Справа № 473/3749/20
РІШЕННЯ

іменем України

"11" березня 2021 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді Старжинської О.Є., при секретарі судового засідання - Ніколаєнко Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вознесенська за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про дострокове розірвання договору оренди, стягнення орендної плати за користування земельною ділянкою, повернення земельної ділянки

В С Т А Н О В И В:

03.11.2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 в якому вказував, що він є власником земельної ділянки (кадастровий номер :04:000:0097) загальною площею 5,2005 га, що розташована в межах території Дмитрівської сільської ради Вознесенського району та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що 29.06.2016 року між ним та відповідачем в письмовій формі було укладено договір оренди земельної ділянки за яким він передав належну йому ділянку в строкове платне користування ФОП ОСОБА_2 строком на 10 років, 29.06.2016 року право оренди землі було зареєстровано державним реєстратором виконавчого комітету Вознесенської міської ради Миколаївської області, номер запису 15219743.

Відповідно до його умов орендар набув право на особисте використання об`єкта оренди для сільськогосподарських потреб та зобов`язався сплачувати орендну плату в розмірі 6059,65 грн. на рік, що складає 5 % від нормативної грошової вартості земельної ділянки, а після припинення дії договору повернути ділянку орендодавцю.

В договорі узгоджені й інші умови (врахування індексу інфляції, розміру пені при порушенні зобов`язання).

Посилаючись на те, що відповідач не виплатив орендну плату за 2018-2019 роки (2 роки) в сумі 12119,3 грн., а відтак повинен сплатити пеню передбачену умовами договору подвійну ставку НБУ діючу на день виникнення боргу (3731,86 грн. ) та 3% річних від простроченої суми (482,74 грн.), інфляційні втрати 468,97 грн., позивач просив позов задовольнити, стягнувши на його користь 16802,87 грн, достроково розірвати договір оренди, зобов`язати ФОП ОСОБА_2 повернути земельну ділянку у стан, в якому її одержано в оренду.

Заочним рішенням Вознесенського міськрайонного суду від 27.11.2020 року (а.с. 40-41) позовні вимоги були задоволені.

08.02.2021 року від ФОП ОСОБА_2 надійшла заява про перегляд заочного рішення суду від 27.11.2020 року (а.с. 56-58).

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду від 03.03.2021 року (а.с. 88) заочне рішення Вознесенського міськрайонного суду від 27.11.2020 року скасовано, справа призначена до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

В судовому засіданні позивач та його представник адвокат Врадій Л.М. підтримали позовні вимоги.

Представник відповідача адвокат Літвінов С.С. - в судовому засіданні заперечує проти задоволення позову, зазначаючи, що законодавством і умовами договору не заборонено виконання обов`язку орендаря із сплати орендної плати на рахунок орендодавця іншою особою, а тому згідно договору про спільну діяльність від 17.09.2013 року укладеного з ОСОБА_3 той здійснював такі розрахунки з тими орендодавцями, кому потрібно було виплачувати орендну плату на банківську картку. За усним проханням позивача через його стан здоров`я, яким опікувалась його сестра ОСОБА_4 , у якої він проживає останній 13.02.2018 року в рахунок виплати орендної плати були перераховані 4000 грн, 10.11.2018 року на банківську картку позивача 14999 грн, 31.12.2019 року на банківська картку позивача 2010,05 грн. Орендна плата за 2020 рік зі згоди позивача була перерахована 30.12.2020 року на банківську картку ОСОБА_4 в сумі 8040,59 грн, всього за період з 2018 рік по 2020 рік було виплачено орендну плату в сумі 29049,64 грн, тобто обов`язок орендаря виконано у повному обсязі.

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки (кадастровий номер :04:000:0097) загальною площею 5,2005 га., що розташована в межах території Дмитрівської сільської ради Вознесенського району та яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується Державним актом на прав власності на земельну ділянку серія ІV-МК №001096 виданим 21.02.2001 року Дмитрівською сількою радою, інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Також судом встановлено, що між сторонами в письмовій формі було укладено 29.06.2016 року договір оренди землі за яким ОСОБА_1 передав належну йому земельну ділянку в строкове платне користування ФОП ОСОБА_2 .

Договір було укладено строком на 10 років, 29.06.2016 року право оренди землі було зареєстровано державним реєстратором виконавчого комітету Вознесенської міської ради Миколаївської області, номер запису 15219743.

Вирішуючи питання про наявність підстав для дострокового розірвання спірного договору, суд виходить з наступного.

Згідно п.4.2 договору оренди відповідач зобов`язувався вносити орендну плату за користування земельною ділянкою у розмірі 6059,65 грн. з урахуванням індексів інфляції і орендна плата мала сплачуватися за кожен рік оренди земельної ділянки одним платежем не пізніше 30 грудня поточного року.

Згідно статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї з сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли в наслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладені договору.

Відповідно до частини 1 ст. 32 ЗУ «Про оренду землі» на вимогу однієї з сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду у разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24, 25 Закону та умовами договору.

Частиною 1 ст. 24 цього Закону передбачено, що орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Пунктом «д» частини 1 статті 141 ЗК України передбачено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Наведені положення законів визначають як підставу для розірвання договору оренди систематичну несплату орендної плати.

Правова позиція щодо розірвання договору оренди у разі систематичної несплати орендної плати викладена у постанові Верховного суду України від 12.12.2012 року №6-146цс12.

Загальні рамки виконання зобов`язань встановлені в ч.3 ст. 509 ЦК України, згідно змісту якої слідує, що сторони можуть встановити безліч прав та обов`язків, уклавши договір, проте право надаватиме захист лише тим зобов`язанням, які відповідають трьом критеріям: добросовісності, розумності та справедливості.

Із пояснень свідків в судовому засіданні ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , пояснень сторін слідує, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 жодних правовідносин, в т.ч. зобов`язального характеру, не існує, а відтак перерахування ОСОБА_3 з урахуванням договору про спільну діяльність з ФОП ОСОБА_2 від 17.09.2013 року коштів протягом 2018-2019 років на банківські картки ОСОБА_1 є доказом належного виконання ФОП ОСОБА_2 умов договору оренди користування земельною ділянкою належної позивачу за 2018-2019 роки відповідно на загальну суму 17009,05 грн. При цьому, законодавець не забороняє виплату орендної плати наперед, за розміром, визначеним договором оренди.

Позивач ОСОБА_1 до листопада 2018 року не мав банківської картки, її отримання було пов`язано саме з необхідністю отримання орендної плати, оскільки він не працював та не отримував пенсію, її номер був повідомлений ОСОБА_3 саме для цієї мети і відповідно ОСОБА_3 її поповнював, заперечень щодо обраного розрахунку позивач не заявляв, тобто висловлював згоду розпорядившись ними на власний розсуд.

Пояснення позивача ОСОБА_1 та пояснення свідка ОСОБА_4 про призначення вказаних сум, які надійшли на рахунок позивача від ОСОБА_3 як добровільна допомога на лікування ОСОБА_1 за встановлених судом обставин, які свідчать про відсутність будь-яких, окрім орендних, відносин (родинні, дружні) є намаганням отримати додаткові блага. Виходячи з встановленого судом характеру правовідносин, які могли спонукати ОСОБА_3 проводити позивачу регулярні платежі, вони не можуть трактуватися по іншому, а ніж як із підстави зазначеної у договорі оренди землі від 29.06.2016 року і що саме по ньому сплачені грошові суми .

Згідно умов укладеного договору про спільну діяльність від 17.09.2013 року слідує, що орендарем ФОП ОСОБА_2 залучено третю особу ОСОБА_3 до оплати орендної плати орендодавцям (п. 5.3) без припинення орендарем ФОП ОСОБА_2 господарської діяльності з безпосереднього цільового використання орендованої земельної ділянки, що не виходить за межі господарської діяльності, яку може здійснювати орендар без погодження з орендодавцем, стороною договору оренди земельної ділянки залишається ФОП ОСОБА_2 . Для орендодавця інтерес є лише стосовно отримання орендної плати, а в тому хто її здійснює, його права та охоронювані законом інтереси не порушені, він не позбавився того, на що розраховував при укладені договору оренди землі. Позивач посилається на формальне порушення умов договору оренди землі стосовно виплати проведеної не орендарем, а третьою особою і користуючись цим маніпулює призначенням отриманих платежів.

Невикористання відповідачем земельної ділянки не зазначалось у позовній заяві як підстава для розірвання договору оренди землі.

Таким чином в судовому засіданні доведено належними та допустимими доказами факт отримання позивачем ОСОБА_1 орендної плати за 2018-2019 роки, а тому законних підстав для розірвання договору оренди, з вказаних позивачем підстав - немає.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про дострокове розірвання договору оренди, стягнення орендної плати за користування земельною ділянкою, повернення земельної ділянки відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів.

Суддя Старжинська О.Є.