Справа №672/1463/20
Провадження №2/672/118/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

10 березня 2021 року м. Городок

Городоцький районний суд Хмельницької області в складі: судді Шинкоренка С.В., за участю секретаря Терещук Н.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городка, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу №672/1463/20 за позовом акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2

про стягнення заборгованості за договором кредиту,

ВСТАНОВИВ:

АТ «КРЕДОБАНК» звернулося в суд з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за договором кредиту, вказавши суду, що 09.11.2018 р. відповідно до укладеного договору №CL-146244 відповідач ОСОБА_1 отримав кредит в сумі 100000 грн. 00 коп., на поточні потреби та на погашення (рефінансування) кредитної заборгованості перед ПАТ "Ідея Банк".

Однак всупереч підписаним угодам, відповідачі не виконали умови кредитного договору, не сплатили відсотки за користування кредитом, своєчасно не здійснили часткове, а згодом і повне погашення кредиту, що стало причиною виникнення простроченої заборгованості.

В судове засідання представник позивача не з"явився, проте подав суду заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просить стягнути з відповідачів заборгованість відповідно до наданого розрахунку та судові витрати по справі. Не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про день та час слухання справи повідомлені належним чином, про причини неявки в судове засідання суд не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за їх відсутності суду не подавали.

Враховуючи приписи ч.4 ст.223 ЦПК України, а також беручи до уваги згоду представників позивача на розгляд справи за відсутності відповідача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі тих доказів, які є в матеріалах справи.

Суд, оголосивши заяву представника позивача, перевіривши матеріали справи в межах наданих суду доказів, вважає що позовна заява підлягає частковому задоволенню виходячи із такого.

Судом об`єктивно встановлено, що 09.11.2018 р. відповідно до укладеного договору №CL-146244 з АТ «КРЕДОБАНК» відповідач ОСОБА_1 отримав кредит в сумі 100000 грн. 00 коп., на поточні потреби та на погашення (рефінансування) кредитної заборгованості перед ПАТ "Ідея Банк". Кінцевий термін погашення кредиту 08.11.2023 року (а.с.14-20).

Відповідач зобов`язання по поверненню коштів, отриманих згідно укладеної кредитної угоди від 09.11.2018 року №CL-146244 не виконав в зазначений строк, а згідно ст.526 ЦК України : Зобов`язання має виконуватися належним чином...

З матеріалів справи вбачається, що станом на 16.11.2020 р. відповідач ОСОБА_1 має заборгованість за договором кредиту від 09.11.2018 року №CL-146244 перед банком в сумі 142517 грн. 58 коп., яка складається з: 94560 грн. 30 коп. заборгованості за тілом кредиту; 46050 грн. 51 коп. заборгованості за відсотками; 1906 грн. 77 коп. заборгованості за відсотками.

Відповідно до вимог ч.1 ст.1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у тій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнута згода.

Судом об"єктивно встановлено, що відповідач свої зобовязання за кредитним договором не виконує належним чином, внаслідок чого утворилася відповідна заборгованість.

З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про існування обгрунтованих підстав для стягнення заборгованості по договору кредиту від 09.11.2018 року №CL-146244 з відповідача ОСОБА_1 .

При вирішенні позовних вимог АТ «КРЕДОБАНК» до відповідачки ОСОБА_2 суд приходить до висновку про їх безпідставність з таких мотивів.

Аргументуючи свої позовні вимоги до ОСОБА_2 , представник позивача посилається на те, що кредит ОСОБА_1 було взято в інтересах сім"ї, а отже його дружина може бути співвідповідачем навіть без укладення договору поруки.

При цьому, представник позивача посилається на правову позицію, висловлену ВС у справі №205/5882/18 від 07.10.2020 року.

Суд вважає таку позицію представника позивача помилковою виходячи із такого.

Належність майна до об`єктів права спільної сумісної власності визначено статтею 61 СК України, згідно з частиною третьою якої, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Норма частини третьої статті 61 СК України кореспондує частині четвертій статті 65 цього Кодексу, яка передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового (частина друга статті 65 СК України).

За нормами сімейного законодавства умовою належності того майна, яке одержане за договором, укладеним одним із подружжя, до об`єктів спільної сумісної власності подружжя є визначена законом мета укладення договору - інтереси сім`ї, а не власні, не пов`язані із сім`єю інтереси одного з подружжя.

Отже, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя, незважаючи на відсутність в законі прямої вказівки на солідарну відповідальність.

Суду не надано жодних доказів про те, що на момент укладення кредитного договору від 09.11.2018 року №CL-146244 відповідач взагалі перебував у офіційному шлюбі. Наявність штампу в паспорті не виключає можливості існування судового рішення про розірвання шлюбу.

Крім того, суду не надано жодних доказів про те, що подружжя (якщо вони і перебували на той час в шлюбі) проживали разом і взяті ОСОБА_1 кошти дійсно були витрачені в інтересах сім"ї. Відсутні і жодні докази про те, що відповідачка ОСОБА_2 взагалі була обізнаною про існування такого кредитного договору.

Помилковим є і посилання представника позивача на правовий висновок, висловлений у справі №205/5882/18 від 07.10.2020 року, оскільки в даній справі судами було встановлено, що кредит дійсно брався в інтересах сім"є, оскільки його метою було придбання будинку, в якому і проживало подружжя. Отже такий кредит очевидно не був дрібним побутовим правочином і очевидно був взятий в інтересах подружжя для задоволення їх спільних потреб у житлі.

За встановлених обставин в даній справі, кредит ОСОБА_1 було взято як дрібний побутовий правочин та який є таким, що не потребує згоди другого з подружжя, що прямо зазначено у п.2 кредитного договору (а.с.14). За таких обставин представником позивача не надано жодних належних та допустимих доказів, які б могли свідчити про те, що даний кредит використано в інтересах сім"ї.

Крім того, у порядку, визначеному ч.1 ст.141 ЦПК України, на користь позивача з відповідача ОСОБА_1 підлягає стягненню сплачений судовий збір пропорційно до задоволеної частини позову (тобто Ѕ частина).

При вирішенні питання про можливість стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу суд враховує таке.

У відповідності до ч.8 ст.141 ЦПК України: Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до позиції Верховного Суду, що висвітлена у постановах КЦС ВС від 09.06.2020 по справі №466/9758/16-ц та від 15.04.2020 по справі №199/3939/18-ц, аналізовані витрати сторони судового процесу мають бути документально підтверджені та доведені.

Позаяк склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі, на підтвердження цих обставин до суду повинні бути надані: договір про надання правової допомоги, який повинен містити детальний опис послуг, що надаються, їхню вартість, порядок обчислення гонорару адвоката (фіксований розмір або погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо; документи, що містять детальний опис робіт та послуг, виконаних (наданих) адвокатом у рамках справи відповідно до умов договору (акти виконаних робіт або наданої допомоги, специфікації витраченого часу адвоката тощо); оформлені у встановленому законом порядку документи, що свідчать про здійснення оплати гонорару адвоката та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги на підставі договору (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку, касові чеки або інший банківський документ, що підтверджує здійснення оплати послуг адвоката в рамках конкретної справи).

Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору.

Крім того, у згаданих вище постановах Верховний Суд зазначає, що при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін).

Проте, в даному випадку, на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу до матеріалів справи не долучено жодних доказів.

Так, до справи долучено лише витяг із договору про надання правової допомоги (на 1 аркуші з 17-ти), а саме перша та остання сторінки, де відсутні будь-які положення про розмір витрат (а.с.33).

За таких обставин, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, оскільки не доведено тих обставин, що позивач такі витрати поніс.

Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, ст.ст. 526, 553, 554, 1049-1054 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за договором кредиту - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» за договором кредиту від 09.11.2018 року №CL-146244 заборгованість станом на 16.11.2020 року в сумі 142517 грн. 58 коп. (сто сорок дві тисячі п`ятсот сімнадцять грн. 58 коп.), яка складається з: 94560 грн. 30 коп. заборгованості за тілом кредиту; 46050 грн. 51 коп. заборгованості за відсотками; 1906 грн. 77 коп. заборгованості за відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» судовий збір в сумі - 1068 грн. 88 коп. (одна тисяча шістдесят вісім грн. 88 коп.)

У задоволенні позову акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» до ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за договором кредиту відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження. якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через Городоцький районний суд Хмельницької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: акціонерне товариство «КРЕДОБАНК» (79026 м. Львів, вул. Сахарова 78, ).

Відповідач: ОСОБА_1 , (ІПН НОМЕР_1 ), АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , (ІПН невідомий), АДРЕСА_2 .

Суддя: