Номер провадження 2/754/374/21
РІШЕННЯ

Іменем України

(повне рішення суду виготовлено 15 липня 2021 року)

12 липня 2021 року м. Київ, Деснянський районний суд м. Києва, суддя: Грегуль О. В., секретар судового засідання: Дорошенко В.В., справа № 754/13893/19

ОСОБА_1 - позивач

ОСОБА_2 - відповідач

Вимоги позивача: стягнення коштів

Мариїнський О.В. - адвокат позивача

Пересуньмо О.В. - адвокат відповідача

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, вимоги якого збільшувались і посилаючись на неналежне виконання відповідачем договірних зобов`язань, просить стягнути з відповідача кошти в сумі: 5495784 доларів США. Дана сума складається з 1962780 доларів США - отриманих коштів і 3553004 доларів США - 15 % річних від цієї суми за 12 років, а саме за період: листопад 2007 - листопад 2019.

У судовому засіданні позивач зі своїм адвокатом позов підтримали.

Відповідач зі своїм адвокатом позовні вимоги не визнали посилаючись на необґрунтованість позовних вимог у зв`язку з відсутністю підстав для подання позову, який не містить нормативно-правової кваліфікації обставин, а також пропуск позивачем трирічного строку позовної давності про що подано письмову заяву про застосування строків позовної давності.

Вислухавши сторін та адвокатів сторін, оглянувши матеріали справи № 754/4982/13-ц за позовом ТОВ «Кольчуга-Київ» до ОСОБА_2 про стягнення боргу, дослідивши матеріали справи, суд у судовому засіданні встановив наступне.

Відповідно до написаного відповідачем рукописного тексту від 13.10.2013 на чотирьох сторінках аркушів формату «А-4» де в останньому реченні зазначено дослівно: «Чотири сторінки розписки», відповідач зазначає, що він взяв у позивача 1962780 доларів США в листопаді 2007 року для вирішення питання придбання земельної ділянки 30 га (далі по тексту вказується місцезнаходження земельної ділянки) на користь ТОВ «Енергогазінвестконсалт». Кошти були отримані в готівковому вигляді в листопаді. А також на безрахунковий рахунок ТОВ «Енергогазінвестконсалт» було зараховано 4647500 грн., які поступили від структур позивача. Кошти були витрачені на придбання земельної ділянки 30 га (далі по тексту вказується місцезнаходження земельної ділянки та вчинені дії). Кошти були надані на умовах придбання земельної ділянки, оформлення документації та подальша реалізація даної земельної ділянки з метою отримання прибутку. Орієнтовна реалізаційна вартість майна мала складати 3000 доларів США за 1 сотку, тому, загальна реалізаційна вартість мала складати 9000000 доларів США. Орієнтовна тривалість операції мала складати 6 - 12 місяців. З виручених коштів відповідач мав повернути на безрахунковий рахунок структурам позивача 4647500 грн. + 20 % кредитної ставки. Також готівкові кошти 1962788 доларів США + 15 відсотків річних. Різницю, що складала орієнтовно 6000000 доларів США передбачалося розділити 50х50 між відповідачем і позивачем. На сьогоднішній день реалізація даної земельної ділянки не здійснена (далі по тексту описується і вказується про ведення переговорів і які можливо вчинити дії). Відповідач зобов`язався проводити необхідні дії з метою реалізації земельної ділянки (далі по тексту йде перелік дій, які відповідач зобов`язався вчинити). Орієнтовні терміни реалізації даного проекту складають лютий 2011 р. - вересень 2012 року. (далі по тексту зазначається опис дій, які проводяться).

Відповідно до висновку експертного дослідження за результатами почеркознавчого та автотоварознавчого дослідження від 27.03.2014 № 1646/1647/14-32, складеного КНДІСЕ, підписи від імені ОСОБА_2 , розміщені на кожному аркуші розписки від імені ОСОБА_2 від 13.10.2010, виконані самим ОСОБА_2 .. Текст розписки від імені ОСОБА_2 від 13.10.2010 складений в стані операційної напруги, викликаної незвичайністю ситуації, хвилюванням тощо.

Відповідно до договору про відступлення права вимоги від 11.03.2013, укладеного між ОСОБА_1 , ТОВ «Енергогазінвестконсалт» і ТОВ «Кольчуга-Київ», ОСОБА_1 і ТОВ «Енергогазінвестконсалт» передали, а ТОВ «Кольчуга-Київ» прийняло на себе право вимоги до ОСОБА_2 за розпискою від 13.10.2010.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 08.10.2013, постановленим у справі № 754/4982/13-ц з ОСОБА_2 за розпискою від 13.10.2010 на користь ТОВ «Кольчуга-Київ» стягнуто борг у сумі: 49077775 грн..

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 05.02.2014, рішення Деснянського районного суду м. Києва від 08.10.2013 скасовано та ухвалено нове, яким відмовлено в задоволенні позову ТОВ «Кольчуга-Київ» до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18.06.2014, рішення Апеляційного суду м. Києва від 05.02.2014 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду України від 12.11.2014 відмовлено в перегляді ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18.06.2014.

При цьому, суди апеляційної та касаційної інстанцій при вирішенні спору у справі № 754/4982/13-ц дійшли висновку про недоведеність належними доказами факту отримання ОСОБА_2 від ОСОБА_1 і ТОВ «Енергогазінвестконсалт» коштів у позику та відсутність для застосування до цих правовідносин ст. ст. 1046-1051 ЦК України.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08.07.2015 у справі № 759/19392/13-ц прийнято відмову ОСОБА_2 від позову до ТОВ «Енергогазінвестконсалт», треті особи: ОСОБА_1 і ТОВ «Кольчуга-Київ» про визнання частково недійсним договору про відступлення права вимоги та визнання дій незаконними та скасовано постановленні по даній справі рішення Святошинського районного суду м. Києва від 05.06.2014 та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 05.11.2014, якими в задоволенні позову ОСОБА_2 було відмовлено.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 02.02.2015 у справі № 754/13730/14-ц ОСОБА_2 відмовлено в задоволенні позову до ТОВ «Кольчуга-Київ», ТОВ «Енергогазінвестконсалт» і ОСОБА_1 про визнання договору про відступлення права вимоги від 11.03.2013 удаваним правочином.

Укладеною 05.08.2019 між ОСОБА_1 , ТОВ «Енергогазінвестконсалт», ТОВ «Кольчуга-Київ» додатковою угодою до договору про відступлення права вимоги від 11.03.2013, розірвано договір про відступлення права вимоги від 11.03.2013 в частині передачі ТОВ «Кольчуга-Київ» права вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за зобов`язанням, посвідченим борговою розпискою від 13.10.2010 (основний договір), відносно суми: 1962780 доларів США і право вимоги суми: 1962780 доларів США повернуто ОСОБА_1 ..

Згідно ст. 526 ЦК України, 1. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 2. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Згідно ст. 527 ЦК України, 1. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. 2. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

Згідно ст. 530 ЦК України, 1. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. 2. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 533 ЦК України, 1. Грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. 2. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. 3. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Згідно ст. 536 ЦК України, 1. За користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. 2. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної в постанові від 16.01.2019 у справі № 373/2054/16-ц, як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, не суперечить чинному законодавству.

При з`ясуванні в судовому засіданні у сторони відповідача чи були виконані відповідачем взяті на себе перед позивачем зобов`язання про яке йдеться в написаному відповідачем рукописному тексті від 13.10.2013 на чотирьох сторінках аркушів формату «А-4» де в останньому реченні зазначено дослівно: «Чотири сторінки розписки», щодо придбання земельної ділянки 30 га та її реалізації з метою отримання прибутку, а також повернення позивачу готівкових коштів у сумі: 1962788 доларів США плюс 15 відсотків річних, судом у судовому засіданні достовірно встановлено, що як на час подання позову так і на час вирішення даного спору судом, відповідач своїх зобов`язань не виконав.

Зазначене дає правові підстави для висновку про недотримання відповідачем по відношенню до позивача вимог і положень ст. ст. 527, 530, 536 ЦК України.

Доводи сторони відповідача про невизначеність правової природи документа від 13.10.2010, суттєвого значення не мають, оскільки в цьому документі чітко та конкретно визначено і вказано, що відповідач взяв у позивача кошти для вирішення питання придбання та реалізації земельної ділянки для отримання прибутку і в подальшому відповідач своїх зобов`язань не виконав.

Крім того, рукописний текст від 13.10.2013 на чотирьох сторінках аркушів формату «А-4» де в останньому реченні зазначено дослівно: «Чотири сторінки розписки», власноручно писав і підписав безпосередньо сам відповідач, а не позивач і яка правова природа рукописного тексту від 13.10.2013 на чотирьох сторінках аркушів формату «А-4» де в останньому реченні зазначено дослівно: «Чотири сторінки розписки» має визначати сам відповідач.

Доводи сторони відповідача про написання і підписання відповідачем рукописного тексту від 13.10.2013 на чотирьох сторінках аркушів формату «А-4» де в останньому реченні зазначено дослівно: «Чотири сторінки розписки» під тиском і примусом зі сторони позивача, перевірялись у судовому засіданні і не знайшли свого підтвердження конкретними правовими доказами.

Сам факт звернення до правоохоронних органів із заявами про вчинення кримінального правопорушення, не свідчить про вчинення самого кримінального правопорушення.

Також не знайшли свого підтвердження конкретними правовими доказами і доводи сторони відповідача про неотримання відповідачем від позивача коштів про які йдеться в написаному та підписаному відповідачем рукописному тексті від 13.10.2013 на чотирьох сторінках аркушів формату «А-4» де в останньому реченні зазначено дослівно: «Чотири сторінки розписки» та в якому відповідач у стверджувальній формі вказує про взяття ним коштів у позивача.

Що ж стосується заяви відповідача про застосування строку позовної давності, то суд при її вирішення виходить з наступного.

У написаному і підписаному відповідачем рукописному тексті від 13.10.2013 на чотирьох сторінках аркушів формату «А-4» де в останньому реченні зазначено дослівно: «Чотири сторінки розписки» вказується дослівно: «Орієнтовна тривалість операції мала складати 6 - 12 місяців», а також вказується дослівно: «Орієнтовні терміни реалізації даного проекту складають лютий 2011 р. - вересень 2012 року», тобто мова йде орієнтовні, а не конкретні терміни.

Зазначене свідчить про те, що відповідач сам чітко і в стверджувальній формі не визначив конкретного терміну реалізації взятих на себе зобов`язань.

З урахуванням положень вищевказаної ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Первісна редакція позову стороною позивача підписана і подана до суду 23.09.2019, а тому, саме з цієї дати у відповідача виник обов`язок по виконанню зобов`язань про які йдеться в написаному і підписаному відповідачем рукописному тексті від 13.10.2013 на чотирьох сторінках аркушів формату «А-4» де в останньому реченні зазначено дослівно: «Чотири сторінки розписки».

Тому, доводи сторони відповідача про пропуск позивачем трирічного строку позовної давності є безпідставними.

Доводи сторони відповідача про те, що судовими рішеннями, які набрали законної сили, встановлено відсутність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, не свідчать про відсутність у позивача права на повернення наданих відповідачу коштів разом із відсотками, які відповідач у письмовій формі зобов`язався виплатити.

Конкретних правових доказів про повне або часткове спростування позовних вимог, сторона відповідача суду не надала і судом таких доказів не здобуто.

Правильність наведеного позивачем і перевіреного судом математичного розрахунку 15 відсотків річних, сторона відповідача не спростувала.

За таких обставин, позов задовольняється.

Згідно ч. 1 і ч. 2 ст. 141 ЦПК України, 1. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 2. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов задовольняється, судові витрати покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 263-265 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ): НОМЕР_3 доларів США - отриманих коштів і п`ятнадцяти процентів річних та 9605 грн. - судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ: