Провадження № 2/643/237/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.05.2021 року Московський районний суд м. Харкова у складі: головуточого -судді Майстренко О.М., при секретарі судового засідання - Сілаєвої Е.О. , розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження в приміщенні Московського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , 3-тя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав ,суд,-

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , 3-тя особа : Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради , в якому просить: позбавити відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 батьківських прав відносно неповнолітнього сина- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,РНОКПП: НОМЕР_2 судові витрати в розмір 704,80 гривен.

В обґрунтування позову позивач зазначила, що з відповідачем позивачка проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 2007 року . ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народився син - ОСОБА_3 . В свідоцтві про народження дитини в графі батьки зазначено: мати- ОСОБА_1 , батько- ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_3 .Позивачка з сином проживають окремо , син знаходиться на її утриманні, син є інвалідом дитинства групи А та потребує постійного домашнього догляду . Позивачка не працює , здійснюю постійний догляд а дитиною, яка потребує сторонньої допомоги. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 27. 03.2014 року з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , було стягнуто аліменти на утримання сина. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини заробітку щомісячно, до досягнення ним повноліття, але не менш ніж 30% прожиткового мінімум для дитини відповідного віку, починаючи з 11.02.2014 року .

Дитина проживає з позивачкою за адресою : АДРЕСА_1 , хоча зареєстрований за адресою проживання відповідача.Оскільки , відповідач не дав згоду на перереєстрацію сина разом з позивачкою за адресою проживання, то при зверненні до відділу реєстрації місця проживання в Індустріальному районі м. Харкова Управління ведення Реєстру територіальної громади м. Харкова та електронного урядування Департаменту реєстрації ХМР з заявою про зняття з реєстрації місця проживання позивачки разом з неповнолітнім сином, позивачку було знято з реєстрації та зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , а у відношенні перереєстрації сина було відмовлено. За весь час окремого проживання, між позивачем та відповідачем згоди щодо визначення місця проживання дитини не досягнуто.

Фактично, при зверненні до відповідача про визначення місця проживання дитини в добровільному порядку через Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради та органи нотаріату, він категорично заперечував.

Оскільки , відповідач не дає такої згоди щодо місця мешкання сина разом з позивачкою за адресою: АДРЕСА_1 , позивачка вимушена звернутися з даною заявою до Московського районного суду м.Харкова про визначення місця проживання дитини разом з нею .

Син знаходиться на забезпеченні позивачки , що підтверджується актом обстеження житлових умов . Відповідач на утримання дитини матеріальної допомоги не надає.

Станом на 01.07.2018р. сума заборгованості по аліментам складає 74 826 грн. 29 коп. за період з 11.02.2014р. по 01.07.2018 р відповідно до виконавчого листа № 643/1955/14-ц , виданого 05. 05.2014 року Московським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліментів на утримання сина- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини заробітку щомісячно, до досягнення ним повноліття, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.02.2014 року.

Відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню сина , його життям та здоров`ям зовсім не цікавиться, участі в його моральному, духовному та фізичному розвитку не бере, нехтує своїми батьківськими обов`язками та не надає матеріальної допомоги на утримання сина . З цих підстав, з метою захисту інтересів дитини , позивач змушена звернутися до суду з даним позовом.

В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та викладені обставини , просила позов задовольнити .

Відповідач проти позову заперечував та просив відмовити в задоволенні позовних вимог .

Представник третьої особи - Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради надав до суду письмову заяву про розгляд справи без їх участі, разом з висновком Департаменту служб у справах дітей про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 відносно неповнолітнього сина- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Суд, вислухав сторони, свідків , дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини на які посилалися сторони по справі, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази в сукупності, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» - виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до п. 1 ст. 18 Конвенції ООН «Про права дитини», держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини та ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, турбуватися про його здоров`я , фізичний, моральний та духовний розвиток.

Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Частиною 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Статтею 164 СК України передбачений вичерпаний перелік правових підстав позбавлення особи батьківських прав. Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов`язків по вихованню. Належить також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо.

Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки.

Судом встановлено та підтверджено наявними у справі доказами, що сторони мають сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,батьками якого зазначено: мати- ОСОБА_1 , батько- ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_3 .

Позивачка з сином проживають окремо , син знаходиться на її утриманні, син є інвалідом дитинства групи А та потребує постійного домашнього догляду . Позивачка не працює , здійснюю постійний догляд а дитиною, яка потребує сторонньої допомоги.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 27. 03.2014 року з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , було стягнуто аліменти на утримання сина. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини заробітку щомісячно, до досягнення ним повноліття, але не менш ніж 30% прожиткового мінімум для дитини відповідного віку, починаючи з 11.02.2014 року .

Як вбачається з висновку Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради щодо доцільності позбавлення батьківських прав від 11.04.2019 року № 299 з метою захисту прав та інтересів дитини ,представник органу опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідача в ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 відносно неповнолітнього сина- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Пунктом 17 вищезазначеної постанови передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно сина.

Факт знаходження сина на вихованні та утриманні позивачки , а також факт ухилення відповідача від виховання дитини, піклування та матеріального забезпечення підтверджується актом обстеження житлових умов , відповіддю на адвокатський запит з Московського ВП ГУНП тз Індустіального ВП ГУНП в Харківській області про те, батько дитини з усними та письмовими заявами, запитами з приводу перещкоджання у вихованні сина ОСОБА_2 в період 01.01.2018 року по теперішній час не звертався, довідкою про заборгованість по сплаті аліментів , показами свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що відповідач без поважних причин ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню сина ,а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Суд вважає необхідним роз`яснити ОСОБА_2 , що у відповідності до ч. 1 ст. 169 Сімейного кодексу України, він має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст. 11, 12 13, 78, 79, 89, 141, 264, 265, 279, 352, 354, 355, 430 ЦПК України, ст.ст. 169, 180, 182, 191, 192 СК України, суд -

. УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , 3-тя особа : Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 батьківських прав відносно неповнолітнього сина- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,РНОКПП: НОМЕР_2 судові витрати в розмір 704,80 гривен.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до апеляційної інстанції , протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Роз`яснити сторонам, що на підставі пункту З розділу XII «Прикінцевих положень»

Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (СОVID-2019)» в редакції Закону України № 731-IX від 18.06.2020 під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-2019), суд за заявою особи може продовжити процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Суддя Майстренко О.М.