22-ц/804/324/21
242/2436/20

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2021 року місто Маріуполь

справа 242/2436/20

провадження № 22-ц/804/324/21

Донецький апеляційний суд у складі:

судді-доповідача Пономарьової О.М.,

суддів Зайцевої С.А., Ткаченко Т.Б.,

секретар судового засідання Грішко С.В.

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Акціонерне товариство «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України»

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу відповідача Акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» на рішення Селидівського міського суду Донецької області у складі судді Хацько Н.О. від 30 жовтня 2020 року, дата складання повного тексту рішення 03 листопада 2020 року,

в с т а н о в и в:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

02 червня 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до Акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (далі - АТ «ДАК «Автомобільні дороги України») про поновлення на роботі, виплату середнього заробітку та відшкодування моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що позивач працював заступником голови правління АТ «ДАК «Автомобільні дороги України» з 11 травня 2018 року.

В період з лютого 2020 року, а саме після призначення на посаду т.в.о. голови правління АТ «ДАК «Автомобільні дороги України» ОСОБА_2 , йому було неодноразово запропоновано написати заяву про звільнення за власним бажанням.

Зокрема, вимоги про звільнення висловлювали йому голова вищого органу управління компанією АТ «ДАК «Автомобільні дороги України» ОСОБА_3 , заступник начальника відділу управління власністю та державних закупівель ОСОБА_4 , т.в.о. голови правління ОСОБА_5 , радник голови правління Федорчук Наталія, та він неодноразово відмовлявся писати заяву про звільнення, у зв`язку з чим на нього керівництвом компанії почався тиск з метою звільнення його із займаної посади.

Фактами чинення тиску з метою звільнення було обмеження функціональних обов`язків, виключення його зі складу правління компанії, перевірка його роботи начальником управління внутрішнього аудиту та моніторингу ОСОБА_6 з метою відшукання будь-яких підстав для можливості притягнення до дисциплінарної відповідальності за невиконання функціональних обов`язків.

23 квітня 2020 року вищевказаною посадовою особою встановлено факт, який на його думку, свідчив про наявність дисциплінарного проступку. Позивачу було поставлено у провину зволікання в інформуванні правління компанії про результати перевірки ДП «Миколаївський облавтодор», про що начальник управління внутрішнього аудиту та моніторингу виклав у відповідній доповідній записці від 23 квітня 2020 року, а т.в.о. голови правління АТ «ДАК «Автомобільні дороги України» ОСОБА_2 дав доручення йому терміново надати пояснення та матеріали перевірки.

Позивач вважає, що такі дії начальника управління внутрішнього аудиту та моніторингу та т.в.о. голови правління не є звичайною роботою посадових осіб компанії, а є саме намагання вимусити його звільнитися з посади. Про це свідчить зокрема і той факт, що для проведення вищевказаної перевірки не було жодних правових підстав, у зв`язку з чим начальник управління внутрішнього аудиту та моніторингу підставою перевірки зазначив: призначення його на посаду голови комісії з проведення перевірок дочірніх підприємств компанії.

Доповідна записка ОСОБА_6 від 23 квітня 2020 року в той же день зареєстрована та в той же день т.в.о. голови правління АТ «ДАК «Автомобільні дороги України» ОСОБА_2 поставив на ній резолюцію, хоча зазвичай практика розгляду документів такого характеру, значно довша. Термін виконання доручення щодо надання матеріалів встановлено 23 квітня 2020 року до 17 години 45 хвилин, а саме доручення надано позивачу о 16 год. 00 хв.

Проте і такі дії керівництва не призвели до його звільнення, оскільки він вчасно та якісно виконав завдання щодо перевірки ДП «Миколаївський облавтодор».

27 квітня 2020 року т.в.о. голови правління Козловський Д.О. видав наказ № 52 про проведення перевірки дотримання трудової дисципліни працівниками АТ «ДАК «Автомобільні дороги України» та призначив склад комісії, якій доручено провести в десятиденний термін перевірку дотримання трудової дисципліни працівниками за період з 30 березня 2020 року по 23 квітня 2020 року. Вказаний наказ винесено в умовах поширення на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 та обмеженого транспортного сполучення.

До складу комісії т.в.о. голови правління ОСОБА_2 включив голову правління первинної профспілкової організації «ДАК «Автомобільні дороги України» та не включив представника первинної профспілкової організації АТ «ДАК» Всеукраїнської незалежної профспілки «Трудящі», членом якої є позивач.

Зазначений наказ видавався для того, щоб звільнити його за прогул, оскільки перевірка стосувалась лише його, жодну іншу особу до дисциплінарної відповідальності не притягнуто, розслідування щодо інших осіб на підставі цього наказу не проводилося.

Відповідно до вказаного наказу начальник управління внутрішнього аудиту та моніторингу надав запит від 29 квітня 2020 року про те, що згідно інформації ДП «ЕКСБУД» відсутня інформація про перебування його в адмінбудівлі, що свідчить про недотримання позивачем наказу компанії від 14 лютого 2018 року № 36.

Позивачу о 14 год. 45 хв. було зазначено про необхідність терміново, до 15 год. 30 хв. 29 квітня 2020 року надати пояснення щодо факту перебування на роботі (в адмінбудівлі) в такі дні: 31 березня 2020 року, 01 квітня 2020 року, 02 квітня 2020 року, 07 квітня 2020 року, 16 квітня 2020 року, а також щодо невиконання ним наказу № 36 від 14 лютого 2018 року.

Позивачем надано інформацію на ім`я т.в.о. голови правління Козловського Д.О. про те, що у вказані дні він перебував на роботі, тоді як з наказом № 36 від 14 лютого 2018 року ознайомлений не був.

30 квітня 2020 року десь об 11 год. 00 хв. позивач написав заяву на ім`я т.в.о. голови правління Козловського Д.О., про те, що у зв`язку з передбачуваним піком захворюваності COVID-19, просить надати йому можливість працювати у віддаленому режимі у період часу з 04 травня 2020 року по 06 травня 2020 року. Проте, вказана заява не була розглянута.

Цього ж дня о 16 год. 00 хв. йому надано на ознайомлення наказ про звільнення за прогул на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України.

Оскільки позивач вважав даний наказ незаконним він написав на ньому про свою незгоду з наказом.

Через один день після звільнення позивача запросив на зустріч голова АТ «ДАК «Автомобільні дороги України» ОСОБА_3 та запропонував йому написати заяву про звільнення за власним бажанням, тоді наказ про звільнення за прогул буде анульовано та виправлений запис у трудовій книжці.

Позивач вважає, що така пропозиція була озвучена у зв`язку з тим, що він знав про незаконність його звільнення та про те, що він зможе бути поновлений на роботі.

04 травня 2020 року позивач прибув до АТ «ДАК «Автомобільні дороги України» та написав заяву про звільнення за власним бажанням із зазначенням дати 30 квітня 2020 року.

Наказ № 87-ВК про звільнення за прогул було скасовано наказом № 88-ВК, його звільнено за власним бажанням, запис в трудовій книжці виправлено.

Таким чином, на думку позивача, діями керівництва АТ «ДАК «Автомобільні дороги України» створено умови для того, щоб він сам подав заяву про звільнення за власним бажанням.

З урахуванням уточнених позовних вимог, позивач просив суд визнати незаконним та скасувати наказ т.в.о. голови правління АТ «ДАК «Автомобільні дороги України» № 88-ВК від 30 квітня 2020 року про його звільнення з посади заступника голови правління АТ «ДАК «Автомобільні дороги України», поновити його на посаді з 01 травня 2020 року, стягнути з АТ «ДАК «Автомобільні дороги України» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 01 травня 2020 року по день винесення судового рішення, в рахунок відшкодування моральної шкоди стягнути 10 000 грн 00 коп., а також допустити негайне виконання рішення суду у частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 30 жовтня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до АТ «ДАК «Автомобільні дороги України», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору-тимчасово виконуючий обов`язки голова правління АТ «ДАК «Автомобільні дороги України» Козловський Д.О., про скасування наказу про звільнення, зобов`язання поновити на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди задоволені частково.

Визнано незаконним та скасувано наказ тимчасово виконуючого обов`язки голови правління АТ «ДАК«Автомобільні дороги України» № 88-ВК від 30 квітня 2020 року про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника голови правління АТ «ДАК «Автомобільні дороги України».

Зобов`язано АТ «ДАК «Автомобільні дороги України» поновити ОСОБА_1 на посаді заступника голови правління АТ «ДАК «Автомобільні дороги України» з 01 травня 2020 року.

Стягнуто з АТ «ДАК «Автомобільні дороги України» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 01 травня 2020 року по день винесення судового рішення у розмірі 183 020 грн 79 коп., в рахунок відшкодування моральної шкоди 1 000 грн 00 коп.

Стягнуто з АТ «ДАК «Автомобільні дороги України» на користь ОСОБА_1 , судові витрати зі сплати судового збору у сумі 924 грн 88 коп.

В решті позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення місцевого суду мотивоване тим, що з боку відповідача мав місце свого роду примус відносно позивача, щодо подання ним заяви про розірвання трудового договору на підставі ст. 38 КЗпП України, враховуючи характер, послідовність та швидкоплинність дій відповідача, що передували звільненню позивача з роботи, починаючи з лютого 2020 року.

Суд визнав такими, що заслуговують на увагу доводи позивача щодо обмеження функціональних повноважень, як засобу тиску на нього з метою звільнення.

Аналізуючи наказ АТ «ДАК «Автомобільні дороги України» № 103 від 24 травня 2018 року, наказ АТ «ДАК «Автомобільні дороги України» № 96 від 13 червня 2019 року та наказ АТ «ДАК «Автомобільні дороги України» № 21 від 20 лютого 2020 року, суд звернув увагу, що функціональні повноваження заступника голови правління за двома першими наказами є фактично ідентичним, як по їх об`єму, так і по напрямку діяльності. Натомість, згідно з наказом АТ «ДАК «Автомобільні дороги України» № 21 від 20 лютого 2020 року повноваження заступника голови правління компанії не лише було звужено, але й взагалі переформатовано, тобто позивачу було надано взагалі інший спектр повноважень.

Сам відповідач у своєму відзиві на позовну заяву зазначив, що звуження функціональних обов`язків позивача пов`язано з тим, що він «став виконувати все гірше свої трудові обов`язки з кожним днем і Компанії спочатку довелося передати його частину функціональних повноважень іншим особам, а потім звільнити його із займаної посади».

Суд першої інстанції зазначив, що така поведінка відповідача є необґрунтованою та не зрозумілою, оскільки чинний КЗпП України встановлює можливість накладення на працівників дисциплінарного стягнення у вигляді догани та звільнення, за систематичне невиконання ним без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення (ст. 147, 149, п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України).

Суд першої інстанції зауважив, що у жовтні 2019 року, тобто за шість місяців до звільнення, ОСОБА_1 як заступник голови правління АТ «ДАК «Автомобільні дороги України» за високий професіоналізм, вагомий особистий внесок у розвиток дорожнього господарства нагороджений грамотою керівника підприємства, що в свою чергу, викликало у суду розумний сумнів щодо доводів відповідача про раптове значне погіршення виконання ним своїх посадових обов`язків.

Відповідач наполягав на тому, що дійсною підставою для звільнення позивача є саме прогул остатнього, натомість не надав жодного доказу, щодо обґрунтованості та правомірності винесення наказу про звільнення ОСОБА_1 № 87-ВК від 30 квітня 2020 року за п. 4 ст. 40 КЗпП України, неодноразової його відсутності більше 3-х годин на робочому місці, доказів чи надавався позивачу наказ № 36 від 14 лютого 2018 року «Про контроль за правилами внутрішнього розпорядку в умов Колективного договору» для ознайомлення під розпис, чи доводилася до відома позивача необхідність, якимось чином фіксувати свій прихід на роботу, в тому числі через пропускну систему, що обслуговується дочірнім підприємством «Управління експлуатації будинків».

Проте вищевказаний наказ скасовано самим роботодавцем, і по суті він не має жодного правового значення, оскільки не встановлює прав та обов`язків сторін, натомість, на думку суду, він є належним та допустимим доказом, як письмовий документ, який міститься в собі інформацію щодо предмета доказування та підтверджує доводи позивача щодо примусу з боку відповідача на написання ним заяви про звільнення.

Визначаючи розмір компенсації середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд виходив з роз`яснень, викладених у п. 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» №9 від 06 листопада 1992 року, що у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи.

У зв`язку з тим, що відповідачем порушені права позивача у сфері трудових правовідносин, що виразилося в незаконному звільненні, порушені права на працю, втрати нормальних життєвих зв`язків, що призвело до моральних страждань, суд дійшов висновку, що діями відповідача позивачу заподіяно моральну шкоду, що підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 з урахуванням конкретних обставин справи, характеру та глибину пов`язаних з незаконним звільненням моральних страждань, ступіню вимушеного порушення нормального укладу його життя, засад розумності і справедливості у розмірі 1 000 грн 00 коп.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

03 грудня 2020 року відповідач АТ «ДАК «Автомобільні дороги України» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити повністю у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не наведено жодного правового обґрунтування і фактичних обставин на підтвердження незаконності наказу №88-ВК від 30 квітня 2020 року, не взято до уваги доводи та докази, надані відповідачем, висновки суду гуртуються на припущеннях та не підтверджуються жодними доказами, у зв`язку із чим суд прийшов до хибного висновку щодо незаконності наказу про звільнення.

Судом не врахованого, що 30 квітня 2020 року позивачем написано заяву про звільнення з чітко визначеною датою бажаного дня звільнення - 30 квітня 2020 року, що свідчить про відсутність у позивача наміру продовжувати роботу. Після 30 квітня 2020 року позивач на роботу не виходив, заяву про звільнення не відкликав, чим підтвердив свою позицію про припинення трудових відносин з відповідачем.

Звільнення позивача із займаної посади на його прохання раніше двотижневого строку, без зазначення причин, але з визначенням дати, є законним, а висновок суду першої інстанції про наявність тиску з боку відповідача безпідставним та бездоказовими.

Стягуючи на користь позивача середньомісячну заробітну плату за час вимушеного прогулу, суд не навів повний розрахунок, з якого можливо визначити розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позивачем не надано суду доказів нанесення йому морального збитку та завдання такої шкоди.

Доводи інших учасників справи

06 січня 2021 року на електрону адресу апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, складений адвокатом позивача Нещерет О.С., в якому зазначено, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, таким, що відповідає вимогам матеріального та процесуального закону. Доводи відповідача не спростовують висновки, зроблені судом першої інстанції, відповідачем формально, без наведення доказів зазначено про наявність нерівності учасників судового процесу перед законом та судом.

Рух справи у суді апеляційної інстанції

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08 грудня 2020 року визначений склад суду: Пономарьова О.М. (суддя-доповідач), Зайцева С.А., Ткаченко Т.Б.

Ухвалою апеляційного суду від 10 грудня 2020 року апеляційну скаргу відповідача АТ «ДАК «Автомобільні дороги України» залишено без руху заявнику запропоновано доплатити судовий збір у сумі 2 643 грн 19 коп.

Ухвалою апеляційного суду від 23 грудня 2020 року у справі відкрито апеляційне провадження.

Ухвалою апеляційного суду від 29 грудня 2020 року справа призначена до судового розгляду за правилами, встановленими для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення учасників справи.

Ухвалою апеляційного суду від 05 січня 2021 року розгляд справи призначено в режимі відеоконференції з Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду.

Ухвалою апеляційного суду від 22 лютого 2021 року продовжений строк розгляду справи на п`ятнадцять днів.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

ОСОБА_1 з 11 травня 2018 року призначено на посаду заступника голови правління АТ «ДАК «Автомобільні дороги України» (т.1 а.с. 62-63).

Відповідно до наказу АТ «ДАК «Автомобільні дороги України» № 103 від 24 травня 2018 року «Про розподіл функціональних повноважень керівних працівників АТ «ДАК «Автомобільні дороги України» заступник голови правління ( ОСОБА_1 ) організовує, координує та контролює роботу з: обліку відомчого житлового фонду, зняття з балансу житла, що не ввійшло до статутного капіталу Компанії; управління майном, що передано до статутного капіталу Компанії; підготовки та розкриття на фондовому ринку регулярної та особливої інформації емітентам цінних паперів і подання їх до Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку; підготовки документів до рішень Державного агентства автомобільних доріг України щодо реєстрації випуску цінних паперів Компанії в Національній комісії з цінних паперів та фондового ринку, з депозитарієм щодо обслуговування емісії цінних паперів Компанії; організації вирішення питань оренди, відчуження і списання майна Компанії та її дочірніх підприємств; адміністративного забезпечення роботи Компанії; впровадження та забезпечення безперебійного електронного документообігу Компанії; дотримання виконавчої дисципліни структурними підрозділами компанії; виконання чинного законодавства щодо збереження товарно-матеріальних цінностей; підготовки пропозицій по внесенню змін до відомчих нормативних актів та внутрішніх документів компанії з питань, що належать до його компетенції. Виконуючи обов`язки, заступник голови правління ( ОСОБА_1 ) координує та контролює діяльність: відділу корпоративних відносин та обліку майна; відділу документального та господарського забезпечення (т.1 а.с. 193-196).

Відповідно до наказу АТ «ДАК «Автомобільні дороги України» № 96 від 13 червня 2019 року «Про розподіл функціональних повноважень керівних працівників АТ «ДАК «Автомобільні дороги України» заступник голови правління ( ОСОБА_1 ) організовує та керує питання управління майном, адміністративним забезпеченням діяльності Компанії. Забезпечує необхідний рівень ефективності виробництва та продуктивної праці. Організовує, координує та контролює роботу з: обліку відомчого житлового фонду, зняття з балансу житла, що не ввійшло до статутного капіталу Компанії; управління майном, що передано до статутного капіталу Компанії; підготовки та розкриття на фондовому ринку регулярної та особливої інформації емітентам цінних паперів і подання їх до Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку; підготовки документів до рішень Державного агентства автомобільних доріг України щодо реєстрації випуску цінних паперів Компанії в Національній комісії з цінних паперів та фондового ринку, з депозитарієм щодо обслуговування емісії цінних паперів Компанії; організації вирішення питань оренди, відчуження і списання майна Компанії та її дочірніх підприємств; адміністративного забезпечення роботи Компанії; впровадження та забезпечення безперебійного електронного документообігу Компанії; дотримання виконавчої дисципліни структурними підрозділами компанії; виконання чинного законодавства щодо збереження товарно-матеріальних цінностей; підготовки пропозицій по внесенню змін до відомчих нормативних актів та внутрішніх документів компанії з питань, що належать до його компетенції. Виконуючи обов`язки, заступник голови правління ( ОСОБА_1 ) координує та контролює діяльність: відділу корпоративних відносин та обліку майна; відділу організаційного забезпечення (т.1 а.с. 15-20).

Згідно з протоколом засідання правління АТ «ДАК «Автомобільні дороги України» № 46 від 23 жовтня 2019 року членами правління двома членами з трьох присутніх проголосовано про нагородження заступника голови правління АТ «ДАК «Автомобільні дороги України» ОСОБА_1 грамотою (т.1 а.с. 190-191).

В жовтні 2019 року заступник голови правління АТ «ДАК «Автомобільні дороги України» ОСОБА_1 за високий професіоналізм, вагомий особистий внесок у розвиток дорожнього господарства нагороджений грамотою керівником АТ «ДАК «Автомобільні дороги України» ОСОБА_7 (т.1 а.с. 136).

Відповідно до наказу АТ «ДАК «Автомобільні дороги України» № 496-К від 06 грудня 2019 року, у зв`язку із припиненням 06 грудня 2019 року першим заступником голови правління Косинським Р.В. виконання повноважень голови правління компанії, тимчасово з 09 грудня 2019 року повноваження голови правління компанії покладено на ОСОБА_1 , з наданням йому права першого підпису, до призначення на цю посаду особи у встановленому законодавством порядку(т. 1 а.с. 197).

Згідно з наказом АТ «ДАК «Автомобільні дороги України» № 21 від 20 лютого 2020 року «Про розподіл функціональних повноважень керівних працівників АТ «ДАК «Автомобільні дороги України» заступник голови правління ( ОСОБА_1 ) організовує та керує роботою з питань безпеки праці, цивільного захисту. Забезпечує необхідний рівень ефективності виробництва та продуктивності праці. Організовує, координує, забезпечує роботу з: виконання дочірніми підприємствами заходів з охорони та безпеки праці; планування і виконання заходів цивільного захисту Компанії та ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій; підготовки пропозицій по внесенню змін до відомчих нормативних актів та внутрішніх документів компанії з питань, що належать до його компетенції. Виконуючи функціональні обов`язки, заступник голови правління ( ОСОБА_1 ) координує та контролює діяльність: управління експлуатації доріг, контролю якості, кошторисного ціноутворення та охорони праці в межах компетенції ( т.1 а.с. 10-14).

Відповідно до наказу АТ «ДАК «Автомобільні дороги України» № 38 від 16 березня 2020 року керівникам структурних підрозділів наказано забезпечити безперебійну роботу підпорядкованих структурних підрозділів у черговому режимі на робочих місцях у період карантину, розробити відповідні графіки роботи та надати керівнику Компанії; внести пропозиції щодо оформлення окремим працівникам структурних підрозділів різних видів відпусток до 03 квітня 2020 року; внести пропозиції щодо роботи окремих працівників структурних підрозділів у віддаленому доступі, забезпечивши їх необхідним обсягом роботи та встановивши контроль за її виконанням. Працівникам, які працюють у віддаленому доступі, упродовж робочого часу перебувати на телефонному зв`язку, виконувати свої посадові обов`язки за допомогою інформаційно-комунікаційних технологій поза межами адміністративної будівлі компанії за місцем фактичного проживання. Начальнику Управління експлуатації доріг, контролю якості, кошторисного ціноутворення та охорони праці ОСОБА_8 наказано забезпечити роботу автомобільного транспорту апарату компанії з урахуванням потреб працівників, яким необхідно перебувати безпосередньо на робочих місцях за місцем юридичної адреси Компанії ( т.1 а.с. 192).

Відповідно до рішення єдиного акціонера АТ «ДАК «Автомобільні дороги України» від 06 квітня 2020 року зі складу правління АТ «ДАК «Автомобільні дороги України» виключено ОСОБА_1 , заступника голови правління; ОСОБА_9 , заступника голови правління економічної безпеки та боротьби з корупцією у зв`язку із ліквідацією цієї посади. (т.1 а.с. 22),

Наказом АТ «ДАК «Автомобільні дороги України» № 115-К від 06 квітня 2020 року внесено зміни до складу правління АТ «ДАК «Автомобільні дороги України», затвердженого наказом Укравтодору від 19 серпня 2017 року № 359-К (зі змінами), шляхом виключення зі складу Правління АТ «ДАК «Автомобільні дороги України» ОСОБА_1 , заступника голови правління. (т.1 а.с. 21),

23 квітня 2020 року начальник управління внутрішнього аудиту та моніторингу АТ «ДАК «Автомобільні дороги України» ОСОБА_6 подав на ім`я т.в.о. голови правління АТ «ДАК «Автомобільні дороги України» ОСОБА_2 доповідну записку, в якій зазначив, що на даний час колишній директор ДП «Миколаївський автодор» ОСОБА_10 оскаржує своє звільнення в судовому порядку і, за умови задоволення його позовних вимог, Компанія може понести збитки у зв`язку із відшкодуванням середньомісячного заробітку за період вимушеного прогулу. Зазначив про доцільність прискорення розгляду матеріалів перевірки Правлінням Компанії та прийняття відповідного рішення щодо оцінки діяльності колишнього директора ДП «Миколаївський автодор» ОСОБА_10 з метою отримання достатніх підстав для розірвання контракту з ОСОБА_10 , спираючись на результати перевірки. У зв`язку з чим, запропонував доручити голові комісії з перевірки ДП «Миколаївський автодор» ОСОБА_1 в терміновому порядку надати матеріали перевірки на розгляд Правління Компанії, або ж пояснення щодо неможливості їх надання. Крім того, на його думку, ОСОБА_1 слід надати окреме письмове пояснення щодо зволікання у інформуванні Правління Компанії про результати перевірки ДП «Миколаївський автодор» після її завершення, а саме з 04 січня 2020 року (т.1 а.с. 47-49).

23 квітня 2020 року т.в.о. голови правління АТ «ДАК «Автомобільні дороги України» Козловський Д.О. зобов`язав ОСОБА_1 надати матеріали перевірки ДП «Миколаївський автодор» та письмові пояснення щодо зволікання у інформування Правління Компанії про результати перевірки, термін виконання встановлено до 17 години 45 хвилин 23 квітня 2020 року (т.1 а.с. 46).

23 квітня 2020 року заступником голови правління АТ «ДАК «Автомобільні дороги України» ОСОБА_1 на ім`я т.в.о. голови правління АТ «ДАК «Автомобільні дороги України» Козловського Д.О. подано доповідну записку, в якій зазначено, що довідки по перевірці ДП «Миколаївський автодор» розглянуті на засіданні Правління Компанії 06 грудня 2019 року та надав довідки про проведення перевірки окремих питань фінансово-господарської діяльності ДП «Миколаївський автодор», повторний розгляд даного питання на Правлінні послабить позицію компанії в суді, оскільки позивач може говорити про те, що на дату розгляду справи в суді перевірка не закінчена (т.1 а.с. 50)

Згідно з наказом АТ «ДАК «Автомобільні дороги України» № 52 від 27 квітня 2020 року т.в.о. голови правління Козловський Д.О. наказав провести перевірку дотримання трудової дисципліни працівниками АТ «ДАК «Автомобільні дороги України» в частині дотримання пункту 3.1.4 Розділу ІІІ Колективного договору компанії за період з 30 березня 2020 року по 23 квітня 2020 року. З метою виконання наказу створено комісію у складі: голова комісії начальник управління внутрішнього аудиту та моніторингу ОСОБА_6 , заступник голови комісії начальник відділу управління персоналом та соціальних питань Федорчук Н.М., члени комісії начальник управління правового забезпечення та корпоративних відносин Тичина Т.Є., заступник начальника управління внутрішнього аудиту та моніторингу ОСОБА_11 , фахівець по роботі зі ЗМІ відділу організаційного забезпечення ОСОБА_12 , голова правління первинної профспілкової організації Брушко П.І. (т.1 а.с. 51-52).

29 квітня 2020 року начальник управління внутрішнього аудиту та моніторингу АТ «ДАК «Автомобільні дороги України» ОСОБА_6 надіслав позивачу запит, в якому терміново просив надати пояснення щодо фактичного перебування ОСОБА_1 на роботі (в адмінбудівлі) в наступні дні: 31 березня 2020 року, 01 квітня 2020 року, 02 квітня 2020 року, 16 квітня 2020 року, а також надати пояснення щодо невиконання положень наказу компанії від 14 лютого 2018 року № 36 (т.1 а.с. 53).

29 квітня 2020 року позивач надав т.в.о. голови правління АТ «ДАК «Автомобільні дороги України» Козловському Д.О. доповідну записку, в якій зазначив, що наказу № 52 від 27 грудня 2019 року щодо перевірки з дотримання трудової дисципліни не існує; з наказом № 36 від 14 лютого 2018 року не ознайомлений; згідно з наказом № 36 від 14 лютого 2018 року обов`язки його, як працівника Компанії, щодо фіксації будь-яких фактів перебування на робочому місці відсутні (т.1 а.с. 55).

30 квітня 2020 року позивач, з метою виконання заходів безпеки для боротьби з COVID-19 подав т.в.о. голови правління АТ «ДАК «Автомобільні дороги України» Козловському Д.О. заяву з проханням надати можливість виконувати роботу із застосування інформаційно-комунікаційних технологій у віддаленому доступі з 04 травня 2020 року по 06 травня 2020 року (т.1 а.с. 56).

Відповідно до наказу АТ «ДАК «Автомобільні дороги України» № 87-ВК від 30 квітня 2020 року ОСОБА_1 звільнено з посади заступника голови правління АТ «ДАК «Автомобільні дороги України» за прогул (в тому числі відсутність на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин за п. 4 ст. 40 КЗпП України (т. 1 а.с. 57-58).

Позивач, ознайомившись 30 квітня 2020 року із вищезазначеним наказом висловив свою незгоду з ним та зазначив, що у вказані в наказі дні перебував на роботі, про що повідомляв у своїй доповідній записці. Його не було ознайомлено з локальним актом компанії, який встановлює обов`язок фіксувати його прихід на роботу в електронно-пропускній систему ДП «Управління експлуатації будинків». Надання доказів про присутність на роботі у вказані дні від нього ніхто не вимагав, зазначив про незгоду із застосуванням положень ст. 43-1 КЗпП України, оскілки він є членом профспілки та його звільнення без відповідного погодження з первинною профспілковою організацією є порушення трудового законодавства (т.1 а.с. 57-58).

Відповідно до заяви ОСОБА_1 , яка датована 30 квітня 2020 року, останній просив звільнити його з роботи за власним бажанням 30 квітня 2020 року (т.1 а.с. 59).

Згідно з наказом АТ «ДАК «Автомобільні дороги України» № 88-ВК від 30 квітня 2020 року ОСОБА_1 звільнено з посади заступника голови правління АТ «ДАК «Автомобільні дороги України» згідно поданої заяви від 30 квітня 2020 року за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України. Наказ АТ «ДАК «Автомобільні дороги України» № 87-ВК від 30 квітня 2020 року скасовано (т.1 а.с. 60-61).

Згідно з довідкою АТ «ДАК «Автомобільні дороги України» № 1/1/7-10/2050 від 21 серпня 2020 року, середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 складає 1 475 грн 97 коп. (т. 1 а.с. 181).

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників відповідача ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, пояснення представника позивача ОСОБА_15 , яка заперечувала проти доводів апеляційної скарги та просила залишити рішення суду без змін, дослідивши матеріали справи в межах апеляційного оскарження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Мотиви, з яких виходив апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до ст. 263 ЦПК України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Використання примусової праці забороняється. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений в абзаці сьомому статті 5-1 КЗпП України правовий захист від незаконного звільнення.

Статтею 36 КЗпП України визначено підстави припинення трудового договору, пунктом 4 якої передбачено, що підставами припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39).

Відповідно до статті 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.

Якщо працівник після закінчення строку попередження про звільнення не залишив роботи і не вимагає розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган не вправі звільнити його за поданою раніше заявою, крім випадків, коли на його місце запрошено іншого працівника, якому відповідно до законодавства не може бути відмовлено в укладенні трудового договору.

За змістом статті 38 КЗпП України сторони трудового договору вправі домовитися про будь-який строк звільнення після подання працівником заяви про це в межах двотижневого строку. За наявності домовленості працівника можна звільнити навіть у день подачі заяви про звільнення.

Таким чином, слід дійти висновку про те, що роботодавець, при звільненні за статтею 38 КЗпП України, вправі звільнити працівника з займаної посади на його прохання раніше двотижневого строку, без зазначення причин, але з зазначенням дати звільнення.

Як вбачається з наказу № 88-ВК від 30 квітня 2020 року ОСОБА_1 зільнено з посади заступника голови правління АТ «ДАК «Автомобільні дороги України» на підставі поданої ним заяви від 30 квітня 2020 року згідно зі ст. 38 КЗпП України.

Суд першої інстанції визнав незаконним та скасував вказаний наказ, не навівши в мотивувальній частині рішення правового обгрунтування і фактичних обставин на підтвердження незаконності такого наказу, а також не обгрунтувавши, чому не взято до уваги доводи та докази, подані відповідачем.

Звертаючись з позовом, позивач зазначав, що заява на звільнення була ним написана під тиском керівництва відповідача, який здійснювався шляхом обмеження його функціональних повноважень; виключенням його зі складу Правління; включення його головою комісії з перевірки ДП «Миколаївський облавтодор»; прийняття наказу № 52 від 27 квітня 2020 року «Про проведення перевірки дотримання трудової дисципліни працівниками АТ «ДАК «Автомобільні дороги України»; прийняття наказу № 87-ВК від 30 квітня 2020 року про звільнення позивача за п.4 ст. 40 КЗпП України, який скасований наказом №88-ВК від 30 квітняґ 2020 року.

Зі змісту рішення суду першої інстанції вбачається, що висновки суду грунтуються на припущеннях та не підтверджені доказами.

В пункті 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 6 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз`яснено, що по справах про звільнення за ст.38 КЗпП суди повинні перевіряти доводи працівника про те, що власник або уповноважений ним орган примусили його подати заяву про розірвання трудового договору. Подача працівником заяви з метою уникнути відповідальності за винні дії не може розцінюватись як примус до цього і не позбавляє власника або уповноважений ним орган права звільнити його за винні дії з підстав, передбачених законом, до закінчення встановленого ст.38 КЗпП строку, а також застосувати до нього протягом цього строку в установленому порядку інше дисциплінарне стягнення.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 19 вересня 2019 року у справі № 813/4037/16

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 6 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», сама по собі згода власника або уповноваженого ним органу задовольнити прохання працівника про звільнення до закінчення строку попередження не означає, що трудовий договір припинено за п.1 ст.36 КЗпП, якщо не було домовленості сторін про цю підставу припинення трудового договору. В останньому випадку звільнення вважається проведеним з ініціативи працівника (ст.38 КЗпП).

Враховуючи бажання позивача та наявність його заяви звільнитись за власним бажанням, яка була ним підписана та містила дату звільнення 30 квітня 2020 року, у відповідача були наявні підстави звільнити позивача 30 квітня 2020 року з посади заступника голови правління АТ «ДАК «Автомобільні дороги України» на підставі ст. 38 КЗпП України.

З матеріалів справи вбачається, що позивач після 30 квітня 2020 року на роботу не виходив, заяву про звільнення не відкликав, чим підтвердив свою позицію про припинення трудових відносин з відповідачем, що не може свідчити про наявність тиску з боку відповідача.

Посилання суду першої інстанції на порушення відповідачем Закону України «Про профспілки, їх права тат гарантії діяльності» та ст. 41-1 КЗпП України, оскільки не погоджено звільнення позивача з виборним органом профспілкової організації, не можна визнати правильним, оскільки звільнення позивача відбулося не з ініціативи власника чи уповноваженого ним органі,а за власним бажанням позивача (ст. 38 КЗпП України)

З позову вбачається, що виданий відповідачем наказ № 87-ВК від 30 квітня 2020 року про звільнення за прогули є механізмом тиску та позивача, з чим апеляційний суд не може погодитись, оскільки вказаний наказ виданий для налагодження трудової дисципліни на виконання іншого наказу № 52 від 27 квітня 2020 року «Про проведення перевірки дотримання трудової дисципліни працівниками АТ «ДАК «Автомобільні дороги України».

Відповідно до наказу АТ «ДАК «Автомобільні дороги України» № 36 від 14 лютого 2018 року встановлено режим роботи працівників компанії: початок робочого дня о 09 годині 00 хвилин, перерва з 13 години 00 хвилин до 13 години 45 хвилин, закінчення робочого дня с понеділка по четвер о 18 годині 00 хвилин, в п`ятницю о 16 годині 45 хвилин. Визначено, що підставою для встановлення часу появи на роботі, виходу з роботи працівників Компанії вважати комп`ютерні дані електронної пропускної системи по вул. Антоновича, 51, що обслуговується дочірнім підприємством «Управління експлуатації будинків». Відсутність даних в цій системі про працівника протягом робочого дня може бути підставою для проведення службової перевірки. Членам правління наказано посилити контроль за неухильним виконанням підпорядкованим підрозділам та їх керівникам вимог дотримання режиму роботи, виконавчої дисципліни (а.с.54).

Під час проведення перевірки встановлені порушення позивачем наказу № 36 від 14 лютого 2018 року «Про контроль за правилами внутрішнього трудового розпорядку і умов Колективного договору», які виразились у неодноразовій відсутності позивача на робочому місці більше 3-х годин, про що свідчать акти, складені комісією, від 31 березня 2020 року, 01 квітня 2020 року, 02 квітня 2020 року, 07 квітня 2020 року, 16 квітня 2020 року, та інформація директора ДП «ЕКСБУД» від 24 квітня 2020 року.

Пояснення та заперечення позивача про відсутність наказу № 52 від 27 грудня 2019 року та не ознайомлення його з наказом № 36 від 14 лютого 2018 року є неспроможними, оскільки відповідачем підтверджено наявність вказаних наказів. Крім того, зазначений наказ зобов`язував членів правління посилити контроль за неухильним виконанням підпорядкованим підрозділам та їх керівникам вимог дотримання режиму роботи, виконавчої дисципліни.

До компетенції ОСОБА_1 , як заступника голови правління, зокрема відносились «Організація координації та контроль з дотримання виконавчої дисципліни структурними підрозділами», а тому він не просто знав розпорядок робочого дня, а й повинен був його дотримуватись, оскільки повинен був контролювати інших працівників.

Та обставина, що наказ № 87-ВК від 30 квітня 2020 року про звільнення за прогули був скасований наказом № 88-ВК від 30 квітня 2020 року про звільнення позивача за власним бажанням лише свідчить про лояльне ставлення відповідача та відсутність бажання псувати подальшу кар`єру позивача.

Статтею 139 КЗпП України встановлено, що працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Позивач в позовній заяві, як на факт тиску на нього, посилався на незаконне обмеження його функціональних обов`язків, що суд першої інстанції взяв до уваги як доказ факту тиску на позивача.

Проте, як вбачається з пп 16 п.1.4.10 Статуту відповідача, Голова Правління відповідно до своєї компетенції розподіляє обов`язки між заступниками Голови Правління, а оскільки т.в.о Голови правління є посадовою особою, до компетанції якої входить розподіл цих обов`язків між заступниками Голови правління, то відсутні підстави вважати такі дії незаконними.

Апеляційний суд вважає, що не може вважатись і фактом тиску на позивача вимоги адміністрації надати документи за результатами перевірки ДП «Миколаївський облавтодор», головою комісії якої був позивач, оскільки це стосується виконання покладених повноважень та дотримання трудової дисціпліни.

Відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК Україн доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини1 та 2 ст. 77 ЦПК України).

Відповідно до ч.2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд доходить висновку, що позивачем на підтвердження факту тиску, щоб він написав заяву на звільнення, не надано достовірних та переконливих доказів, а висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 не можна визнати правильним та обгрунтованим.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно з ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням викладених обставин справи, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню повністю з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про скасування наказу про звільнення, зобов`язання поновити на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Розподіл судових витрат

Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а в разі відмови в позові покладається на позивача.

Відповідно до підпунктів «б» та «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення та у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

При зверненні з апеляційною скаргою відповідач АТ «ДАК «Автомобільні дороги України» сплатив судовий збір у розмірі 4 021 грн 51 коп.

Враховуючи, що апеляційний суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги АТ «ДАК «Автомобільні дороги України», з ОСОБА_1 на користь АТ «ДАК «Автомобільні дороги Україн належить стягнути судовий збір в розмірі 4 021 грн 51 коп. у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу відповідача Акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» задовольнити.

Рішення Селидівського міського суду Донецької області від 30 жовтня 2020 року скасувати повністю та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, тимчасово виконуючий обов`язки голови правління Акціонерного товариства «Державна Акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» Козловський Дмитро Олександрович, про скасування наказу про звільнення, зобов`язання поновити на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Єнакієве Донецької області, ІПН НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» ( юридична адреса: 03150, м. Київ, вул. Антоновича, буд. 51, ) понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 4 021 (чотири тисячі двадцять одна) грн 51 коп. у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених ст.389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено 12 березня 2021 року.

Суддя-доповідач О.М. Пономарьова

Судді С.А. Зайцева

Т.Б. Ткаченко