ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5466/21 Справа № 201/4407/20 Суддя у 1-й інстанції - Ткаченко Н. В. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

при секретарі Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Український Рітейл» в особі ліквідатора Касаткіна Дениса Миколайовича на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 березня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Український Рітейл» в особі ліквідатора (арбітражного керуючого) Касаткіна Дениса Миколайовича про розірвання договору оренди, -

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2020 року позивачі звернулися до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Український Рітейл» про розірвання договору оренди.

Позовні вимоги, з урахуванням їх уточнень, мотивовані тим, що між позивачами та ТОВ «Український Рітейл» склалися договірні зобов`язання з приводу оренди нерухомого майна (приміщення) згідно Договору оренди нежитлового приміщення № Наб/0-58 від 01 жовтня 2018 року. Предметом Договору оренди стало нежитлове приміщення №100 загальною прощею 517,8 кв.м. в Торговельному центрі «Набережний квартал», розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить позивачам на праві спільної власності. Відповідно до п. 5.3.3 Договору оренди за ініціативою Орендаря або Орендодавців, Сторона-ініціатор повинна повідомити в письмовій формі іншу сторону не менше ніж за 3 календарних місяці до передбачуваної дати розірвання, але не раніше 36 місяців з дня підписання Акту про відкриття приміщення «Об`єкту оренди» до дати розірвання даного Договору. 22 липня 2019 року ТОВ «Український Рітейл» направило листа вих.№889 про дострокове розірвання Договору, у зв`язку з відсутністю трафіку споживачів та запропонувало розірвати Договір з 30 серпня 2019 року. 02 серпня 2019 року представником позивачів по довіреності було передано листа вих.№61 від 26 липня 2019 року про необхідність проведення робіт по поверненню Об`єкта оренди, згідно п.3.3.20 Договору. Втім, ТОВ «Український Рітейл» не були проведені роботи по поверненню Об`єкта оренди, Акт-прийому передачі Об`єкту підписано не було. Наприкінці серпня 2019 року ТОВ «Український Рітейл» вивезло усе своє майно, залишило Об`єкт оренди та перестало вносити орендну плату. В той час, поки позивачі врегульовували питання проведення робіт по поверненню Об`єкта оренди, шляхом направлення листів з вимогою провести дані роботи, відносно ТОВ «Український Рітейл» було порушено справу про банкрутство (справа 904/4387/19, розглядається в Господарському суді Дніпропетровської області).

Враховуючи викладене, позивачі просили задовольнити позовні вимоги та розірвати Договір оренди від 01 жовтня 2018 року.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 березня 2021 року позовні вимоги задоволені в повному обсязі, а саме, розірвано Договір оренди нежитлового приміщення № Наб/0-58 від 01 жовтня 2018 року, укладений між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ТОВ «Український Рітейл», посвідчений приватним нотаріусом ДМНО Покинтилецею Д.В. за реєстровим №1339.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості та доведеності. Суд вказав, що відповідачем було здійснено волевиявлення по достроковому розірванню Договору оренди нежитлового приміщення, шляхом направлення відповідного повідомлення позивачам, фактичне припинення сплати орендних платежів. Втім, ТОВ «Український Рітейл» не були проведені роботи по поверненню Об`єкта оренди, згідно п.3.3.20 Договору, Акт-прийому передачі Об`єкту підписано не було. При цьому, суд дійшов висновку, що при розгляді вказаного спору не було порушено правила підвідомчості, так як за всіма ознаками такими, як суб`єктний склад, предмет позову, відсутність даної категорії в переліку ст. 20 Господарського процесуального Кодексу України (справи, що відносяться до юрисдикції господарських судів ) розгляд цивільної справи № 201/4407/20 необхідно проводити в порядку цивільного судочинства.

В апеляційній скарзі товариство з обмеженою відповідальністю «Український Рітейл» в особі ліквідатора Касаткіна Д.М. посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просив рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що договір оренди було розірвано в позасудовому порядку, а тому відсутній предмет спору. Крім того, апелянт вказує, що за умовами договору позивачі повинні були звернутися до господарського суду згідно п. 5.3.1 Договору.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності заявлених вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Так, матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що 01 жовтня 2018 року між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (з однієї сторони) та ТОВ «Український Рітейл» (з іншої сторони) було укладено Договір оренди нежитлового приміщення № Наб/0-58.

Згідно умов п.1.1. Договору позивачі передають, а орендар приймає в строкове платне користування (оренду) частину нежитлового приміщення №100 загальною прощею 517,8 кв.м, в Торговельному центрі «Набережний квартал» за адресою: АДРЕСА_1 .

Вищезазначене нежитлове приміщення належить позивачам на праві спільної власності, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру майнових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 11 липня 2016 року.

Термін дії Договору оренди відповідно до умов п. 5.1. Договору, обчислюється з моменту підписання Акту прийому-передачі «Об`єкта оренди» і діє до 30 листопада 2023 року.

Пунктом 5.3. Договору визначені підстави дострокового припинення договору: 5.3.1 Закінчення строку оренди; 5.3.2.За рішенням господарського суду; 5.3.3 За ініціативою Орендаря або Орендодавців, Сторона-ініціатор повинна повідомити в письмовій формі іншу сторону не менше ніж за 3 календарних місяці до передбачуваної дати розірвання, але не раніше 36 місяців з дня підписання Акту про відкриття приміщення «Об`єкту оренди» до дати розірвання даного Договору.

Договірні зобов`язання позивачі виконали у повному обсязі, передавши відповідачу Об`єкт оренди згідно Договору.

22 липня 2019 року ТОВ «Український Рітейл» на адресу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 направило листа вих.№889 про дострокове розірвання Договору оренди, у зв`язку з відсутністю трафіку споживачів та запропонувало його розірвати з 30 серпня 2019 року.

Отже, саме відповідачем було здійснено волевиявлення по достроковому розірванню Договору оренди нежитлового приміщення, шляхом направлення відповідного повідомлення позивачам, фактичне припинення сплати орендних платежів.

Відповідно до п.3.3.20 Договору оренди 02 серпня 2019 року представником позивачів по довіреності було передано листа вих. №61 від 26 липня 2019 року про необхідність проведення робіт по поверненню Об`єкта оренди .

Втім, ТОВ «Український Рітейл» не були проведені роботи по поверненню Об`єкта оренди, згідно п.3.3.20 Договору, Акт-прийому передачі Об`єкту підписано не було.

Встановлено, що 10 жовтня 2019 року відносно ТОВ «Український Рітейл» порушено справу про банкрутство, а постановою Господарського суду Дніпропетровської області від 03 червня 2020 року у справі 904/4387/19 ТОВ «Український Рітейл» визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру строком на 12 місяців, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Касаткіна Л.М..

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України і одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Згідно ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої ним шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Встановивши, що ТОВ «Український Рітейл» були порушені умови Договору оренди, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, так як відповідачем не були проведені роботи по поверненню Об`єкта оренди, та не підписано Акт-прийому передачі Об`єкту.

При цьому, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про не порушення підвідомчості вказаного спору, з огляду на наступне.

Так, ст. 1 ГПК України передбачено, що у випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб`єктами підприємницької діяльності.

Постановою Пленуму Вищого господарського суду України №10 від 24 жовтня 2011 року (п.3.2.) передбачено випадки розгляду справи в порядку господарського за позовами, які подані фізичними особами, а саме: «господарські суди на загальних підставах вирішують усі спори між суб`єктами господарської діяльності, а також спори, пов`язані з приватизацією державного та комунального майна (крім спорів про приватизацію державного житлового фонду), в тому числі спори про визнання недійсними відповідних актів органів місцевого самоврядування та органів приватизації, а також спори зі справ, що виникають з корпоративних відносин. Зазначені справи підвідомчі господарським судам і в тому разі, якщо сторонами в судовому процесі виступають фізичні особи, що не є суб`єктами підприємницької діяльності.

Втім, предметом спору у даній справі є припинення договірних зобов`язань між сторонами, будь-які майнові вимоги до відповідача заявлені не були, а тому положення ст. 20 ГПК України, ч. 4 ст. 10 ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» не можуть бути застосовані до даного спору, оскільки, вказані норми встановлюють обов`язкову вимогу стосовно підсудності саме для майнових спорів та з майновими вимогами до боржника, чого у цивільній справі № 201/4407/20 немає.

Встановивши, що у позивачів відсутні жодні позовні вимоги майнового характеру, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що вказаний спір необхідно розглядати за правилами цивільного судочинства.

Доводи апелянта в скарзі про те, що договір оренди було розірвано в позасудовому порядку, а тому відсутній предмет спору, колегія суддів вважає безпідставними, з огляду на те, що вони зводяться до незгоди з висновками суду стосовно встановлених обставин справи та спрямовані на переоцінку доказів у справі. Більш того, вказані доводи в їх сукупності зводяться до невірного розуміння скаржником вимог чинного законодавства та власного тлумачення характеру спірних правовідносин. Позивачами доведено факт порушення відповідачем умов договору оренди, тоді як останніми на спростування позовних вимог не надано належних та допустимих доказів.

Твердження апелянта про те, що за умовами договору позивачі повинні були звернутися до господарського суду згідно п. 5.3.1 Договору, колегія суддів також вважає безпідставними, так як в даному випадку позивачами заявлені позовні вимоги немайнового характеру, спір не стосується питання щодо формування активу боржника, а тому не є пов`язаним із здійсненням провадження у справі про банкрутство відповідача та підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Інші твердження апелянта колегією суддів перевірені та визнані такими, що не впливають на законність оскаржуваного рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, врахувавши заявлені позовні вимоги та підстави, на які сторони посилалися в обґрунтування своїх вимог, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, надавши належну оцінку обставинам справи, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Оскаржуване рішення як таке, що відповідає нормам матеріального та процесуального права повинне бути залишене без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Український Рітейл» в особі ліквідатора Касаткіна Дениса Миколайовича залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 березня 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко