Справа № 344/8592/21
Провадження № 2/344/2940/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Татарінової О.А.,

секретаря Кондратів Х.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення часток у спільній сумісній власності,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_2 про визначення часток у спільній сумісній власності. Позовні вимоги мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після його смерті, відповідно до ч. 1 ст. 1219 ЦК України, відкрилась спадщина, спадкоємцями за законом першої черги є вона та їхній син ОСОБА_2 . В зв`язку з цим вона звернулась до Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори за оформленням права власності на спадкове майно, зокрема на земельну ділянку площею 0,0262 га, яка знаходиться по АДРЕСА_1 і має кадастровий номер :25:008:0483 та цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Земельна ділянка в цілому належала на праві спільної сумісної власності їй та її чоловіку ОСОБА_3 , що підтверджується Свідоцтвом на право власності на нерухоме майно від 15.11.2013 року. У зв`язку зі смертю чоловіка, вона звернулась до Івано-Франківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та надала нотаріусу усі необхідні документи. За її заявою була відкрита спадкова справа № 504/2019. Однак, вона має перешкоди в оформленні права власності на частку вищевказаної земельної ділянки в порядку спадкування, про що повідомила її державний нотаріус А.М. Федина листом від 01.06.2020 р., зокрема, в зв`язку з тим, що нотаріус не має можливості видати їй Свідоцтво про право на спадщину на майно померлого, оскільки його частка у спільній сумісній власності не визначена, визначення її розміру можливе в судовому порядку. За життя її чоловіка між ними не існувало будь-якої домовленості щодо визначення розміру часток на земельну ділянку з кадастровим номером :25:008:0483, яка знаходиться в АДРЕСА_1 . Виходячи з викладеного, вважає, що належним способом захисту її права, який відповідає вимогам закону та не порушує нічиїх прав та охоронюваних законом інтересів, є звернення до суду із даним позовом про визначення часток померлого ОСОБА_3 та ОСОБА_1 по ? кожному у праві спільної сумісної власності на вищевказану земельну ділянку.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі з підстав наведених у позовній заяві, просили позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, відповідно до яких позов визнав, просив розглядати справу без його участі.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Вислухавши пояснення позивача та представника позивача, дослідивши матеріали справи та перевіривши всі докази в їх сукупності, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії НОМЕР_1 від 04.12.1976 року.

Згідно копії свідоцтва про право власності Серія НОМЕР_2 , а також згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15.11.2013 року встановлено, що земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :25:008:0483, площею 0,0262 га на праві спільної сумісної власності, розмір часток 1/1 належить ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 12.12.2019 року.

Як вбачається з листа державного нотаріуса Першої Івано-Франківської нотаріальної контори Федини А.М. від 21.06.2020 року 05.07.2019 року на підставі заяви ОСОБА_1 заведено спадкову справу за №504/2019 після смерті чоловіка - ОСОБА_3 , 1953 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Свідоцтво про право на спадщину на майно померлого не може бути видане, оскільки частка померлого ОСОБА_3 у спільній сумісні власності на земельну ділянку не визначена.

Згідно довідки виданої заступником завідувача Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори Федини А.М. від 30.06.2021 року №1168/02-14 вбачається, що на день видачі довідки, спадкоємцем до майна померлого, відповідно до глави 85 ЦК України є дружина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка подала заяву у встановленому законом порядку.

Частиною 1 статті 368 ЦК України визначено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Згідно з положеннями ст.357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна.

Відповідно до ч.1 ст.86 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).

Частиною 1 ст. 1226 ЦК України визначено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Згідно ст. 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу права на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Статтею 1226 ЦК встановлено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилалася, зокрема, на те, що відсутність визначення часток спадкодавця у праві спільної власності на земельну ділянку позбавляє її можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом у позасудовому порядку, що підтверджується відповідною відмовою у вчиненні нотаріальних дій. Таким чином, позивач звернулася до суду із метою захисту свого спадкового права.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України).

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає у день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Верховний Суд України у своїй постанові від 16.06.2021 року у справі № 570/997/19 звертає увагу на те, що для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право.

Відповідно до частини першої статті 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи.

Разом із тим, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті (частина четверта статті 25 ЦК України).

Враховуючи наведене, визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі, про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень статті 16 ЦК України. У такому випадку спадкоємець не позбавлений можливості захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування.

Враховуючи наведене, оскільки на час звернення до суду ОСОБА_2 вже помер, тому відповідно до частини четвертої статті 25 ЦК України його цивільна правоздатність припинилася, що свідчить про неможливість визначення частки спірної земельної ділянки за померлою особою. Крім того, вказаний спосіб захисту не є ефективним у розумінні положень статті 16 ЦК України та не призведе до відновлення порушених прав позивача, за захистом якого вона звернулася до суду.

На підставі повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів, з`ясування фактичних обставин, враховуючи положення ст.357 ЦК України (частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними), суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково та визначити, що частка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,0262 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :25:008:0483 становить 1/2 частину, а в решті вимог позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 12, 89, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення часток у спільній сумісній власності задовольнити частково.

Визначити, що частка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,0262 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :25:008:0483 становить 1/2 частину.

В решті вимог позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського Апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя О.А. Татарінова

Повний текст рішення складено 16 липня 2021 року