ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2021 року м.Суми

Справа №592/10946/20

Номер провадження 22-ц/816/408/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Собини О. І.

з участю секретаря судового засідання Чуприни В.І.,

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 06 січня 2021 року, ухвалене у складі судді Алфьорова А.М. в приміщенні Ковпаківського районного суду м. Суми,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2020 року ОСОБА_3 звернувсядо суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів.

Свої вимоги мотивує тим, що 25 вересня 2017 року він надав ОСОБА_2 за усною домовленістю поворотну фінансову допомогу в сумі 50000 грн, що підтверджується квитанцією № від 25 вересня 2017 року. У графі «Призначення платежу» зазначено «поворотная помощь», перевод на карту «ПриватБанка».

13 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_2 із листом-вимогою про повернення грошових коштів на загальну суму 50000 грн, встановивши кінцевий строк повернення коштів не пізніше 25 серпня 2020 року. Згідно з інформацією з офіційного веб-сайту АТ «Укрпочта» вищевказана вимога не була отримана відповідачем.

08 вересня 2020 року він повторно звернувся до відповідача із вимогою про повернення коштів, однак вказана вимога була залишена відповідачем без уваги.

Вважає, що грошові кошти у розмірі 50000 грн є безпідставно набутим майном і повинні бути повернуті йому ОСОБА_2 відповідно до ст. 1212 ЦК України.

Просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 50000 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 грн.

Ковпаківський районний суд м. Суми рішенням від 06 січня 2021 року відмовив у задоволенні позову ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

В доводах апеляційної скарги вказує на те, що між ним та відповідачкою відсутні договірні відносини з купівлі-продажу цегли, а передача ним коштів шляхом перерахування на картковий рахунок ОСОБА_2 50000 грн у подальшому не підтверджена укладанням між ними письмового договору позики. Отже, незважаючи на відсутність доказів та недоведеність обставин щодо існування між сторонами договірних зобов`язань, у тому числі купівлі-продажу цегли, суд безпідставно визнав встановленим факт купівлі ним у відповідачки цегли на суму 50000 грн.

Зазначає, що він та ОСОБА_2 не пов`язані договірними відносинами щодо грошових коштів, кошти у розмірі 50000 грн були перераховані відповідачці за усною домовленістю, нею не надано доказів правомірності набуття вказаних коштів, а тому вони підлягають поверненню як безпідставно набуті.

Вказує, що судом безпідставно не застосовано до спірних правовідносин ст. 1212 ЦК України, що призвело до неправильного вирішення спору.

Від представника ОСОБА_2 адвоката Бидюкова Д.В. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому посилаючись на те, що рішення суду ухвалене на підставі повного та всебічного з`ясування обставин справи та з дотриманням норм матеріального та процесуального права, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача та його представника адвоката Марченка І.В., які підтримали апеляційну скаргу, представника відповідачки адвоката Бидюкова Д.В., який заперечує проти апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що позивач надав ОСОБА_2 за усною домовленістю фінансову допомогу в сумі 50000 грн, в якості розрахунку за придбану у неї цеглу, тобто відповідач отримала кошти на підставі договірних відносин, а тому відсутні правові підстави вважати вказані грошові кошти безпідставно набутим майном у розумінні ст. 1212 ЦК України.

Проте погодитись з висновками суду першої інстанції не можна, оскільки суд дійшов їх з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Суд першої інстанції встановив та з матеріалів справи вбачається, що 25 вересня 2017 року ОСОБА_1 перерахував на банківський рахунок ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 50000 грн 00 коп. з призначенням платежу «поворотна допомога переказ на картку ПриватБанку» ( а. с. 5).

13серпня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_2 із листом-вимогою про повернення грошових коштів на загальну суму 50000 грн 00 коп., встановивши кінцевий строк повернення коштів не пізніше 25 серпня 2020 року, але вказана вимога не була отримана відповідачем (а. с. 6-8).

08 вересня 2020 року ОСОБА_1 повторно звернувся до ОСОБА_2 із вимогою про повернення грошових коштів в сумі 50000 грн 00 коп, встановивши кінцевий строк повернення коштів не пізніше 17 вересня 2020 року, однак вказана вимога також не була отримана відповідачем (а. с. 9-11).

Факт отримання ОСОБА_2 грошових коштів від ОСОБА_1 в сумі 50000 грн 00 коп. за банківським переказом підтверджується довідкою АТ КБ «ПриватБанк» від 25 вересня 2020 року №V9480EGQTEGOT5DT (а. с. 38).

Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

За змістом частини першої статті 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої та другої статті 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутноcті таких умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Під поворотною фінансовою допомогою розуміється сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов`язковою до повернення (пп. 14.1.257 Податкового кодексу України).

За правовим характером договір поворотної фінансової допомоги являє собою договір позики (ч. 1 ст. 1046 ЦК України).

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Судом першої інстанції правильно встановлено, що сторонами не було укладено договір позики в належній формі. В той же час, суд дійшов помилкового висновку про те, що кошти в сумі 50000 грн відповідачка отримала від позивача на підставі договірних зобов`язань, а саме: в якості розрахунку за придбану у неї цеглу, оскільки будь-яких належних та достовірних доказів на підтвердження укладення між нею та позивачем договору купівлі-продажу цегли, ОСОБА_2 суду не надала.

Отже, колегією суддів встановлено, що майно, а саме грошові кошти у розмірі 50000 грн 00 коп., набуто ОСОБА_2 , з якою ОСОБА_1 не був пов`язаний договірними відносинами щодо такого майна.

Відтак, у ОСОБА_2 виникло зобов`язання перед ОСОБА_1 повернути отримане майно - грошові кошти в сумі 50000 грн 00 коп., оскільки таке майно є безпідставно набутим.

За встановлених обставин справи та вимог закону колегія суддів вважає, що кошти у сумі 50000 грн 00 коп. були отримані ОСОБА_2 від ОСОБА_1 без достатньої правової підстави, а тому, відповідно до вимог ст. 1212 ЦК України, підлягають поверненню позивачеві.

Отже, рішення суду на підставі п. 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову ОСОБА_1 .

Відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви в сумі 840 грн 80 коп., а також за подання апеляційної скарги в сумі 1261 грн 20 коп.

Також у зв`язку із задоволенням позову з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 підлягають стягненню, документально підтверджені витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції в сумі 10000 грн (а. с. 32-34).

Відповідно до ч.ч. 3-4 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч. 8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

11 вересня 2020 року між адвокатським об`єднанням «Альтера» в особі голови Марченка І.В. та ОСОБА_1 укладено договір про надання професійної правничої (правової) допомоги, відповідно до умов якого професійна правнича допомога полягає у захисті прав та представництві замовника у Ковпаківському районному суді м. Суми, а саме: ознайомлення за фактичними обставинами справи та нормативною базою; надання консультацій та роз`яснень; підготовка документів для звернення до суду, складання позовної заяви; складання заяв по суті та процесуальних документів; представництво інтересів замовника у судових засіданнях. Надання правової допомоги за вказаним договором здійснюється адвокатами Марченком І.В. та ОСОБА_4 .

Пунктом 3 договору передбачено, що за цим договором замовник здійснює оплату виконавцю у розмірі 10000 грн, з яких 6000 грн - за ознайомлення з обставинами справи, підготовка правової позиції, дослідження судової практики, надання роз`яснень, консультацій та складання позовної заяви; 4000 грн за представництво у місцевому суді (а. с. 33).

03 грудня 2020 року ОСОБА_3 сплачено АО «Альтера» 10000 грн за правову допомогу, що підтверджується квитанцією №0.0..1 від 03 грудня 2020 року.

Відповідно до положень п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відносяться до малозначних справ.

Враховуючи, що ціна позову складає 50000 грн, дана справа є малозначною, а тому касаційному оскарженню відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягає.

Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 2; 376 ч. 1 п. 1, 4; 381-382 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 06 січня 2021 рокускасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 50000 гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги в сумі 2082 гривні.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції в сумі 10 000 гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 12 березня 2021 року.

Головуючий: Т.А. Левченко

Судді : В.І. Криворотенко

О.І. Собина