2019 р. цивільну справу прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Рівненського районного суду від 20.01.2020 р. позов було залишено без руху.

Ухвалою Рівненського районного суду від 13.02.2020 р. продовжено розгляд цивільної справи.

Ухвалою Рівненського районного суду від 12.08.2020 р. закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду справи по суті.

Ухвалою Рівненського районного суду від 01.12.2020 р. витребувано від Першої Рівненської державної нотаріальної контори копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з відзивом вх. 17472 від 18.11.2019 р. представник відповідачки ОСОБА_4 адвокат Сокаль В.О. вказує, що йому відомо, що всі три спадкодавці спірного майна, одночасно та в одного нотаріуса оформили три заповіти на користь його довірительки. Враховуючи їх вік, вбачається, що нотаріус, який оформляв заповіт, роз`яснив їм суть укладених правочинів, вони їх зрозуміли, та свідомо бажали настання саме цих наслідків.

Відповідно до заявленого позову вбачається, що спадкодавець позивача змінив свій заповіт на користь позивача, проте він не подавав заяв на спадкування обов`язкових частин інших спадкодавців, оскільки будучи охопленим загальною волею спадкодавців фактично відмовився від своєї обов`язкової частки.

Отже, оскільки спадкодавець позивача на час свого життя не оспорював своєї частки, то позивач у відповідності до ст.. 1218 ЦК України, ставши спадкоємцем, лише з цього часу набув прав спадкодавця, що не були припинені днем його смерті. Тобто та обставина, що спадкодавець не подав заяви на прийняття спадщини обов`язкової частки, як того вимагає позивач, не дає підстав його вимагати реалізації таких прав спадкодавця після його смерті.

Наведене означає, що заявлений з цих підстав позов, не підлягає до задоволення, оскільки наявні з цього приводу права спадкодавця були припинені днем його смерті, і відповідно не могли бути успадковані позивачем і тим більше не могли бути передані довіреній особі, що підписала позов.

Згідно із письмовими поясненнями (а.с.49 т.1) приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Наумець Л.К. вказує, що у позовній заяві зазначено, що ОСОБА_9 була матір`ю ОСОБА_5 , однак у свідоцтві про народження НОМЕР_2 від 20.12.1952 р. ОСОБА_5 , копія якого додана до позовної заяви, матір`ю останньої записана ОСОБА_10 . Подані представником позивача копії документів не підтверджують родинних зв`язків (мати-дочка) між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 . Крім того, Свідоцтво про народження, видане на ім`я ОСОБА_11 , оскільки батьком записаний ОСОБА_12 , а не ОСОБА_13 , а Свідоцтво про смерть видане на ім`я ОСОБА_5 .

Що стосується розміру обов`язкової частки у спадщині ОСОБА_5 після смерті ОСОБА_6 , то вона позивачем визначена невірно як 1/6.

Згідно ч.1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Оскільки після смерті ОСОБА_6 залишилася не лише дружина, а й син, про що свідчить копія свідоцтва про народження ОСОБА_2 НОМЕР_6 , яка додана до позовної заяви позивачем, то за відсутності заповіту 1/3 частку квартири успадкували б син та дружина по Ѕ відповідно кожному і складала 1/6. Отже обов`язкова частка (при відсутності інших спадкоємців першої черги та наявності у власності спадкодавця лише одного об`єкта спадщини 1/3 частки кватири) становить 1/12 частки квартири.

Оскільки згідно законодавства України враховуються всі спадкоємці першої черги, в тому числі онуки за правом представлення згідно ст. 1666 ЦК України слід з`ясувати чи були інші спадкоємці першої черги після смерті ОСОБА_6 , крім дружини та сина. При наявності таких обов`язкова частка відповідно буде вираховуватися з урахуванням таких. Тобто буде меншою від 1/12.

При цьому обов`язкова частка вирахувана за умови, що спадкодавець мав у власності лише один об`єкт спадщини 1/3 частку квартири. Проте згідно ч.2 ст. 1241 ЦК України До обов`язкової частки у спадщині зараховується вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу, встановленого на користь особи, яка має право на обов`язкову частку, а також вартість інших речей та майнових прав, які перейшли до неї як до спадкоємця.

Із змісту заповіту ОСОБА_6 , посвідченого Омельяненко І.В. приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу, вбачається, що спадкодавець володів акціями, а спадкоємець на чиє ім`я він їх заповів не прийняв спадщину, отже, вони будуть успадковуватися спадкоємцями за законом (у даному випадку ОСОБА_5 , яка має право на обов`язкову частку у спадщині).

При оформленні спадщини після смерті ОСОБА_6 ОСОБА_4 був поданий звіт про незалежну оцінку майна, вчинений 15.07.2015 р. ТзОВ «Схід-П експерт», згідно якого вартість квартири АДРЕСА_1 становить 2020 825 грн. Тому вартість 1/12 частки квартири становить 16 902 грн.

Із змісту ч.2 ст. 1241 ЦК України випливає, що розмір обов`язкової частки у спадщині відповідно зменшується на вартість речей домашнього вжитку, цінних паперів, грошових вкладів у банках, неотриманої пенсії, транспортних засобів тощо, тобто на вартість майна, яке не охоплене заповітом, а успадковується спадкоємцем , який має право на обов`язкову частку за законом.

Це необхідно враховувати, оскільки якщо спадкоємцю, який має право на обов`язкову частку в майні спадкодавця припадає частка, рівна обов`язковій або більша, то правила ст. 1241 не застосуються (тобто якщо вартість спадкового майна ОСОБА_6 , яке переходить до спадкоємця, що має право на обов`язкову частку у спадщині ОСОБА_5 буде рівною або перевищить 16902 грн., при наявності лише двох спадкоємців за законом дружини та сина померлого.

Тому для об`єктивного та правильного визначення розміру обов`язкової частки у спадщині ОСОБА_5 після смерті ОСОБА_6 необхідно з`ясувати також і обсяг та вартість майна останнього.

У судовому засіданні представники позивача ОСОБА_1 та адвокат Філатова А.В. позовні вимоги підтримали та просять їх задоволити.

У судовому засіданні відповідачка та її представник адвокат Сокаль В.О. позовні вимоги не визнали, просять у їх задоволенні відмовити.

Третя особа приватний нотаріус Наумець Л.К. у судове засідання не з`явилася, була належним чином повідомлена про дату, час та місце його проведення. Клопотань до суду не подано.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу та їх представників у судовому засіданні, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов таких висновків.

Вимоги ст.264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що згідно із Свідоцтвом про укладення шлюбу серія НОМЕР_7 , 10.11.1956 р. ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уклали шлюб (а.с. 16 т.1).

Як вбачається із свідоцтва про народження НОМЕР_8 , виданого 3.06.1964 р. Горбюро ЗАГС г. Ровно, батьками позивача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є ОСОБА_6 та ОСОБА_5 (а.с. 20 т.1).

Як вбачається із Свідоцтва про право власності на житло від 26.10.1994 р., виданого згідно з наказом від 26.10.1994 р. №486-АБ, квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 (а.с.71 т.1).

29.11.2007 р. ОСОБА_5 згідно заповіту, посвідченого Омельяненко І.В. приватним нотаріусом Рівненського РНО, зареєстрованого в реєстрі №5695, на випадок смерті зробила таке розпорядження: належну їй частину квартири АДРЕСА_1 заповіла ОСОБА_4 ; належні акції АТВТ «Сарненський завод мостових технологічних конструкцій» заповіла ОСОБА_15

29.11.2007 р. ОСОБА_6 згідно заповіту, посвідченого Омельяненко І.В. приватним нотаріусом Рівненського РНО, зареєстрованого в реєстрі №5696, на випадок смерті зробив таке розпорядження: належну йому частину квартири АДРЕСА_1 заповів ОСОБА_4 ; належні акції АТВТ «Сарненський завод мостових технологічних конструкцій» заповів ОСОБА_15 (а.с.83 Т.1).

29.11.2007 р. ОСОБА_7 згідно заповіту, посвідченого Омельяненко І.В. приватним нотаріусом Рівненського РНО, зареєстрованого в реєстрі №5697, на випадок смерті зробила таке розпорядження: належну їй частину квартири АДРЕСА_1 заповіла ОСОБА_4 ; належні акції АТВТ «Сарненський завод мостових технологічних конструкцій» заповів ОСОБА_15 (а.с.67 зворот Т.1).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, яке видане повторно Відділом ДРАЦС Рівненського МУЮ серія НОМЕР_1 (а.с.11 т.1).

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, яке видане 27.10.2015 р. Відділом ДРАЦС Рівненського МУЮ, серія НОМЕР_3 (а.с. 15, т.1).

05.03.2013 р. ОСОБА_5 згідно із заповітом, посвідченого Ревою Л.Л. державним нотаріусом Другої Рівненської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі №1-67, все своє майно заповіла синові ОСОБА_2 .

Відповідно до ч.ч. 1- 3 ст. 1254 ЦК України Заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт. Заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, яке видане 27.10.2015 р. Відділом ДРАЦС Рівненського МУЮ серія НОМЕР_4 .

12.10.2015 р. приватний нотаріус Наумець Л.К. Рівненського МНО видала свідоцтва про право на спадщину №730, 731 на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_7 та на 1/3 частку вказаної квартири після смерті ОСОБА_6 .

Спадщина, на яку видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 02.02.2016 р. ОСОБА_5 , її сину ОСОБА_2 складається з 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 1241 ЦК України Право на обов`язкову частку у спадщині.

1. Малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

Розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення.

2. До обов`язкової частки у спадщині зараховується вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу, встановленого на користь особи, яка має право на обов`язкову частку, а також вартість інших речей та майнових прав, які перейшли до неї як до спадкоємця.

3. Будь-які обмеження та обтяження, встановлені у заповіті для спадкоємця, який має право на обов`язкову частку у спадщині, дійсні лише щодо тієї частини спадщини, яка перевищує його обов`язкову частку.

Отже, право на обов`язкову частку у спадщині не входить до складу спадщини (спадкова маса) і не може бути передано спадкоємцеві в порядку спадкування.

Стаття 1268 ЦК України визначає особливості прийняття спадщини окремими особами, та, відповідно до частини третьої цієї статті, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Якщо майно спадкується вищевказаними особами (які вважаються такими, що прийняли спадщину), порядок спадкування і набуті ними права на спадкове майно має обов`язково враховувати особливості правового режиму відповідного майна. Якщо об`єктом спадкування виступає нерухоме майно, то, відповідно до частини першої статті 182 ЦК України, право власності та інші речові права, на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Згідно з частиною першої статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація права власності та інших речових прав (крім іпотеки) проводиться у строк, що не перевищує п`яти робочих днів з дня реєстрації відповідної заяви в Державному реєстрі прав.

Зі змісту наведених норм слідує, що спадщина у вигляді нерухомого майна, яка відкрилась на користь спадкоємця із обов`язковою часткою, не переходить до нього автоматично. Нерухоме майно, право власності на яке не виникло у спадкодавця, не може бути включено до спадкової маси, оскільки відповідна державна реєстрація не проведена.

При розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємець не здійснив державної реєстрації права на спадщину, слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки.

До складу спадкової маси включається не обов`язкова частка як така, а конкретне майно, право власності на яке належало спадкодавцю відповідно до розміру цієї частки.

Слід розмежовувати поняття «обов`язкова частка» і «майно, що входить до складу спадщини». Обов`язкова частка не входить до складу спадщини, спадкуванню підлягає саме майно.

Право на обов`язкову частку у спадщині має особистий характер у тому розумінні, що цим правом наділяється виключно певне вичерпне коло спадкоємців першої черги, які є найбільш уразливими у задоволенні їх майнових інтересів (стаття 1241 ЦК України). Зокрема, відповідним правом наділені особи, які в силу свого фізичного стану об`єктивно позбавлені здатності рівної, поруч з іншими особами, реалізації своїх прав, що вимагає додаткового їх захисту з боку держави.

Право на обов`язкову частку прямо виключено зі спадщини, яка переходить до спадкоємців особи, що мала це право.

З урахуванням наведеного, слідує, що право на обов`язкову частку у спадщині не входить до складу спадщини (спадкова маса) і не може бути передано спадкоємцеві в порядку спадкування, тому суд приходить до висновку, про відсутність підстав для задоволення позову.

Отже, інститут обов`язкової частки встановлює виключення із принципу свободи заповідального розпорядження, що має на меті захист майнових інтересів окремих спадкоємців першої черги, які є найбільш уразливими у соціально-майновому аспекті.

Сутність права на обов`язкову частку визначена у статті 1241 Цивільного кодексу України.

До складу спадщини, на яке спадкоємці за законом одержують право на спадкування, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України), окрім випадків, встановлених у статті 1219 ЦК України.

Стаття 1268 ЦК України визначає особливості прийняття спадщини окремими особами.

Так, відповідно до частини третьої цієї статті спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Частина 4 статті 1268 ЦК України встановлює, що малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу.

Співставлення переліку осіб, за якими визнається право па обов`язкову частку, та осіб, які вважаються такими, що прийняли спадщину в контексті частини 4 статті 1268 ЦК України, свідчить, що їх коло співпадає лише частково.

У разі, якщо майно спадкується вищевказаними особами (які вважаються такими, що прийняли спадщину), порядок спадкування і набутій ними права на спадкове майно має обов`язково враховувати особливості правового режиму відповідного майна. Якщо об`єктом спадкування виступає нерухоме майно, то відповідно до частини першої статті 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Зі змісту наведених норм слідує, що спадщина у вигляді нерухомого майна, яка відкрилась на користь спадкоємця із обов`язковою часткою, не переходить до нього автоматично. Нерухоме майно, право власності на яке не виникло у спадкодавця, не може бути включено до спадкової маси, оскільки відповідна державна реєстрація не проведена.

При розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не здійснено державну реєстрацію права на спадщину, слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки.

До складу спадкової маси включається не обов`язкова частка як така, а конкретне майно, право власності на яке належало спадкодавцю відповідно до розміру цієї частки.

При визначенні розміру обов`язкової частки в спадщині враховується увесь склад спадщини, зокрема, право на вклади в банку (фінансовій установі), щодо яких вкладником було зроблено розпорядження на випадок своєї смерті, вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального підказу. За згодою особи, яка має право на обов`язкову частку у спадщині, належна їй частка визначається з майна, не охопленого заповітом. У разі незгоди ця частка визначається з усього складу спадщини.

Отже, слід розмежовувати поняття «обов`язкова частка» і «майно, що входить до складу спадщини». Обов`язкова частка не входить до складу спадщини, спадкуванню підлягає саме майно.

Право на обов`язкову частку у спадщині має особистий характер у тому розумінні, що цим правом наділяється виключно певне вичерпне коло спадкоємців першої черги, які є найбільш уразливими у задоволенні їх майнових інтересів (стаття 1241 ЦК України). Зокрема відповідним правом наділені особи, які в силу свого фізичного стану об`єктивно позбавлені здатності рівної, поруч з іншими особами, реалізації своїх прав, що вимагає додаткового їх захисту з боку держави.

Тому право на обов`язкову частку прямо виключено зі спадщини, яка переходить до спадкоємців особи, що мала це право.

Разом із тим, якщо спадкоємець, що мав право на обов`язкову частку, прийняв спадщину і після цього помер, то його спадкоємці успадковують майно, до якого ввійшла прийнята обов`язкова частка. У такому випадку буде мати місце не перехід права на обов`язкову частку до спадкоємців, а прийняття спадщини у загальному порядку.

З урахуванням наведеного, слід дійти висновку, що право на обов`язкову частку у спадщині не входить до складу спадщини (спадкова маса) і не може бути передано спадкоємцеві в порядку спадкування, тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 12, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Наумець Лідія Костянтинівна про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 12.10.2015 р., видане Приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Наумець Л.К. реєстровий №731 на ОСОБА_4 в частині спадкування 1/6 частки квартири АДРЕСА_1 , як обов`язкової частки спадкоємця ОСОБА_5 та про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 12.10.2015 р., видане Приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Наумець Л.К. реєстровий номер №730 на ОСОБА_4 в частині спадкування 1/6 частки квартири АДРЕСА_1 , як обов`язкової частки спадкоємця ОСОБА_5 , та визнання за ОСОБА_2 право власності на 2/6 частки квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду через Рівненський районний суд Рівненської області протягом 30 днів з дня проголошення, або безпосередньо до Рівненського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_9 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 .

Відповідачка ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 .

Третя особа приватний нотаріус Наумець Лідія Костянтинівна, м.Рівне, вул. Вербова, 20.

Повне судове рішення складено 09.03.2021 р. у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному.

Суддя Гнатущенко Ю.В.