Справа № 953/2623/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2021 року Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Лях М.Ю.,

за участю секретаря Хомінської Т.В.,

за участю представника позивача адвоката Баранова Т.О.,

представника відповідачів адвоката Коршуна О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Товариства з обмеженою відповідальністю «МАДЕГ», Товариства з обмеженою відповідальністю «АГС АГРО ТРЕЙД», треті особи: ОСОБА_6 , приватний нотаріус Гребінківського нотаріального округу Полтавської області Іщенко Ігор Миколайович, про визнання права спільної сумісної власності, поділ спільної власності, витребування з чужого незаконного володіння, визнання правочину недійсним та стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою про визнання права спільної сумісної власності, поділ спільної власності, витребування з чужого незаконного володіння та визнання правочину недійсним.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 03.03.2021 позовну заяву залишено без руху у зв`язку з ненаданням доказів сплати судового збору. На виконання вказаної ухвали суду, представником позивача 23.03.2021 було надано заяву про усунення недоліків позовної заяви з доказами сплати судового збору.

25.03.2021 відкрито провадження по справі, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

15.04.2021 заяву позивача про уточнення позовних вимог та залучення до участі у справі співвідповідачів задоволено, прийнято заяву про уточнення позовних вимог та залучено Товариство з обмеженою відповідальністю «МАДЕГ», Товариство з обмеженою відповідальністю «АГС АГРО ТРЕЙД» до участі у справі у якості співвідповідачів.

16.04.2021 позивач подала до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно Товариства з обмеженою відповідальністю «МАДЕГ», що належить останньому на момент вжиття заходів забезпечення позову або буде набуто після вжиття заходів забезпечення позову, в тому числі, що перебуває в інших осіб, а також, що належать від інших осіб, на грошові кошти та інші цінності, які належать Товариству з обмеженою відповідальністю «МАДЕГ» та розміщені в касах або інших сховищах, на всіх рахунках в усіх банківських та інших фінансових установах, які відкриті станом на дату застосування заходів забезпечення позову або будуть відкриті після застосування заходів забезпечення позову, шляхом опису та арешту.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 28.05.2021 заяву про забезпечення позову задоволено частково, вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на рухоме та нерухоме майно у тому числі грошові кошти та інші цінності, які належать Товариству з обмеженою відповідальністю «МАДЕГ» (Місцезнаходження: Україна, 37441, Полтавська обл., Гребінківський р-н, село Корніївка, ВУЛИЦЯ ДРУЖБИ, будинок 2 А; Код ) в межах суми заявлених позовних вимог, шляхом опису та арешту до моменту вирішення справи по суті.

28.05.2021 в підготовчому судовому засіданні представником відповідачів заявлено клопотання про залишення без розгляду позову на підставі ч. 4 ст. 44 ЦПК України. Мотивами подання даної заяви є те, що представник позивача раніше звертався до судів господарської та загальної юрисдикцій з позовними заявами, які поверталися до відкриття провадження у справі.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 28.05.2021 у задоволені вказаного клопотання відмовлено.

28.05.2021 в підготовчому судовому засіданні представник відповідачів ТОВ «МАДЕГ», ТОВ «АГС АГРО ТРЕЙД» адвокат Коршун О.М. заявив письмове клопотання про залучення приватного нотаріуса Гребінківського нотаріального округу Полтавської області Іщенка Ігора Миколайовича (номер свідоцтва НОМЕР_1 , місце здійснення нотаріальної діяльності: АДРЕСА_1 ) до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, обґрунтовуючи тим, що позовні вимоги позивача щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ «Мадег» від 27.03.2020 та визнання недійсним договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ «АГС АГРО ТРЕЙД» від 07.11.2018, які посвідчувались приватним нотаріусом Гребінківського нотаріального округу Полтавської області Іщенко І.М., можуть вплинути на його права та обов`язки. Крім того, представник відповідачів заявив письмове клопотання про витребування у приватного нотаріуса Гребінківського нотаріального округу Полтавської області Іщенка І.М. копії документів, які стали підставою для укладання: договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ «Мадег» від 27.03.2020, реєстровий № 162, та договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ «АГС АГРО ТРЕЙД» від 07.11.2018.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 28.05.2021 клопотання представника відповідачів ТОВ «МАДЕГ», ТОВ «АГС АГРО ТРЕЙД» адвоката Коршуна О.М. про залучення до участі у справі третьої особи задоволено. Залучено до участі у цивільній справі № 953/2623/21 (н/п2/953/1892/21) у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватного нотаріуса Гребінківського нотаріального округу Полтавської області Іщенка Ігора Миколайовича (номер свідоцтва НОМЕР_1 , місце здійснення нотаріальної діяльності: АДРЕСА_1 ). Витребувано у приватного нотаріуса Гребінківського нотаріального округу Полтавської області Іщенка Ігора Миколайовича (номер свідоцтва НОМЕР_1 , місце здійснення нотаріальної діяльності: АДРЕСА_1 ) належним чином завірені копії документів, які стали підставою для укладання: -договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ «Мадег» від 27.03.2020 посвідченого приватним нотаріусом Гребінківського нотаріального округу Полтавської області Іщенко І.М., реєстровий № 162; -договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ «АГС АГРО ТРЕЙД» від 07.11.2018 посвідченого приватним нотаріусом Гребінківського нотаріального округу Полтавської області Іщенком І.М.

28.05.2021 в підготовчому судовому засіданні представником відповідачів заявлено клопотання про застосування зустрічного забезпечення у цивільній справі, зобов`язати ОСОБА_1 внести протягом п`яти днів з дня проголошення ухвали на депозитний рахунок Київського районного суду м. Харкова кошти в сумі 10000000 грн. з метою забезпечення відшкодування збитків ТОВ «МАДЕГ» спричинені забезпеченням позову.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 28.05.2021 у задоволенні клопотання відповідача про застосування зустрічного забезпечення по справі відмовлено.

В судовому засіданні представником відповідачів заявлено клопотання про скасування заходів забезпечення позову мотивуючи тим, що суду не були відомі та не могли бути відомі обставини, що мають суттєве значення для вирішення питання про застосування заходів забезпечення позову.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 28.05.2021 у задоволенні клопотання відповідача про скасування заходів забезпечення позову по справі відмовлено.

У підготовчому судовому засіданні 28.05.2021 судом перевірено виконання завдань підготовчого судового провадження. Сторони у підготовчому судовому засіданні не заперечували проти закриття підготовчого провадження та призначення розгляду справи по суті.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 28.05.2021 підготовче провадження по справі закрито, справу призначено до розгляду по суті на 18 червня 2021 року на15:30год.

18.06.2021 представник відповідача ТОВ «Мадег», адвокат Кіча В.В. подав суду заяву про відкладення судового розгляду справи.

В силу положень частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, №11681/85, §35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі "Смірнова проти України"). Крім того, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Така правова позиція викладена Верховний Судом у постанові від 24 січня 2018 року у справі №907/425/16. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи (ч.2 ст.372 ЦПК України).

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч.1 ст.44 ЦПК України).

Суд, заслухавши думки присутніх осіб, які наполягали на судовому розгляді справи, перевіривши доводи, викладені у клопотанні про відкладення судового засідання, а також враховуючи, що в судове засідання з`явився інший представник ТОВ «Мадег», адвокат Старцев Ю.К., вбачає за можливе розпочати розгляд справи по суті за наявною явкою сторін по справі.

У судовому засіданні 18.06.2021 представником позивача, адвокатом Барановим Т.О. надано пояснення по суті спору. Заявлено клопотання про долучення до матеріалів справи науково-правового висновку НЮУ імені Ярослава Мудрого від 17.06.2021 за зверненням ОСОБА_1 та врахувати наведені в ньому висновки та міркування при вирішенні судового рішення по справі № 953/2623/21.

Протокольною ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 18.06.2021 задоволено клопотання представника позивача, адвоката

Баранова Т.О. та долучено до матеріалів справи надані документи.

18.06.2021 у судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 , адвокат Колісниченко А.С. проти позову заперечував, зазначив що в матеріалах справи відсутні докази майнової участі позивачки у набутті нежитлових приміщень 1-го поверху №14-:-16, 18-:-20, 22 загальною площею 122,1 кв.м в нежитловій будівлі літ. "А-2" за адресою: АДРЕСА_2 . Щодо вимог про стягнення коштів на підставі рішення учасника ТОВ «МАДЕГ» від 24.02.2020р. у сумі 66 407 000,00 грн. зазначено, що вказані кошти виплачені відповідачу ОСОБА_2 не були, у зв`язку із чим вважає що такі кошти підлягають стягненню з ТОВ «МАДЕГ». Також, представником відповідача ОСОБА_2 , адвокатом Колісниченко А.С. подано заяву про визнання обставин по справі.

Протокольною ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 18.06.2021 задоволено клопотання представника Відповідача, адвоката Колісниченко А.С., та долучено до матеріалів справи надані документи.

18.06.2021 представник відповідачів адвокат Старцев Ю.К. проти позову заперечував, вказував що позивачем порушено порядок отримання доказів по справі, а тому позов не може бути задоволений. Також зазначав, що відповідно до умов договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВАРИСТВА з обмеженою відповідальністю «МАДЕГ» () від 27.03.2020 посвідченого приватним нотаріусом Гребінківського нотаріального округу Полтавської області Іщенко І.М., реєстровий № 162 від 27.03.2020 зазначено про відсутність заборгованості по дивідендах перед учасниками товариства, що вказує на відсутність відповідної заборгованості.

В судовому засідання представник позивача підтримав зявлені позовні вимоги, просив позов завдовольнити в повному обсязі на підставах, викладених в позовній заяві.

В судовому засіданні представник відповідачів заперечував проти заявлених позовних вимог, які не визнав в повному обсязі, просив відмовити у задоволенні позову за необгрунтованістю та безпідставністю.

Інші участники справи до суду не з`явились, повідомлялись належним чином про дату, час та місце судового розгляду, причини неявки суду не повідомили, у зв`язку з чим з метою дотримання розумних строків суд вважає за можливим розглянути справу за вказаною явкою на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів.

Суд, заслухавши думки присутніх осіб, перевіривши доводи, викладені представником позивача в обґрунтування заявлених позовних вимог, а також доводи та заперечення викладені представниками відповідачів у заявах по суті спору та у відповідних поясненнях в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи в їх системному взаємозв`язку приходить до наступного.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України.

За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що з 02.09.2016 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають в зареєстрованому шлюбі на підставі свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 02.09.2016, про що 02.09.2016 зроблено відповідний актовий запис № 394.

За період шлюбу подружжям набуто у власність: нежитлове приміщення 1-го поверху №14-:-16, 18-:-20, 22 загальною площею 122,1 кв.м в нежитловій будівлі літ. "А-2" за адресою: АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу серія та номер 211 від 09.02.2017, посвідчений ПН ХМНО Коробовою І.Г, право власності зареєстровано на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 33786771 від 09.02.2017, номер запису про право власності 18940090; корпоративні права, а саме: частку у розмірі 100 % статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «МАДЕГ» () вартістю 1 961 500 (один мільйон дев`ятсот шістдесят одна тисяча п`ятсот гривень 00 копійок) на підставі договору купівлі продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Мадег» від 15.05.2018, посвідченого ПН ГНО Іщенко І.М., реєстровий № 310; корпоративні права, а саме: частку у розмірі 33 % статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «АГС АГРО ТРЕЙД» () вартістю у сумі 113644,6014 грн. (сто тринадцять тисяч шістсот сорок чотири гривні 6014 коп.), на підставі договору купівлі продажу корпоративних прав від 20.12.2018, посвідченого ПН ГНО Іщенко І.М., реєстровий № 719.

10.05.2018 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір між подружжям щодо набуття у власність частки у статутному капіталі товариства в інтересах сім`ї. Згідно з п.п. 2-7 договору передбачено, що сторони мають намір набути у спільну сумісну власність частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «МАДЕГ» () вартістю 1 961 500,00 (один мільйон дев`ятсот шістдесят одна тисяча п`ятсот гривень 00 копійок) (далі частка у статутному капіталі) на ім`я ОСОБА_2 , що не змінює правовий режим частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «МАДЕГ» як об`єкта права спільної сумісної власності подружжя. Частка у статутному капіталі має бути набута за 1 961 500,00 (один мільйон дев`ятсот шістдесят одна тисяча п`ятсот гривень 00 копійок), для чого Сторони надають кошти, що належать їм на праві особистої приватної власності. ОСОБА_1 для набуття у спільну сумісну власність частки у статутному капіталі надає 1824195,00 (один мільйон вісімсот двадцять чотири тисячі сто дев`яносто п`ять гривень 00 копійок) (93 % вартості частки у статутному капіталі), що належать їй на праві особистої приватної власності, що визнається ОСОБА_2 шляхом підписання цього Договору. ОСОБА_2 для набуття у спільну сумісну власність частки у статутному капіталі надає 137305,00 (сто тридцять сім тисяч триста п`ять гривень 00 копійок) (7 % вартості частки у статутному капіталі), що належать йому на праві особистої приватної власності, що визнається ОСОБА_1 шляхом підписання цього Договору. Сторони вирішили, що частка у статутному капіталі реєструється на ім`я ОСОБА_2 у розмірі 100% у статутному капіталі. ОСОБА_2 здійснює одноособове керівництво справами Товариства з обмеженою відповідальністю «МАДЕГ» як одноособовий засновник. Вказане у цьому пункті не змінює правовий режим частки у статутному капіталі як об`єкта права спільної сумісної власності подружжя. Доходи, отримані від підприємницької діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «МАДЕГ» є доходами, що отримані в інтересах сім`ї. Підприємницька діяльність Товариства з обмеженою відповідальністю «МАДЕГ» є діяльністю, що здійснюється в інтересах сім`ї. У разі, якщо у майбутньому Сторони за згодою між собою або за позовом однієї зі Сторін приймуть рішення про поділ частки у статутному капіталі, то цією домовленістю у відповідності до статті 70 Сімейного кодексу України сторони змінюють розмір часток майна дружини та чоловіка при поділі майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, та встановлюють, що такий визначається відповідно до розміру вкладу особистих коштів відповідно до п. 4, 5 цього Договору, а саме: ОСОБА_1 має належати 93 % у праві власності на частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «МАДЕГ», а ОСОБА_2 7% у праві власності на частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «МАДЕГ».

07.11.2018 ОСОБА_2 та ОСОБА_5 уклали договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю «АГС АГРО ТРЕЙД» (), посвідченого приватним нотаріусом Гребінківського нотаріального округу Полтавської області Іщенко І.М.

Згідно з наданими приватним нотаріусом Гребінківського нотаріального округу Полтавської області Іщенко І.М. документами, що стали підставою для укладення договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю «АГС АГРО ТРЕЙД» від 07.11.2018 міститься заява позивачки від 31.10.2018, згідно з якою вона надає згоду на продаж усієї належної йому частки статутного капіталу товариства з обмеженою відповідальністю «АГС АГРО ТРЕЙД» (), набутою в період зареєстрованого шлюбу за спільні кошти. При цьому позивач погоджується на те, щоб умови (в тому числі і сума договору) визначалися ОСОБА_2 самостійно.

Згідно зі Звітом про фінансовий стан Товариства з обмеженою відповідальністю «МАДЕГ» (балансом), нерозподілений прибуток станом на 31.12.2019 р. становив 66 407 000,00 грн.

24.02.2020 ОСОБА_2 , який на той час був єдиним учасником Товариства з обмеженою відповідальністю «МАДЕГ», прийнято рішення від 24.02.2020 про виплату ОСОБА_2 за рахунок чистого прибутку дивідендів у розмірі 66 407 000,00 грн., як учаснику Товариства з обмеженою відповідальністю «МАДЕГ», з яких вирішено утримати та сплатити податок на доходи фізичних осіб за ставкою 9 % у сумі 5 976 630,00 грн. та військовий звір за ставкою 1,5 % у сумі 996 105,00 грн. Після сплати податків та зборів розмір дивідендів належних до сплати склав 59 434 265,00 грн. строком до 24.07.2020. Контроль за виконанням даного рішення покласти на директора Товариства з обмеженою відповідальністю «МАДЕГ» ОСОБА_7 .

27.03.2020 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 уклали договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю «МАДЕГ» () від 27.03.2020 посвідченого приватним нотаріусом Гребінківського нотаріального округу Полтавської області Іщенко І.М., реєстровий № 162.

Згідно з наданими приватним нотаріусом Гребінківського нотаріального округу Полтавської області Іщенко І.М. документами, що стали підставою для укладення договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю «МАДЕГ» () від 27.03.2020 міститься заява позивачки від 11.05.2018, згідно з якої вона повідомляє, що її чоловік набуває у власність частку у статутному капіталі у розмірі 100 % товариства з обмеженою відповідальністю «МАДЕГ» за рахунок особистих коштів. Тому право власності на вказане майно я не набуваю. Таким чином, вищевказане майно буде вважатися особистою приватною власністю її чоловіка, ОСОБА_2 , і правовий режим спільного майна подружжя на цю частку у статутному капіталі розповсюджуватися не буде. Позивач не заперечує проти подальшого самостійного розпорядження вищевказаною часткою у статутному капіталі її чоловіком, ОСОБА_2 на власний розсуд без отримання додаткової згоди від неї.

У подальшому, 29.01.2021 відповідач ОСОБА_3 відчужив

100 % частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю «МАДЕГ» вартістю 1 961 500,00 (один мільйон дев`ятсот шістдесят одна тисяча п`ятсот гривень 00 копійок) на користь відповідача ОСОБА_4 , про що складено акт приймання-передачі частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю «МАДЕГ» () від 29.01.2021, посвідчений ПН ГНО ПО Іщенко І.М., реєстровий № 85, 86.

Станом на час розгляду цієї справи згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань єдиним учасником товариства з обмеженою відповідальністю «МАДЕГ» з розміром частки у статутному капіталі 100 % вартістю 1 961 500,00 (один мільйон дев`ятсот шістдесят одна тисяча п`ятсот гривень 00 копійок) є ОСОБА_4 .

Також, з ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 05.04.2021 по справі № 554/618/21 вбачається, що у відділі розслідувань особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Полтавській області перебувають матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000034 від 25.01.2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.206-2, ч.3 ст.191, ч.5 ст.191, ч.1 ст.366 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_3 згідно Статуту був засновником ТОВ «Мадег» до 02.02.2021 року, який володів 100% часток статутного капіталу, та з метою уникнення арешту належного йому та його підприємству ТОВ «Мадег» майна, 02.02.2021 року перереєстрував належне йому підприємство ТОВ «Мадег», на ОСОБА_4 , але й надалі залишається фактичним власником підприємства.

Надаючи правову оцінку встановленим судом обставинам та наявності чи відсутності підстав для задоволення позовних вимог суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з ч.ч.3, 4 ст.368 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Конструкція норми ст. 60 Сімейного кодексу України свідчить про презумпцію спільного права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує (постанова Верховного Суду колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 липня 2018 року у цивільній справі № 308/11958/14-ц).

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статями 69, 72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи спори між подружжям, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Відповідно до ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Частинами 1, 2 ст. 70 Сімейного кодексу України, встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема, якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Судом встановлено, що подружжям набуто у власність за час шлюбу спільне майно, а саме: нежитлове приміщення 1-го поверху №14-:-16, 18-:-20, 22 загальною площею 122,1 кв.м в нежитловій будівлі літ. "А-2" за адресою: АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу серія та номер 211 від 09.02.2017, посвідчений ПН ХМНО Коробовою І.Г, право власності зареєстровано на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 33786771 від 09.02.2017, номер запису про право власності 18940090; корпоративні права, а саме: частку у розмірі 100 % статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «МАДЕГ» () вартістю 1 961 500 (один мільйон дев`ятсот шістдесят одна тисяча п`ятсот гривень 00 копійок) на підставі договору купівлі продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальінстю «Мадег» від 15.05.2018, посвідченого ПН ГНО Іщенко І.М., реєстровий № 310; корпоративні права, а саме: частку у розмірі 33 % статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «АГС АГРО ТРЕЙД» () вартістю у сумі 113644,6014 грн. (сто тринадцять тисяч шістсот сорок чотири гривні 6014 коп.), на підставі договору купівлі продажу корпоративних прав від 20.12.2018, посвідченого ПН ГНО Іщенко І.М., реєстровий № 719.

Відповідно до вимог статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно статті 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Європейський суд з прав людини зауважує, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року).

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

У статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її заперечує.

Отже, сторона, яка посилається на те, що майно придбане у період шлюбу за особисті кошти та є її особистою власністю, в силу положень статті 81 ЦПК України зобов`язана надати суду належні докази, які б достовірно підтверджували існування таких обставин. Якщо стороною не надано таких доказів діє загальне правило про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу.

Такий висновок викладено у Постанові Верховного Суду по справі № 691/1250/16-ц від 06.05.2020.

В матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили, що набуте подружжям по справі спільне майно набувалось за особисті кошти будь-кого з них, а тому сторонами не спростовано презумпцію спільності майна подружжя, і доводи відповідачів про протилежне не підтвердились.

За таких обставин, позовна вимога про визнання права спільної сумісної власності на нежитлове приміщення 1-го поверху №14-:-16, 18-:-20, 22 загальною площею 122,1 кв.м в нежитловій будівлі літ. "А-2" за адресою: АДРЕСА_2 за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та здійснення його поділу шляхом визнання за ОСОБА_1 права особистої приватної власності на Ѕ нежитлового приміщення 1-го поверху №14-:-16, 18-:-20, 22 загальною площею 122,1 кв.м в нежитловій будівлі літ. "А-2" за адресою: АДРЕСА_2 підлягає задоволенню.

Що стосується вимог позивачки про визнання права спільної сумісної власності на частку в статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю «АГС АГРО ТРЕЙД» () та про визначення розміру статутного капіталу товариства та розмірів часток учасників товариства, та вимог про визнання права спільної сумісної власності на частку в статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю «МАДЕГ» (), визнання недійсним договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю «МАДЕГ» () від 27.03.2020 посвідченого приватним нотаріусом Гребінківського нотаріального округу Полтавської області Іщенко І.М., реєстровий № 162. Та витребування з володіння ОСОБА_4 93% частки в статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю «МАДЕГ» () номінальною вартістю 1824195,00 (один мільйон вісімсот двадцять чотири тисячі сто дев`яносто п`ять гривень 00 копійок) на користь ОСОБА_1 суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ст. 61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно зі ст. 177 ЦК України, об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага.

Відповідно до ст. 190 ЦК України, майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами.

У рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням приватного підприємства „ІКІО щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 61 Сімейного кодексу України по справі № 17-рп/2012 від 19.09.2012 вказано, що в аспекті конституційного звернення положення частини першої статті 61 Сімейного кодексу України треба розуміти так, що статутний капітал та майно приватного підприємства є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

З аналізу положень чинного законодавства України можна дійти висновку, що частка у статутному капіталі юридичної особи є окремим самостійним об`єктом цивільного права, яке може відчужуватись (ст. 20, 21 Закону України «Про товариства з обмеженою і додатковою відповідальністю»), передаватись у заставу (ст. 21, 22 Закону України «Про товариства з обмеженою і додатковою відповідальністю»), спадкуватись (ст. 23 Закону України «Про товариства з обмеженою і додатковою відповідальністю»), на таке майно може бути звернуто стягнення (ст. 22 Закону України «Про товариства з обмеженою і додатковою відповідальністю»).

Вказане викладено також у висновку щодо застосування норм права в долученому до матеріалів справи Науково-правовому висновку Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого, підготовленого кандидатом юридичних наук, доцентом кафедри цивільного права № 1, начальником науково-дослідного сектору Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого А.М. Ісаєвим та доктором юридичних наук, професором кафедри трудового права Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого А.М. Слюсарем, відповідно до якого частка у статутному капіталі юридичної особи є об`єктом спільної сумісної власності подружжя.

Зважаючи на викладене, частка у статутному капіталі юридичної особи відноситься відповідно до ст. 61 СК України до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя.

Частинами 1-3 ст. 65 СК України передбачено, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина / чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її / його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

Так само і відповідно до приписів ч. 1-2 ст. 369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18) зроблено висновок, що розірвання шлюбу не тягне за собою зміну правового статусу майна подружжя. Таке майно залишається їх спільною сумісною власністю. Тобто лише після вирішення питання про поділ майна, яке є спільною сумісною власністю, виділення конкретних часток кожному зі співвласників, таке майно набуває статусу спільної часткової власності чи особистої приватної власності. Відсутність згоди одного із співвласників колишнього подружжя на розпорядження нерухомим майном є підставою визнання правочину, укладеного іншим співвласником щодо розпорядження спільним майном, недійсним.

У раніше прийнятих постановах від 07 жовтня 2015 року у справі № 6-1622цс15, від 27 січня 2016 року у справі № 6-1912цс15 та від 30 березня 2016 року у справі № 6-533цс16 Верховний Суд України висловив правову позицію, що укладення одним із подружжя договору щодо розпорядження спільним майном без згоди другого з подружжя може бути підставою для визнання такого договору недійсним лише в тому разі, якщо судом буде встановлено, що той з подружжя, який уклав договір щодо спільного майна, та третя особа контрагент за таким договором, діяли недобросовісно, зокрема, що третя особа знала чи за обставинами справи не могла не знати про те, що майно належить подружжю на праві спільної сумісної власності, і що той з подружжя, який укладає договір, не отримав згоди на це другого з подружжя.

Проте, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 листопада 2018 року у справі №372/504/17 (провадження №14-325цс18) від наведеного у цих постановах висновку Верховного Суду України відступила, зазначивши, що такий висновок суду суперечить принципу рівності як майнових прав подружжя, так і рівності прав співвласників, власність яких є спільною сумісною, без визначення часток.

Відступаючи від вказаного висновку, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що відсутність нотаріально посвідченої згоди іншого зі співвласників (другого з подружжя) на укладення правочину позбавляє співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень на укладення договору про розпорядження спільним майном. Укладення такого договору свідчить про порушення його форми і відповідно до частини четвертої статті 369 ЦК України та статті 215 ЦК України надає іншому зі співвласників (другому з подружжя) право оскаржити договір з підстав його недійсності. При цьому закон не пов`язує наявність чи відсутність згоди усіх співвласників на укладення договору ні з добросовісністю того з подружжя, який уклав договір щодо спільного майна, ні третьої особи - контрагента за таким договором і не ставить питання оскарження договору в залежність від добросовісності сторін договору.

Аналогічні висновки щодо застосування норм права викладені у Постановах Верховного Суду по справах № 133/2718/18 від 16.03.2021; № 487/6183/18 від 24.02.2021; № 363/3994/16-ц від 04.02.2021; № 615/996/17 від 27.01.2021.

Згідно з наданими приватним нотаріусом Гребінківського нотаріального округу Полтавської області Іщенко І.М. документами, що стали підставою для укладення договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю «АГС АГРО ТРЕЙД» від 07.11.2018 міститься заява позивачки від 31.10.2018, згідно з якою вона надає згоду на продаж усієї належної йому частки статутного капіталу товариства з обмеженою відповідальністю «АГС АГРО ТРЕЙД» (), набутою в період зареєстрованого шлюбу за спільні кошти. При цьому позивач погоджується на те, щоб умови (в тому числі і сума договору) визначалися ОСОБА_2 самостійно.

Таким чином, на укладення договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю «АГС АГРО ТРЕЙД» (), посвідченого приватним нотаріусом Гребінківського нотаріального округу Полтавської області Іщенко І.М. позивачем було надано відповідну нотаріально-посвідчену згоду, оскільки з неї вбачається що позивач надає згоду на укладення саме договору купівлі продажу та конкретизує, що ОСОБА_2 має право самостійно визначати його умову (в тому числі і його суму), а тому вказаний правочин не суперечить приписам ст. 65 СК України та 369 ЦК України, а тому вимога про визнання його недійсним задоволенню не підлягає.

У зв`язку із цим, не підлягає задоволенню і похідна вимога про визначення розміру статутного капіталу товариства та розмірів часток учасників товариства з обмеженою відповідальністю «АГС АГРО ТРЕЙД» ().

Що стосується вимог, які стосуються прав на частку у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю «МАДЕГ» () слід вказати наступне.

10.05.2018 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір між подружжям щодо набуття у власність частки у статутному капіталі товариства в інтересах сім`ї. Згідно з п.п. 2-7 договору передбачено, що сторони мають намір набути у спільну сумісну власність частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «МАДЕГ» () вартістю 1 961 500,00 (один мільйон дев`ятсот шістдесят одна тисяча п`ятсот гривень 00 копійок) (далі частка у статутному капіталі) на ім`я ОСОБА_2 , що не змінює правовий режим частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «МАДЕГ» як об`єкта права спільної сумісної власності подружжя. Частка у статутному капіталі має бути набута за 1 961 500,00 (один мільйон дев`ятсот шістдесят одна тисяча п`ятсот гривень 00 копійок), для чого Сторони надають кошти, що належать їм на праві особистої приватної власності. ОСОБА_1 для набуття у спільну сумісну власність частки у статутному капіталі надає 1824195,00 (один мільйон вісімсот двадцять чотири тисячі сто дев`яносто п`ять гривень 00 копійок) (93 % вартості частки у статутному капіталі), що належать їй на праві особистої приватної власності, що визнається ОСОБА_2 шляхом підписання цього Договору. ОСОБА_2 для набуття у спільну сумісну власність частки у статутному капіталі надає 137305,00 (сто тридцять сім тисяч триста п`ять гривень 00 копійок) (7 % вартості частки у статутному капіталі), що належать йому на праві особистої приватної власності, що визнається ОСОБА_1 шляхом підписання цього Договору. Сторони вирішили, що частка у статутному капіталі реєструється на ім`я ОСОБА_2 у розмірі 100% у статутному капіталі. ОСОБА_2 здійснює одноособове керівництво справами Товариства з обмеженою відповідальністю «МАДЕГ» як одноособовий засновник. Вказане у цьому пункті не змінює правовий режим частки у статутному капіталі як об`єкта права спільної сумісної власності подружжя. Доходи, отримані від підприємницької діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «МАДЕГ» є доходами, що отримані в інтересах сім`ї. Підприємницька діяльність Товариства з обмеженою відповідальністю «МАДЕГ» є діяльністю, що здійснюється в інтересах сім`ї. У разі, якщо у майбутньому Сторони за згодою між собою або за позовом однієї зі Сторін приймуть рішення про поділ частки у статутному капіталі, то цією домовленістю у відповідності до статті 70 Сімейного кодексу України сторони змінюють розмір часток майна дружини та чоловіка при поділі майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, та встановлюють, що такий визначається відповідно до розміру вкладу особистих коштів відповідно до п. 4, 5 цього Договору, а саме: ОСОБА_1 має належати 93 % у праві власності на частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «МАДЕГ», а ОСОБА_2 7% у праві власності на частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «МАДЕГ».

27.03.2020 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 уклали договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю «МАДЕГ» () від 27.03.2020 посвідченого приватним нотаріусом Гребінківського нотаріального округу Полтавської області Іщенко І.М., реєстровий № 162.

Згідно з наданими приватним нотаріусом Гребінківського нотаріального округу Полтавської області Іщенко І.М. документами, що стали підставою для укладення договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю «МАДЕГ» () від 27.03.2020 міститься заява позивачки від 11.05.2018, згідно з якої вона повідомляє, що її чоловік набуває у власність частку у статутному капіталі у розмірі 100 % товариства з обмеженою відповідальністю «МАДЕГ» за рахунок особистих коштів. Тому право власності на вказане майно я не набуваю. Таким чином, вищевказане майно буде вважатися особистою приватною власністю її чоловіка, ОСОБА_2 , і правовий режим спільного майна подружжя на цю частку у статутному капіталі розповсюджуватися не буде. Позивач не заперечує проти подальшого самостійного розпорядження вищевказаною часткою у статутному капіталі її чоловіком, ОСОБА_2 на власний розсуд без отримання додаткової згоди від неї.

Таким чином, заява позивача від 11.05.2018 щодо того, що частка у статутному капіталі у розмірі 100 % товариства з обмеженою відповідальністю «МАДЕГ» набувається за рахунок особистих коштів позивачки суперечить п. 2-4 Договору про набуття у власність частки у статутному капіталі товариства в інтересах сім`ї від 10.05.2018, в якому зазначено, що вказане майно набувається у спільну сумісну власність в інтересах сім`ї, з чого приводу позивачка надає 93 % вартості своїх особистих коштів, а ОСОБА_2 7 % особистих коштів.

До того ж, у заяві відповідача ОСОБА_2 про визнання обставин визнається, що договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю «МАДЕГ» () від 27.03.2020 укладався за спільні кошти в інтересах сім`ї у відповідності до положень договору між подружжям щодо набуття у власність частки у статутному капіталі товариства в інтересах сім`ї.

Відповідно до ст. 9 СК України, подружжя, батьки дитини, батьки та діти, інші члени сім`ї та родичі, відносини між якими регулює цей Кодекс, можуть врегулювати свої відносини за домовленістю (договором), якщо це не суперечить вимогам цього Кодексу, інших законів та моральним засадам суспільства.

Згідно зі ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст. 64 СК України, Дружина та чоловік мають право на укладення між собою усіх договорів, які не заборонені законом, як щодо майна, що є їхньою особистою приватною власністю, так і щодо майна, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Договір про відчуження одним із подружжя на користь другого з подружжя своєї частки у праві спільної сумісної власності подружжя може бути укладений без виділу цієї частки.

Таким чином, подружжя має право врегулювати свої правовідносини за договором.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 654 ЦК України, зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Таким чином, одностороння заява позивачки на наступний день після укладення договору з відповідачем ОСОБА_2 , яка суперечить положенням укладеного між сторонами договору, не має правового значення, оскільки у відповідному договорі про набуття у власність частки у статутному капіталі товариства в інтересах сім`ї сторони визначили правовий режим відповідного майна, ступінь вкладу кожної зі сторін у його набуття та інші істотні для сторін обставини, одностороння відмова від чого або одностороння зміна умов якого не допускається відповідно до приписів чинного законодавства України.

Доказів зміни чи розірвання цього договору у встановленому законодавством порядку матеріали справи не містять та відповідно сторони їх не надали.

До цього ж, доказів того, що 15.05.2018 ОСОБА_2 було набуто відповідну частку в статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю «МАДЕГ» () саме за свої особисті кошти, як то зазначено у заяві позивачки від 11.05.2018, матеріали справи не містять.

Напроти ж, обидва з учасників даних правовідносин позивач у позові та відповідач ОСОБА_2 у заяві про визнання обставин стверджують, що частку в статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю «МАДЕГ» () було придбано за спільні кошти в інтересах сім`ї на виконання приписів договору про набуття у власність частки у статутному капіталі товариства в інтересах сім`ї від 10.05.2018.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Вказане узгоджується і з презумпцією спільності власності подружжя, відповідно до якої майно вважається спільним та набутим спільно, якщо не буде доведено протилежне.

За таких обставин у суду немає підстав вважати, що одностороння заява позивачки від 11.05.2018 спростовує вищевикладені встановлені факти та змінює правовий режим спільності майна подружжя.

Щодо доводів представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «МАДЕГ» щодо того, що договір про набуття у власність частки у статутному капіталі товариства в інтересах сім`ї від 10.05.2018 є недійсним через відсутність його нотаріального посвідчення відхиляються судом, оскільки чинним на час його укладення законодавством не вимагалось нотаріальне посвідчення договорів щодо розпорядження частками у статутному капіталів товариств, а відповідно до встановленою ст. 204 ЦК України презумпцію правомірності правочину правочин вважається дійсним доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Такий висновок викладено у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 643/17966/14-ц (провадження № 14-203цс19).

Доказів того, що договір про набуття у власність частки у статутному капіталі товариства в інтересах сім`ї від 10.05.2018 визнаний судом недійсним, або вимог щодо його недійсності, або жодних обставин, які б вказували на недійсність цього договору матеріали справи не містять, а тому відповідні заперечення відповідача з цього приводу є припущенням, на підставі яких не може ґрунтуватися доказування.

Також, згідно з наданими нотаріусом матеріалами укладення договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю «МАДЕГ» () від 27.03.2020 вбачається, що нотаріусом прийнято у якості згоди на укладення спірного правочину заяву позивачки від 11.05.2018, яка містить застереження, що Позивач не заперечує проти подальшого самостійного розпорядження вищевказаною часткою у статутному капіталі її чоловіком, ОСОБА_2 .

Разом з тим, як вбачається з конструкції норми ст. 65 СК України, згода іншого з подружжя на укладення договору щодо спільного майна має бути надана щодо конкретно визначеного правочину та не може мати абстрактного характеру. Подібний висновок викладено у Постановах Верховного Суду по справах № 648/2854/18 від 12.04.2021, № 331/4904/15-ц від 24.03.2021, № 394/1155/14-ц від 31.03.2020, № 643/16576/15-ц від 09.12.2019.

Також, у Постанові Верховного Суду по справі № 308/2205/16-ц від 11.02.2019 викладено висновок, що згода подружжя на вчинення іншим з подружжя правочину має бути викладена окремо у письмовій формі із зазначенням конкретних дій, тобто не може мати абстрактного характеру.

Такий саме висновок щодо застосування норм права викладено у долученому до матеріалів справи Науково-правовому висновку Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого, підготовленого кандидатом юридичних наук, доцентом кафедри цивільного права № 1, начальником науково-дослідного сектору Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого А.М. Ісаєвим та доктором юридичних наук, професором кафедри трудового права Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого А.М. Слюсарем, відповідно до якого згода на укладення договору щодо розпорядження спільним майном подружжя згідно з положеннями ст. 65 СК України має бути надана щодо конкретно визначеного правочину та не може мати абстрактного характеру; ненадання згоди на вчинення конкретного правочину іншим з подружжя відповідно до ст. 65 СК України є підставою для визнання такого правочину недійсним, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

Вказаний висновок враховується судом відповідно до положень ст. 62 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» та ст. 1, 2, 24, 25 Закону України «Про наукову і науково-технічну експертизу», і з викладеними висновками щодо застосування норм права суд погоджується.

Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , укладаючи договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю «МАДЕГ» () від 27.03.2020 посвідченого приватним нотаріусом Гребінківського нотаріального округу Полтавської області Іщенко І.М., реєстровий № 162 за відсутності згоди позивачки на його укладення порушили приписи ст. 65 СК України, що відповідно до положень статей 203, 205, 215 ЦК України є підставою для визнання його недійсним.

Щодо вимог про поділ частки в статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю «МАДЕГ» () слід вказати наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

При цьому, пунктом 6, 7 договору про набуття у власність частки у статутному капіталі товариства в інтересах сім`ї від 10.05.2018 визначено, що доходи, отримані від підприємницької діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «МАДЕГ» є доходами, що отримані в інтересах сім`ї. Підприємницька діяльність Товариства з обмеженою відповідальністю «МАДЕГ» є діяльністю, що здійснюється в інтересах сім`ї. У разі, якщо у майбутньому Сторони за згодою між собою або за позовом однієї зі Сторін приймуть рішення про поділ частки у статутному капіталі, то цією домовленістю у відповідності до статті 70 Сімейного кодексу України сторони змінюють розмір часток майна дружини та чоловіка при поділі майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, та встановлюють, що такий визначається відповідно до розміру вкладу особистих коштів відповідно до п. 4, 5 цього Договору, а саме: ОСОБА_1 має належати 93 % у праві власності на частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «МАДЕГ», а ОСОБА_2 7% у праві власності на частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «МАДЕГ». Таким чином, ОСОБА_1 в порядку поділу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «МАДЕГ» має належати 93% частки у праві власності. Отже, позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України).

Правилом частини першої статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Цивільним кодексом України передбачені засади захисту права власності.

Зокрема, відповідно до закріпленого у статті 387 ЦК України правила власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння. Такі ж саме права має законний володілець майна.

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18), задоволення вимоги про витребування майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстровано на праві власності, відповідає речово - правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосовуння приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними. Власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача ( подібний за змістом підхід сформулював Верховний Суд України у висновку, викладеному у постанові від 17 грудня 2014 року у справі № 6-140цс14).

Відповідно до пп. «д», «е» п. 3 ч. 5 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», для державної реєстрації змін до відомостей про розмір статутного капіталу, розміри часток у статутному капіталі чи склад учасників товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю подаються такі документи, зокрема: д) судове рішення, що набрало законної сили, про визначення розміру статутного капіталу товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю та розмірів часток учасників у такому товаристві; е) судове рішення, що набрало законної сили, про стягнення (витребування з володіння) з відповідача частки (частини частки) у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю.

У постанові від 02.09.2020 у справі № 904/1409/19 Верховний Суд послався на те, що аналіз ч. 5 ст. 17 Закону "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" свідчить про те, що учасник товариства з обмеженою/додатковою відповідальністю може звернутися до суду з позовом про визначення розміру статутного капіталу товариства з обмеженою/додатковою відповідальністю та розмірів часток учасників у такому товаристві або ж з позовом про стягнення (витребування з володіння) з відповідача частки (частини частки) у статутному капіталі товариства з обмеженою/додатковою відповідальністю, які відповідно до зазначеної норми є належними способами захисту. При цьому за змістом згаданої норми Закону зазначені способи захисту (визначення розміру статутного капіталу товариства з обмеженою/додатковою відповідальністю та розмірів часток учасників у такому товаристві та стягнення (витребування з володіння) з відповідача частки (частини частки) у статутному капіталі товариства з обмеженою/додатковою відповідальністю) є альтернативними, що також підтверджується висновком Великої Палати Верховного Суду про застосування ст. 17 цього Закону, викладеним у п. 48 постанови від 17.12.2019 у справі № 927/97/19 та п. 31 постанови від 18.03.2020 у справі № 466/6221/16-а.

Таким чином, належним і ефективним способом захисту прав позивачки буде витребування частки з володіння ОСОБА_4 93% частки в статутному капіталі ТОВАРИСТВА з обмеженою відповідальністю «МАДЕГ», і відповідні вимоги підлягають задоволенню.

Що стосується вимог Позивачки про стягнення дивідендів відповідно до рішення про виплату дивідендів від 24.02.2020 суд вказує наступне.

Згідно зі ст. 189 ЦК України, продукцією, плодами та доходами є все те, що виробляється, добувається, одержується з речі або приноситься річчю. Продукція, плоди та доходи належать власникові речі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 359 ЦК України, плоди, продукція та доходи від використання майна, що є у спільній частковій власності, надходять до складу спільного майна і розподіляються між співвласниками відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно зі ст. 58 СК України, якщо річ, що належить одному з подружжя, плодоносить, дає приплід або дохід (дивіденди), він є власником цих плодів, приплоду або доходу (дивідендів).

Відповідно до ч. 2 ст. 61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

З аналізу викладених положень ст. 189, 359 ЦК України, 58, 61 СК України вбачається висновок, що дивіденди, отримані від спільного сумісного майна подружжя є спільною сумісною власністю подружжя, яке підлягає поділу на загальних підставах, встановлених ст. 70 СК України.

Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 03 липня 2013 року у справі № 6-61цс13 та від 03 червня 2015 року у справі № 6-38цс15 де зроблено правовий висновок, що виходячи зі змісту частин другої, третьої статті 61 СК України, якщо вклад до статутного капіталу господарського товариства (підприємства) зроблено за рахунок спільного майна подружжя, в інтересах сім`ї, той із подружжя, хто не є учасником товариства, має право вимоги виплати половини вартості внесеного майна або право вимоги половини отриманого доходу від діяльності підприємства.

Щодо обґрунтованості вимоги про виплату дивідендів слід зазначити, що матеріалами справи підтверджено наявність за товариством з обмеженою відповідальністю «МАДЕГ» станом на кінець 2019 року нерозподіленого прибутку у сумі 66 407 000,00 грн., і вказана сума на підставі рішення вищого органу управління Товариством загальних зборів в особі єдиного учасника про виплату дивідендів від 24.02.2020 підлягала виплаті у встановлений рішенням строк на користь ОСОБА_2 .

Пунктом 2 ч. 1 ст. 116 ЦК України, та п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» унормовано, що учасники господарського товариства зокрема мають право брати участь у розподілі прибутку товариства і одержувати його частину (дивіденди).

Частинами 1-4 ст. 26 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» визначено, що виплата дивідендів здійснюється за рахунок чистого прибутку товариства особам, які були учасниками товариства на день прийняття рішення про виплату дивідендів, пропорційно до розміру їхніх часток. Товариство виплачує дивіденди грошовими коштами, якщо інше не встановлено одностайним рішенням загальних зборів учасників, у яких взяли участь всі учасники товариства. Дивіденди можуть виплачуватися за будь-який період, що є кратним кварталу, якщо інше не передбачено статутом. Виплата дивідендів здійснюється у строк, що не перевищує шість місяців з дня прийняття рішення про їх виплату, якщо інший строк не встановлений статутом товариства або рішенням загальних зборів учасників.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.

Таким чином, на підставі рішення про виплату дивідендів від 24.02.2020 у товариства з обмеженою відповідальністю «МАДЕГ» виник обов`язок виплатити зазначену у ньому суму дивідендів, а у ОСОБА_2 право вимоги щодо виконання цього обов`язку.

Доказів виконання вказаного обов`язку матеріали справи не містять.

За таких обставин, враховуючи той факт що зазначені дивіденди є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та ще не виплачені на користь відповідача ОСОБА_2 , то вони підлягають стягненню на користь позивачки з товариства з обмеженою відповідальністю «МАДЕГ» в порядку поділу неотриманих дивідендів у розмірі 93% від визначеною у рішенні суми.

Доводи представника відповідача щодо того, що п. 1.5. договору купівлі продажу частки у статутному капіталі ТОВ «МАДЕГ» від 27.03.2020, в якому міститься заява щодо відсутності заборгованості перед учасниками щодо дивідендів, не є належним доказом проведення розрахунків з виплати дивідендів та відхиляється судом.

Доводи представника відповідача щодо того, що отримані позивачем по справі докази, а саме акт приймання передачі частки у статутному капіталі ТОВ «МАДЕГ» отриманий із порушенням чинного законодавства відхиляються судом, оскільки представником відповідача не наведено, який саме порядок отримання таких доказів і яку з його норм було порушено. Крім того, оспорюючи порядок отримання вказаного доказу представник відповідача не ставив під сумнів достовірність вказаного доказу та відповідність його оригіналу. До цього ж, факт існування відповідних правовідносин не заперечується сторонами та підтверджується іншими наявними в матеріалах справи доказами.

За таких обставин, з огляду на вищенаведене, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, ст. ст. 2, 13, 15, 23, 76, 81, 141, 258, 259, 263 265, 280, 282, 284 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Товариства з обмеженою відповідальністю «МАДЕГ», Товариства з обмеженою відповідальністю «АГС АГРО ТРЕЙД», треті особи: ОСОБА_6 , приватний нотаріус Гребінківського нотаріального округу Полтавської області Іщенко Ігор Миколайович, про визнання права спільної сумісної власності, поділ спільної власності, витребування з чужого незаконного володіння, визнання правочину недійсним та стягнення коштів задовольнити частково.

Визнати право спільної сумісної власності на нежитлове приміщення 1-го поверху №14-:-16, 18-:-20, 22 загальною площею 122,1 кв.м в нежитловій будівлі літ. "А-2" за адресою: АДРЕСА_2 за ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) та ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) та здійснити його поділ шляхом визнання за ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) права особистої приватної власності на Ѕ нежитлового приміщення 1-го поверху №14-:-16, 18-:-20, 22 загальною площею 122,1 кв.м в нежитловій будівлі літ. "А-2" за адресою: АДРЕСА_2 .

Визнати право спільної сумісної власності на частку в статутному капіталі ТОВАРИСТВА з обмеженою відповідальністю «МАДЕГ» () у розмірі 100 %, номінальною вартістю у сумі 1 961 500,00 грн. (один мільйон дев`ятсот шістдесят одна тисяча п`ятсот гривень 00 копійок) за ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) та ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) та здійснити її поділ шляхом визнання за ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) права особистої приватної власності на частку в розмірі 93 % (дев`яносто три відсотки) у статутному капіталі та ТОВАРИСТВА з обмеженою відповідальністю «МАДЕГ» () номінальною вартістю 1 824 195,00 грн. (один мільйон вісімсот двадцять чотири тисячі сто дев`яносто п`ять гривень 00 копійок).

Визнати недійсним договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВАРИСТВА з обмеженою відповідальністю «МАДЕГ» () від 27.03.2020 посвідченого приватним нотаріусом Гребінківського нотаріального округу Полтавської області Іщенко І.М., реєстровий № 162.

Витребувати з володіння ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_5 ) частину частки в розмірі 93 % (дев`яносто три відсотки) у статутному капіталі ТОВАРИСТВА з обмеженою відповідальністю «МАДЕГ» () номінальною вартістю 1 824 195,00 грн. (один мільйон вісімсот двадцять чотири тисячі сто дев`яносто п`ять гривень 00 копійок) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 ).

Визнати дивіденди від діяльності ТОВАРИСТВА з обмеженою відповідальністю «МАДЕГ» (), нараховані ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) на підставі рішення учасника ТОВ «МАДЕГ» від 24.02.2020 р. у сумі 66 407 000,00 грн. (шістдесят шість мільйонів чотириста сім тисяч гривень 00 копійок) спільною сумісною власністю подружжя та стягнути з ТОВАРИСТВА з обмеженою відповідальністю «МАДЕГ» () 61 758 510,00 грн. (шістдесят один мільйон сімсот п`ятдесят вісім тисяч п`ятсот десять гривень 00 копійок) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 ).

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

В судовому засідання проголошено вступну та резолютивну частину судового рішення, повний текст буде виготовлено протягом десяти днів.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_3 ).

Відповідач: ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_4 ),

Відповідач: ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_5 ),

Відповідач: ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_6 ),

Відповідач: ОСОБА_5 (РНОКПП: НОМЕР_7 , адреса: АДРЕСА_7 ),

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «МАДЕГ» (, адреса: 37441, Полтавська обл., Гребінківський р-н, село Корніївка, вулиця Дружби, будинок 2 А),

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «АГС АГРО ТРЕЙД» (, адреса: 37400, Полтавська обл., Гребінківський р-н, місто Гребінка, провулок Пирятинський, будинок 50),

Третя особа: ОСОБА_6 (РНОКПП: НОМЕР_8 , адреса: АДРЕСА_8 .

Третя особа: Приватний нотаріус Іщенко Ігор Миколайович (номер свідоцтва НОМЕР_1 , місце здійснення нотаріальної діяльності: 37400, Гребінківський р., м. Гребінка, вул. Ярослава Мудрого, 39).

Суддя