14.07.2021 227/562/19
УХВАЛА

Іменем України

09 липня 2021 року м.Добропілля

Суддя Добропільського міськрайонного суду Донецької області Здоровиця О.В.,

за участю

секретаря с/з Сисенко Ю.В.

державного виконавця Дружбіної Ю.

розглянувши в судовому засіданні подання головного державного виконавця Добропільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиці) Дружбіної Ю. про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України,

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець Дружбіна Ю. звернувся до суду з поданням в рамках виконавчого провадження № 59924466, яке перебуває на виконанні у Добропільському МРВДВС Східного межрегіонального управління МЮ (м.Харків) про стягнення з ОСОБА_1 на користь ФОП ОСОБА_2 збитків у розмірі 11221,50 грн і просить тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон боржника ОСОБА_1 до виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням Добропільського міськрайонного суду в рамках цивільної справи № 227/562/19.

В обґрунтування подання заявник зазначає, що вказане ВП № 59924466 знаходиться на примусовому виконанні з 02.09.2019 року, але боржник ОСОБА_1 свої зобов`язання щодо сплати стягувачу збитків у розмірі 11221,50 грн не виконує, що свідчить про те, що він ухиляється від виконання рішення суду, у зв`язку з чим рішення суду до теперішнього часу залишається не виконаним.

В судовому засіданні державний виконавець Дружбіна Ю. підтримала подання та просила його задовольнити з підстав викладених в ньому.

Ухвалою суду від 16.02.2018 року суд зобов`язував надати для огляду у суді матеріали виконавчого провадження ВП 44425034 щодо стягнення з ФОП ОСОБА_3 на користь Добропільської ОДПІ ГУ Міндоходів у Донецькій області суми податкового боргу по єдиному податку у розмірі 1620,25 грн., але вказана ухвала суду залишилась не виконаною.

Вивчивши подання, заслухавши пояснення державного виконавця, дослідивши матеріали виконавчого провадження № 59924466 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ФОП ОСОБА_2 суми в розмірі 11221,50 грн, суд вважає подання таким, що не підлягає задоволенню виходячи з такого.

Судом встановлено, що на підставі виконавчого листа, виданого Добропільським міськрайонним судом Донецької області 14.08.2019 року в рамках цивільної справи № 227/562/19 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 збитків в порядку регресу у розмірі 11221,50 грн державним виконавцем Добропільського міськрайонного ВДВС 02 вересня 2019 року було відкрито виконавче провадження ВП № 59924466.

Але відомостей, які б свідчили про те, що постанова державного виконавця від 02.09.20219 року була направлена боржнику для відома рекомендованим поштовим відправленням, як того передбачають норми ст.28 ЗУ «Про виконавче провадження», матеріали виконавчого провадження не містять.

В той же час, матеріалами виконавчого провадження також підтверджується, що державним виконавцем вчинювалися певні виконавчі дії, а саме направлялись запити до відповідних установ і організацій з метою виявлення майна боржника, відкритих рахунків на його ім.»я, його доходів.

Вжитими державним виконавцем заходами встановлено, що у боржника відсутнє рухоме та нерухоме майно, банковські рахунки, кошти, на які можливо звернути стягнення.

Станом на день розгляду даного подання у суді боржник суму боргу не сплатив, жодних дій щодо виконання рішення суду боржник також не вчиняв.

З відповіді Державної прикордонної служби України щодо перетину боржником державного кордону від 30.06.2021 року встановлено, що боржник має закордонний паспорт і 25.04.2021 року здійснив виїзд за межі України.

Статтею 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 13 Загальної декларації прав людини, ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст. 313 ЦК України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування; на вільний самостійний виїзд за межі України та може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».

Положеннями пункту п`ятого частини першої статті 6 цього Закону встановлено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, зокрема, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Пунктом 19 частини третьої статті 18 ЗУ "Про виконавче провадження" (далі - Закон № 1404-VIII) передбачено право виконавця під час здійснення виконавчого провадження у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Поняття «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника судовим рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Відповідно до вимог ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця.

Згідно з Інструкцією з організації примусового виконання рішень, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 (в редакції наказу Міністерства юстиції України від 21.03.2018 року № 855/5), подання державного виконавця щодо обмеження у праві виїзду за межі України у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, що відповідно до Закону підлягає примусовому виконанню, має обов`язково містити, зокрема, інформацію про перетинання боржником державного кордону України; обґрунтування наявності фактів ухилення боржника - фізичної особи від виконання своїх зобов`язань (пункт 2 розділу XIII «Обмеження у праві виїзду за межі України та заборона в`їзду в Україну»).

Відповідно до положень частини третьої статті 12 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови "доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання".

Оскільки відповідно до другого речення частини четвертої статті 441 ЦПК подання розглядається судом негайно без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування. Тим паче, що особа, стосовно обмеження права якої внесено подання, фактично позбавлена можливості довести суду, що нею було вжито усіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, суду належить з`ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

У зв`язку із цим про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 19 Закону № 1404-VIII, зокрема:

1) утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення;

2) допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій;

3) за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України;

4) повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини;

5) своєчасно з`являтися на вимогу виконавця;

6) надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Згідно з частиною першою статті 28 Закону України "Про виконавче провадження", копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

З матеріалів справи вбачається, що державний виконавець, звертаючись з поданням про тимчасове обмеження права боржника на виїзд за межі України, надав суду копію постанови про відкриття виконавчого провадження № 59924466 від 02.09.2019 року, але доказів того, що боржник отримав вказану копію постанови та був обізнаний про відкриття провадження, необхідність подання декларації про доходи та майно, а також можливість добровільного виконання рішення суду, матеріали виконавчого провадження не містять.

З матеріалів виконавчого провадження взагалі не вбачається, що боржнику було відомо про існування виконавчого провадження № 59924466 від 02.09.2019 року та його обов`язок сплатити на користь ОСОБА_4 суму у розмірі 11221,50 грн.

Відповідно до ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу.

Але не зважаючи на існування у виконавця вказаних прав, останній при виконанні ВП № 59924466 боржника з приводу виконання вказаного рішення суду до державної виконавчої служби не викликав (матеріали виконавчого провадження таких доказів не містять), тобто не вживав всіх передбачених ЗУ «Про виконавче провадження» заходів щодо неупередженого, ефективного, своєчасного виконання рішення суду.

Враховуючи наведене, суд вважає, що державний виконавець в судовому засіданні не довів факту ухилення боржником ОСОБА_1 виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 27.06.2019 року, яке було прийнято за наслідками розгляду цивільної справи 227/562/19 за позовом ФОП ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу, оскільки в матеріалах справи відсутні належні, допустимі, достовірні та достатні докази того, що боржник повідомлений про початок примусового виконання рішення, свідомо не виконував зобов`язання, покладені на нього судовим рішенням.

При цьому суд звертає увагу на те, що наявність у боржника невиконаних зобов`язань за рішенням суду сама по собі не є підставою для обмеження його права на виїзд за межі України, оскільки необхідною умовою для застосування такого обмеження, є умисне та свідоме невиконання боржником рішення суду. Той факт, що судове рішення не виконується майже 2 роки з моменту відкриття виконавчого провадження не дає підстав для висновку про ухилення ОСОБА_1 від виконання рішення суду, оскільки факт ухилення не підтверджений доказами.

Керуючись ст. 33 Конституції України, ст. 441 ЦПК України, ЗУ «Про виконавче провадження», ЗУ «Про порядок виїзду з України і в`їзду в країну громадян України», суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання головного державного виконавця Добропільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиці) Дружбіної Ю. про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 у праві виїзду за межі України в рамках виконавчого провадження № 59924466 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Донецького апеляційного суду або через Добропільський міськрайонний суд Донецької області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Надруковано в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Повний текс ухвали буде складено14 липня 2021 року.

Суддя О.В.Здоровиця

09.07.21