справа № 489/6585/20 провадження №2/489/904/21
РІШЕННЯ

Іменем України

19 липня 2021 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.,

секретар судового засідання Плаксіна В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом

встановив:

У грудні 2020 року позивач звернувся до суду позовом в якому просить визнати за ним право власності на 2/3 частки квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 04.11.1993 власниками квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , частки яких у праві спільної власності не визначені. ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після смерті ОСОБА_4 спадкова справ заведена небула. Після смерті ОСОБА_3 за його заявою від 17.10.2000 заведена спадкова справа № 762/2000. Померлі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 є його батьками, шлюб між якими було зареєстровано 17.06.1952, а відповідач ОСОБА_2 його донькою, що підтверджується свідоцтвом про народження та довідкою про зміну прізвища, та відповідно онукою померлих. Однак 03.12.2020 державним нотаріусом Другої миколаївської державної нотаріальної контори йому відмовлено у вчиненні нотаріальної з видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 2/3 частки після смерті ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1 , з підстав неможливості встановлення кола спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4 та встановлення складу спадкового майна, яке залишилося після смерті ОСОБА_3 .

Посилаючись на неможливість оформлення спадщини в досудовому порядку, позивач вимушений звернутися до суду вказаним позовом.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 28.12.2020 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та витребувано спадкову справу після смерті ОСОБА_3 .

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 22.04.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою від 29.06.2021 відмовлено у задоволенні заяви представника ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , про залучення вказаних осіб до участі у справі в якості третіх осіб.

У судове засідання, призначене на 06.07.2021, сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. До суду надали письмові заяви в яких просили розгляд справи здійснити за їх відсутності. У своїх заявах позивач позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, а відповідач позовні вимоги визнала.

За таких обставин розгляд прави здійснюється судом за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів.

Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За положеннями частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази та встановивши фактичні обставини справи, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 04.11.1993, виданого Миколаївською міською службою приватизації державного житлового фонду на підставі розпорядження № 9/57 від 29.10.1993, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1 .

В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно реєстрація права власності на вказану квартиру відсутня.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Як вбачається із матеріалів справи спадкова справа після її смерті не заводилася.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , після смерті якого за заявою позивача від 17.10.2000 Другою миколаївською державною нотаріальною конторою Миколаївської області заведена спадкова справа № 762/2000 до майна померлого ОСОБА_3 .

З дослідженої судом копії спадкової справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги та спадкоємцем який прийняв спадщину.

Факт родинних відносин позивача з спадкодавцем підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 та рішенням Центрального районного суду міста Миколаєва від 21.11.2000 по справі № 2-9-2950/2000.

В матеріалах спадкової справи є заява відповідача ОСОБА_2 , як співвласниці квартири АДРЕСА_1 , про надання згоди на визначення 1/3 частки за кожним з померлих співвласників ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

Із наявних у спадкові справі доказів - форми «Б» підтверджується, що за адресою ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , які між собою є подружжям, були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 з 04.2.1971 та виписані у зв`язку із смертю, а також інші особи онуки, в тому числі ОСОБА_2 (після зміни прізвища ОСОБА_2 ).

Згідно довідки Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради про реєстрацію місця проживання від 16.10.2020 позивач ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 з 23.02.1990 по теперішній час.

Відповідно до статті 525 ЦК УРСР (чинного на час відкриття спадщини) часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце

проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини (стаття 526 ЦК УРСР).

За положеннями статті 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Відповідно до статті 549 наведеного Кодексу, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Таким чином, батько позивача, який помер після смерті своєї дружини ОСОБА_4 , є спадкоємцем першої черги та фактично прийняв спадщину після її смерті, оскільки на час відкриття спадщини був зареєстрований разом з спадкодавцем, тобто фактично вступив в володіння спадковим майном.

Позивач ОСОБА_1 , який також є спадкоємцем першої черги, на час відкриття спадщини після смерті своєї матері проживав за іншою адресою та, як слідує з матеріалів справи, із заявою про прийняття спадщини в порядку пункту 2 частини першої статті 549 ЦК УРСР до нотаріальної контори не звертався.

За такого, враховуючи, що частки співвласників у спільному майні є рівними, відповідно прийнявши спадщину після смерті дружини (1/3 частку квартири) частка ОСОБА_3 у спільному майні становить 2/3.

Як встановлено судом, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 і після його смерті спадщина була прийнята позивачем, який є єдиним спадкоємцем першої черги та в строк, установлений статтею 549 ЦК УРСР, подав до нотаріальної контори відповідну заяву. Інші спадкоємці першої черги відсутні.

За оформленням спадщини ОСОБА_1 звернувся до нотаріальної контори в грудні 2020 року.

Згідно статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Частиною п`ятою статті 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до частин першої - третьої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

У пункті 23 постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до роз`яснень, наведених у пункті 12 наведеної Постанови, для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця.

Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно зі статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За такого, враховуючи, що позивач є єдиним спадкоємцем після смерті свого батька ОСОБА_3 , що прийняв спадщину у встановлений законом строк, але не може реалізувати своє право на оформлення спадщини в позасудовому порядку, а також те, що частки у праві спільної сумісної власності є рівними, суд вважає позовні вимоги про визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за законом на 2/3 частки квартири правомірними, а тому вони підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/3 частки квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ;

відповідач - ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення складено 19.07.2021.

Суддя І.В.Коваленко