Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 126/1103/21

Провадження № 2/126/560/2021

"02" липня 2021 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Рудь О. Г.

секретар Кучанська В. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бершадь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за несплату аліментів,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з даним позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за несплату аліментів, яку мотивує тим, що вона та відповідач ОСОБА_2 є батьками неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після розірвання шлюбу із відповідачем, вони з ОСОБА_2 проживають окремо один від одного, дочка ОСОБА_3 проживає біля неї та знаходиться на її утриманні.

Рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області з відповідача на її користь було стягнуто аліменти в твердій грошовій сумі 1000 грн. щомісячно, на утримання їхньої дитини - дочки ОСОБА_3 , з дня подання позовної заяви і до її повноліття, та аліменти в розмірі 1000 грн. на її утримання, з дня подання позовної заяви і до 03.09.2021 року.

Відповідач з часу ухвалення рішення суду ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо утримання дитини і не надає ніякої матеріальної допомоги, внаслідок чого у період з вересня 2019 року по березень 2021 року виникла заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 19000 грн..

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим листом № 392/1263/19 від 25.08.2020 заборгованість по сплаті аліментів ОСОБА_2 станом на 01.04.2021 року складає 19000 гривень.

Відповідно до положень ч. 1 та 2 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Всього сума пені за період з 01.09.2019 року по 01.03.2021 року складає

115620 грн..

Враховуючи вимоги ч.1 ст.196 СК України, згідно якої пеня стягується

не більше 100 % заборгованості, вона претендує на суму 19000 грн. пені за несплату аліментів.

Просить суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 19000 грн. 00 коп.. Судові витрати покласти на відповідача.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не явилася, в матеріалах справи міститься заява, в якій вона просить здійснювати розгляд справи у її відсутність. Позов підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не явився, причин неявки суду не повідомив. Відзиву на позовну заяву не подав.

Враховуючи те, що відповідно до ч. 1ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Судом встановлені фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про народження Серія НОМЕР_1 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Подружнє життя у сторін не склалося, їхній шлюб на даний час розірвано.

Після розірвання шлюбу сторони проживають окремо один від одного, дочка ОСОБА_3 проживає біля позивачки та знаходиться на її утриманні, що підтверджується копією заочного рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 14.05.2020 року, довідкою виданою Устянською сільською радою Гайсинського району Вінницької області № 592 від 29.04.2021.

Рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області з відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти в твердій грошовій сумі 1000 грн. щомісячно, на утримання їхньої дитини - дочки ОСОБА_3 , з дня подання позовної заяви і до її повноліття, та аліменти в розмірі 1000 грн. на її утримання, з дня подання позовної заяви і до 03.09.2021 року, що підтверджується копією рішення суду від 22.06.2020 року.

Позивачка стверджує, що відповідач з часу ухвалення рішення суду ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо утримання дитини і не надає ніякої матеріальної допомоги, внаслідок чого у період з вересня 2019 року по березень 2021 року виникла заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 19000 грн., що підтверджується розрахунками про заборгованість виданими Маловисківським районним відділом ДВС.

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим листом № 392/1263/19 від 25.08.2020 заборгованість по сплаті аліментів ОСОБА_2 станом на 01.04.2021 року складає 19000 гривень.

Відповідно до ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 % заборгованості.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак, таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку, неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові витрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

У ст. 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, а навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Згідно з положеннями СК України, аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, тому за змістом ст. 196 СК України пеня нараховується не всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів.

Згідно роз`яснень, викладених в п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст.196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною, залежно від кількості днів у місяці.

Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі № 14-37цс18.

03.04.2019 року Велика Палата Верховного Суду у справі № 333/6020/16 чітко роз`яснила порядок нарахування пені у разі прострочення (несплати) аліментів на утримання дитини. Так, у постанові ВП ВС вказано, що в разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто, у разі несплати аліментів в поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, в якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1 відсоток. Тобто, формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1%. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

Згідно наданого позивачем розрахунку пені за прострочення сплати ОСОБА_2 аліментів, останній має загальний розмір пені за період з 01.09.2019 року по 01.03.2021 року у розмірі 115620 грн..

Однак, оскільки згідно ч. 1 ст. 196 СК України розмір неустойки (пені) не може бути більше 100 % заборгованості, позивач зменшив суму до фактичної суми боргу станом на 01.04.2021 року до 19000 грн..

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджено розрахунком заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим листом № 392/1263/19 від 25.08.2020, виданого Маловисківським РВ ДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) відповідач дійсно станом на 01.04.2021 року має заборгованість зі сплати аліментів, і щомісячні платежі зі сплати аліментів не здійснював взагалі.

Враховуючи те, що заборгованість та прострочення по сплаті аліментів на утримання дитини виникла з вини відповідача, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача пені за прострочення сплати аліментів.

Враховуючи наявні докази, правову позицію ВП ВС від 03.04.2019 р. та обмеження, що встановлені ч. 1 ст. 196 СК України, суд вважає, що загальна сума пені у зв`язку з заборгованістю по сплаті аліментів відповідача становить 19000 грн. 00 коп..

Статтею 133 ЦПК України визначені види судових витрат, до яких відносяться витрати зі сплати судового збору та витрати, пов`язані з розглядом справи, зокрема витрати на правничу допомогу.

Так, ч. 1 ст. 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 137 ЦПК України).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У відповідності до ч. 4 ст. 137 ЦПК розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з п. 47 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення під 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013).

В постанові від 01 жовтня 2002 року по справі № 30/63 Верховний Суд України звернув увагу, що судові витрати за участь адвоката при розгляді справи підлягають сплаті лише в тому випадку, якщо вони сплачені адвокату стороною, котрій такі послуги надавались, та їх сплата підтверджується відповідними фінансовими документами.

Ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначає, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач надала суду розрахунок суми гонорару за надану професійну правничу допомогу відповідно до якого станом на день подачі позову до суду у даній цивільній справі витрати складають 1000 грн..

Водночас, представником позивача було надано детальний опис робіт (наданих послуг), в яких зазначені проведені дії щодо правової допомоги, серед яких: № 1- усна консультація, вивчення документів 100 грн.; № 2 - складання позовної заяви -400 грн.; № 3 - гонорар за представництво в суді.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, адвокат Мандзій Н.К. участі в судових засіданнях не приймала.

Отже, оскільки з врахуванням вимог чинного законодавства, до стягнення підлягають витрати на правову допомогу у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовими засіданнями, під час ознайомлення з матеріалами справи в суді та підготовки клопотань, а також того, що стороною позивача були надані відповідні розрахунки та докази надання таких адвокатських послуг, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 600 грн..

Згідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки, позивач ОСОБА_1 при звернені до суду з вищевказаним позовом була звільнена від сплати судового збору, то з відповідача ОСОБА_2 підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 908 гривень 00 копійок.

На підставі викладеного та керуючись ст. 180, 196 СК України, ст.ст. 2, 4, 13, 19, 76, 77, 81, 133, 141, 263, 265, 273, 274, 353, 354ЦПК України, Законом України «Про судовий збір», суд,-

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительки АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_2 ) про стягнення неустойки (пені) за несплату аліментів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 19000 (дев`ятнадцять тисяч гривень 00 копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені витрати на правову допомогу в сумі 600 гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О. Г. Рудь