Провадження № 22-ц/812/200/21
П О С Т А Н О В А

Іменем України

03 березня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді - Бондаренко Т.З.,

суддів: Крамаренко Т.В., Темнікової В.І.,

із секретарем судового засідання Андрієнко Л.Д.,

за участю: відповідача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засідання цивільну справу №478/1199/20 за апеляційною скаргою

ОСОБА_1

на рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 16 листопада 2020 року, ухвалене під головуванням судді Сябренко І.П. за позовом

Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк»

до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2020 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк», Банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позивач зазначав, що 27 червня 2018 року між ним та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір. Відповідно до умов якого банк надав позичальнику грошові кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. ОСОБА_1 не виконував взятих на себе обов`язків за кредитним договором, не здійснював щомісячного погашення кредиту та відсотків, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитним договором.

Посилаючись на викладене АТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 12671 грн. 30 коп., яка складається з: 8509 грн. 15 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 3595 грн. 78 коп. - заборгованість за простроченими відсотками; 566 грн. 37 коп. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит, згідно ст.625 ЦК України та судові витрати в розмірі 2102 грн.

Рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 16 листопада 2020 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь Банку заборгованість за кредитним договором в сумі 12104,93 грн., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту (простроченим тілом кредиту) у розмірі 8509 грн. 15 коп. та заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 3595 грн. 78 коп. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що взяті на себе зобов`язання за кредитним договором виконувались не в повному обсязі, внаслідок чого утворилася заборгованість непогашеного тіла кредиту в розмірі нарахованому банком, та відповідно до наданого позивачем паспорту споживача, який підписано боржником, останній, за висновком суду, зобов`язаний сплатити відсотки в визначеному судом розмірі, а не відповідно до наданих позивачем Умов та Правил кредитування. Відмовляючи в стягненні процентів, в зв`язку з простроченням платежу, передбачених ст.625 ЦК України, суд також послався на те, що позивач їх нарахував в розмірі 84 % посилаючись на Умови та Правила надання кредиту, тоді як такі не були підписані відповідачем.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, незаконність оскарженого судового рішення, просив його скасувати та ухвалити нове, яким повністю відмовити в задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовано тим, що його заборгованість перед банком за тілом кредиту становить в розмірі кредитного ліміту, тобто 2000 грн. які він отримав через банкомат 28 серпня 2018 року і після цієї дати не здійснював будь-яких операцій по картці, оскільки перебував в лікарні. Отримані ним грошові кошти витрачені на лікування. Прострочення платежу відповідач допустив через поважну причину, якою є його захворювання та перенесення хірургічної операції на серці з встановленням електрокардіостимулятору, післяопераційною реабілітацією, та неможливістю в зв`язку з тим працювати та відсутністю доходу. Однак, вказані обставини суд не прийняв до уваги та безпідставно стягнув з нього значну суму коштів, яка є обтяжливою для нього.

Заслухавши доповідь судді, пояснення відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.ч.1,2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до частин 1,2,5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення суду першої інстанції таким вимогам не в повній мірі відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що 27 червня 2018 року між позивачем та ОСОБА_1 укладено договір, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, отримавши платіжну картку та персональний ідентифікаційний номер для авторизації. У заяві зазначено, що відповідач згодний з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді (а.с.15-16).

До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT», «Універсальна GOLD» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг ПиватБанку Ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг, розміщений на сайті http://privatbank.ua/terms/.

Крім того надано позивачем копію інформаційного паспорту споживчого кредиту.

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість за вказаним кредитним договором станом на 19 травня 2020 року становить в сумі 12671 грн. 30 коп., яка складається з: 8509 грн. 15 коп. - заборгованість за тілом кредиту, в тому числі 8509 грн. 15 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 3595 грн. 78 коп. - заборгованість за простроченими відсотками; 566 грн. 37 коп. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит, згідно ст.625 ЦК України.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

У заяві позичальника від 27 червня 2018 року, підписаній сторонами, відсутні умови договору про сплату відсотків по кредиту, пені, штрафів.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором, просив у тому числі, крім кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема, заборгованості по відсоткам.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 27 червня 2018 року, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT», «Універсальна GOLD» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті: www.privatbank.ua, як невід`ємні частини спірного договору.

Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT»,«Універсальна GOLD» та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, порядок та строк їх повернення, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність в анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

При цьому, згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

За вказаних обставин, районний суд дійшов правильного висновку про те, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду, «Універсальна CONTRACT», «Універсальна GOLD» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, не містять підпису ОСОБА_1 тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 27 червня 2018 року, шляхом підписання анкети-заяви.

Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді стягнення проценті, а також строк та сплату заборгованості щомісячними платежами, що давало б підстави для їх стягнення за розрахунком запропонованим позивачем.

Такий висновок суду першої інстанції щодо відмови у стягненні відсотків по кредиту за розрахунком позивача, тому що він (висновок) ґрунтується на правильно встановлених на підставі повно та всебічно досліджених доказах, в їх сукупності та взаємозв`язку, обставинах справи та відповідає правовому висновку Великої Палати Верховного Суду у справі №342/180/17 (постанова від 03 липня 2019 року).

В той же час, районний суд стягуючи 3595 грн. 78 коп. заборгованості за простроченими відсотками, послався на інформаційний паспорт споживчого кредиту, який підписано відповідачем 27 червня 2018 року. Однак, із змісту вказаного документу вбачається, що він містить умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформацію щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок проведення кредиту, роз`яснення прав споживача щодо можливості відмовитися від укладення кредитного договору та дострокового його погашення. Також зазначено, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому Паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо. Вказано дату надання інформації 27 червня 2018 року та те, що ця інформація зберігає чинність та є актуальною до 12 липня 2018 року (а.с. 17-18).

Таким чином, вказаний інформаційний Паспорт споживчого кредиту, не є умовами конкретного договору, який укладено між сторонами, а лише є підтвердженням того, що споживачу надана загальна інформація щодо можливих умов кредитування.

Проте районний суд не звернув на вказане уваги та помилково вважав інформацію викладену в Паспорті споживчого кредиту частиною кредитного договору та безпідставно стягнув з відповідача проценти за користування кредитом в сумі 3595 грн. 78 коп.

Також, районний суд, визначаючи розмір тіла кредиту, яке підлягає стягненню з відповідача, суд не переконався в правильності нарахування такої заборгованості позивачем.

Як вбачається з умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_1 кредитний ліміт становив 2000 грн. (а.с.13).

Відповідач в апеляційній скарзі наголошує на тому, що 28 серпня 2018 року картковий рахунок було поповнено на 2000 грн, після чого залишок власних коштів становив 54,47 грн, а також було зараховано 850 грн., в зв`язку з чим залишок становив 902,47 грн. та 2000 грн. відновлювального карткового ліміту. Того ж дня із карткового рахунку ним було знято 2884, 93 грн., із яких 2000 грн. кредитні кошти, та банком списано суму комісії 84, 93 грн.

Вказані банківські операції підтверджуються випискою з рахунку ОСОБА_1 , наданої позивачем, з якої вбачається, що 28 серпня 2018 року остаточний залишок після операції на картці становив - 1982, 46 грн. (а.с.11). В подальшому відповідач карткових операцій не здійснював, проте по картці здійснювалися операції банку, серед яких миттєвий платіж за послугою «Миттєва розстрочка», комісія за обслуговування, погашення обов`язкового платежу з картки, щомісячний платіж за послугою «Миттєва розстрочка», списання відсотків, автоматичне погашення простроченої заборгованості, пеня та інші. За рахунок вказаних операцій банк збільшив тіло кредиту. Підстави здійснення вказаних банківських операцій позивачем не підтверджено, а тому стягнення самостійно збільшеного тіла кредиту в сумі 8509 грн. 15 коп. без надання належних доказів не може бути здійснено.

Відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення суду повність або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Враховуючи вище викладені висновки, рішення районного суду в частині стягнення процентів за користування кредитом підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні цих вимог, а в частині стягнення тіла кредиту слід змінити, стягнувши його в розмірі 2000 грн.

Вказане рішення в частині відмови в задоволенні частини вимог, вказане рішення підлягає залишенню без змін, як таке що не оскаржувалося в апеляційному порядку.

Частиною 13 ст. 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

В силу ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що апеляційним судом рішення суду першої інстанції в частині заборгованості за тілом кредиту змінено, в частині стягнення процентів за користування кредитом скасовано, та в частині незадоволених вимог залишено без змін, то є підстави для розподілу судових витрат.

Так, задовольняючи позов Банка на 16% слід стягнути з відповідача пропорційно на користь позивача судовий збір, а саме 336,32 за подачу позову.

Крім того, оскільки сплату судового збору за подачу апеляційної скарги було відстрочено до ухвалення судового рішення по справі, то на користь держави за подачу апеляційної скарги пропорційно задоволеним вимогам слід стягнути з ОСОБА_1 - 504,48 грн. та з Банка 2648, 52 грн.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 16 листопада 2020 року в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту та судового збору змінити, в частині стягнення процентів за користування кредитом скасувати та ухвалити нове судове рішення в цій частині.

Стягнути з ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (, м.Київ, вул. Грушевського, буд.1Д) в рахунок відшкодування заборгованості за кредитним договором 2000 (дві тисячі) грн.

В задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків за користування кредитом - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (, м.Київ, вул.Грушевського, буд.1Д) судовий збір у розмірі 336,32 грн. та на користь держави у розмірі 504,48 грн.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (, м.Київ, вул.Грушевського, буд.1Д) судовий збір на користь держави у розмірі 2648, 52 грн.

В іншій частині вказане рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до вимог ст. 389 ЦПК України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту 05 березня 2021 року.

Судді: Т.З. Бондаренко

В.І. Темнікова

Т.В.Крамаренко