1Справа № 335/8079/20 2/335/423/2021

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2021 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Воробйова А.В., за участю секретаря судового засідання Шутіної Г.Ю., представника позивача Глазунова В.С., відповідача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж до ОСОБА_1 про стягнення боргу за електричну енергію,-

В С Т А Н О В И В:

ПАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж звернулось до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на свою користь суму боргу у розмірі 6455, 26 грн. за спожиту електричну енергію, та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2102 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 користується електроенергією на підставі особового рахунку № НОМЕР_1 про користування електроенергією, але обов`язків по сплаті за використану електроенергію не виконує, у зв`язку із чим за період з 01.04.2017 по 01.01.2019 у неї виник борг у сумі 6455, 26 грн.

Ухвалою судді від 30.09.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, призначено розгляд справи у судовому засіданні на 13.11.2020 року, яке було неодноразово відкладено, востаннє на 17.02.2021 року.

09.11.2020 року на адресу суду надійшли письмові пояснення відповідача ОСОБА_1 , у яких вона вказала, що вона не погоджується із розрахунком заборгованості наданим позивачем, оскільки за період з 23.05.2017 року по грудень 2017 року нею було сплачено 1200,29 грн., що підтверджується квитанцією від 23.05.2017 року на суму 1000 грн. та квитанцією від 14.07.2017 року на суму 200, 29 грн.; за період з січня 2018 року по грудень 2018 року нею було сплачено 2224, 06 грн., що підтверджується квитанціями від 05.02.2018 року та 22.02.2018 року на суму 500 грн. кожна, квитанцією від 19.03.2018 року на суму 1000 грн., квитанцією від 14.07.2018 року на суму 224, 06 грн., однак вказані оплати позивачем не були враховані при визначенні суми заборгованості. Крім того, з позовом позивач звернувся до суду 23.09.2020 року, у якому також вказав період виникнення заборгованості з 01.04.2017 року по 23.09.2017 року, який виходить за межі трирічного строку позовної давності, у зв`язку із чим вона просила застосувати строк позовної давності. Також вказала, що ті платежі, які надходили на оплату послуг не переривають перебіг строку позовної давності щодо платежів по яким заборгованість виникла у вказаний період, оскільки вони сплачені по конкретно нарахованим сумам. У позові відповідач просила відмовити повністю.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, просила застосувати строк позовної давності.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини.

Відповідач ОСОБА_1 з 18.09.2013 року по теперішній час зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується відповіддю Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 28.09.2020 № 01-71/14116.

Судом встановлено і підтверджено наявними у справі доказами, що на підставі особового рахунку № НОМЕР_1 , позивачем надавались послуги з постачання електроенергії за адресою: АДРЕСА_1 , що відповідачем не заперечувалося.

Правовідносини між енергопостачальником та побутовим споживачем електричної енергії, на час виникнення заборгованості, регулювалися Правилами користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 р. №1357, із наступними змінами та доповненнями (далі ПКЕЕН) та Правилами роздрібного ринку електричної енергії, які затверджено Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 р. № 312 (далі ПРРЕЕ).

Ч.1 ст. 714 ЦК України встановлено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Згідно з п. 19 ПКЕЕН розрахунки населення за спожиту електроенергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показів засобів обліку.

За п. 20 ПКЕЕН розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електроенергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну.

Відповідно до п. 42 ПКЕЕН споживач електричної енергії зобов`язаний оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил.

Відповідач, згідно доданих розрахунків боргу, не дотримується розрахункового періоду та не здійснює оплату за показниками приладу обліку, у зв`язку із чим за період з 01.04.2017 по 01.01.2019 виникла заборгованість у сумі 6455,26 грн.

На підтвердження наявності заборгованості та її розміру позивач надав виписку по особовому рахунку відповідача № НОМЕР_1 , що у відповідності до п.2 ПКЕЕН є сукупністю даних про об`єкт побутового споживача (назва, місцезнаходження, потужність об`єкта, місце облаштування вузла обліку, вид тарифу, кількість спожитої та оплаченої електричної енергії, наявність пільг та/або субсидій, відомості про всі зміни, які відбулися під час користування побутовим споживачем електричною енергією тощо), отриманих електропостачальником відповідно до законодавства та внесених ним до єдиної системи (реєстру) за певним номером для ідентифікації об`єкта побутового споживача.

Отже, особовий рахунок є належним та допустимим доказом існування заборгованості, оскільки саме на ньому враховуються всі показники спожитої електроенергії, нарахованої за її отримання споживачу оплати, а також її сплата останнім.

Заперечуючи проти розміру заборгованості, визначеної на підставі даних особового рахунку, відповідач не спростував її наявність. Наданий відповідачем альтернативний розрахунок боргу суд не бере до уваги як належний доказ у даній справі, з огляду на наступне.

Пунктом 4.12 ПРРЕЕ передбачено, що розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Рахунок за спожиту електричну енергію оплачується, зокрема протягом 10 робочих днів від дня отримання рахунка побутовим споживачем; в інший термін, передбачений договором, але не пізніше 20 календарного дня після закінчення розрахункового періоду.

Відповідно до п. 29 ПКЕЕН, у разі виявлення в платіжному документі помилкових показів засобів обліку побутовий споживач зобов`язаний повідомити про це енергопостачальника. Представник енергопостачальника повинен протягом 5 днів від дня подання заяви перевірити рахунок, а в разі потреби протягом 20 днів перевірити засіб обліку та повідомити побутового споживача про результати перевірки.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач жодного разу з приводу наявності в платіжних документах помилкових показів до енергопостачальника не звертався, доказів іншого відповідачем не надано.

Згідно з п. 4.24 ПРРЕЕ, у разі відсутності графіка погашення заборгованості та при відсутності у платіжному документі у реквізиті призначення платежу посилань на період, за який здійснюється оплата або перевищення суми платежу, необхідної для цього періоду, ці кошти, перераховані споживачем за електричну енергію, електропостачальник має право зарахувати як погашення існуючої заборгованості цього споживача з найдавнішим терміном її виникнення.

Згідно із розрахунком заборгованості за електричну енергію, та деталізації по рахунку відповідача за період з 01.04.2017 року по 01.01.2019 відповідачем спожито 5211 кВт/ч. За вказаний період відповідачем було сплачено за електричну енергію лише 853,88 грн. Заборгованість за вказаний період становить 6455,26 грн.

Зазначений розрахунок позивача відповідачем не спростовано та не надано даних щодо погашення зазначеної заборгованості. З квитанцій наданих відповідачем не можливо встановити, що сплачені суми є сплатою поточних платежів або зараховані в рахунок погашення заборгованості відповідача попередніх періодів.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

В силу ч.ч. 1,3 ст.264 ЦК України позовна давність переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості за спожиту електроенергію та наданих відповідачем копій квитанцій за період з травня 2017 року по грудень 2017 року та січня 2018 року по грудень 2018 року вбачається, що відповідач частково сплачувала кошти на рахунок позивача за надані позивачем послуги, останній платіж здійснено відповідачем у липні 2018 року.

Зазначені дії відповідача свідчать про визнання відповідачем свого боргу, а тому суд доходить висновку, що строк позовної давності переривався, та оскільки з позовом ПАТ „Запоріжжяобленерго звернувся до суду 23.09.2020 року, тому в даному випадку відсутні підстави для застосування строку позовної давності до спірних правовідносин.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За таких обставин, суд, оцінюючи зібрані по справі докази, дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 525- 527 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж до ОСОБА_1 про стягнення боргу за електричну енергію - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж (місцезнаходження: вул. Волгоградська, буд. 25, м. Запоріжжя, 69035, р/р НОМЕР_3 , МФО 313582, , відкритий в АТ «Метабанк», код оплати 3) заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 6455 гривень 26 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж (місцезнаходження: вул. Волгоградська, буд. 25, м. Запоріжжя, 69035, р/р НОМЕР_3 , МФО 313582, , відкритий в АТ «Метабанк», код оплати 20) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2102 гривень.

Рішення суду може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.В.Воробйов