КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
номер провадження №22-ц/824/6697/2021
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді доповідача Білич І.М.,
суддів Коцюрби О.П., Слюсар Т.А.,
за участю секретаря судового засідання Довгополої А.В.
учасники справи:представник позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 23 лютого 2021 року та на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 23 лютого 2021 року, ухвалені під головуванням судді Дарницького районного суду м. Києва Комаревцевої Л.В.,

по цивільній справі № 753/20564/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 звернулась до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 6 грудня 2016 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 та ОСОБА_4 укладено договір про надання юридичних послуг, відповідно до якого, було передбачено надання юридично-консультативних послуги щодо перерахунку пенсії по заробітній платі відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до п. 5.1.3. договору про надання юридичних послуг від 6 грудня 2016 року було передбачено, що у випадку вирішення справи на користь замовника (повного або часткового задоволення позовних вимог), замовник додатково сплачує на користь виконавця грошову винагороду в розмірі 30 000 грн. (без ПДВ) не пізніше 10 днів з дня набрання рішенням суду законної сили або добровільного перерахунку пенсії замовнику відповідним УПФ України.

Згідно п. 5.1.4. договору, після виконання відповідного судового рішення замовник сплачує на користь виконавця додатково 10 000 грн. (без ПДВ) не пізніше 10 днів з дня виконання відповідного рішення, згідно п. 9 договору про надання юридичних послуг від 6 грудня 2016 року замовник в разі не сплати (несвоєчасної оплати) коштів передбачених цим договором, сплачує на користь виконавця пеню в розмірі 3% за кожен день прострочення від загальної суми боргу. Також на суму боргу нараховується плата за користування чужими грошима відповідно до ст. 625 ЦК України в розмірі 3 % за кожен день прострочення від загальної суми боргу.

Також договір про надання юридичних послуг від 06 грудня 2016 року було забезпечено договором поруки від 06 грудня 2020 року укладеного між ФОП ОСОБА_5 та ОСОБА_3 .

ОСОБА_5 було виконано умови договору належним чином, що підтверджується рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 31 жовтня 2019 року залишеним без змін ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду та виконавчим листом від 31 жовтня 2019 року по справі № 826/13090/18.

Як вказує позивач, відповідно до договору відступлення права вимоги від 3 листопада 2020 року право вимоги за договором про надання юридичних послуг було передано від фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 до ОСОБА_2 .

Відтак, ОСОБА_2 звертаючись до суду просила стягнути з відповідача суму в розмірі 40 000 грн. відповідно до п. 5.1.3 та п. 5.1.4 договору про надання юридичних послуг від 6 грудня 2016 року та відсотки згідно ст. 625 ЦК України у розмірі 316 800 грн.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 23 лютого 2021 року у задоволенні клопотання відповідача та позивача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження з викликом сторін відмовлено.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 23 лютого 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаними судовими рішеннями: ухвалою та рішенням, ОСОБА_2 звернулась з апеляційною скаргою в якій просила їх скасувати, задовольнивши позовні вимоги у повному обсязі.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилалась на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Ухвалене у справі рішення вимогам ст. 263 ЦПК України, за якими судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, не відповідає. Судом першої інстанції порушено норми процесуального права, розглянуто справу в порядку спрощеного позовного провадження незважаючи на заперечення учасників справи та того, що за ціною позову справа не є малозначною.

Вказувала, що відсутність договору про відступлення права вимоги, який є в наявності у позивача і додавався до позову та був отриманий судом 02 грудня 2020 р. як додаток до позову, помилково було визначено судом підставою для відмови у задоволені позовних вимог. При ознайомленні з матеріалами справи представником позивача після прийняття судом рішення у справи, будь-яких актів, складених відповідальним працівником суду про невідповідність вкладення опису, додатку до позову не виявлено. Таким чином, позивач, звернувшись до суду з позовом, надав належний доказ, який підтверджує його право на звернення до суду з вимогами до відповідача ОСОБА_4 на підставі договору про відступлення права вимоги від 03 листопада 2020 року, але у матеріалах справи такий договір відсутній. Вказане порушення призвело до безпідставного позбавлення позивача права на справедливий суд.

Сторони про день і час розгляду справи повідомлялися належним чином у встановленому законом.

Представник позивача підтримав подану апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити в повному обсязі.

Відповідачі будучи повідомленими про розгляд справи в судове засідання не з`явилися, поважність причин своєї неявки суду не повідомили.

Колегія суддів вважала за можливе розглянути справу за їх відсутності в силу вимог визначених положеннями ст. 372 ЦПК України.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб що з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, провадження у справі в частині розгляду апеляційної скарги на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 23 лютого 2021 року підлягає закриттю, рішення скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

За змістом ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ. Умови, за яких суд має право розглядати вимоги про стягнення грошових сум у наказному провадженні, а справи - у загальному або спрощеному позовному провадженні, визначаються цим Кодексом. Для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно до змісту заявлених ОСОБА_2 позовних вимог, ціна позову становить 356 800 грн.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб, станом на дату звернення з позовом у 2020 році становив 2102 гривні. Таким чином, граничний розмір вимог, що підлягав розгляду в порядку спрощеного позовного провадження за діючими нормами становив 210 200 грн., що унеможливлювало здійснення розгляду судом першої інстанції даної справи в порядку спрощеного провадження.

Позивач зверталась до суду першої інстанції з клопотанням про розгляд справи в порядку загального позовного провадження, аналогічну заяву подавав і відповідач ОСОБА_4 .

Відповідно до ч. 6 ст. 279 ЦПК України суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов:

- предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

- характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Таким чином, відсутність однієї з умов, визначених ч. 6 ст. 279 ЦПК України є безумовною підставою для розгляду справи за правилами позовного провадження з повідомленням сторін.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 23 лютого 2021 року у задоволенні клопотання відповідача та позивача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження з викликом сторін відмовлено.

За змістом ст. 353 ЦПК України, яка визначає вичерпний перелік ухвал, на які можуть бути подані скарги окремо від рішення суду. Ухвала про відмову у розгляді справи за правилами загального провадження не підлягає окремому оскарженню від рішення суду. Згідно до ч.2 даної статті заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Враховуючи, що зазначена ухвала окремому оскарженню не підлягає, відкрите апеляційну провадження в цій частині підлягає закриттю, з урахуванням того, що апеляційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає апеляційному оскарженню.

Водночас, предмет позову за сумою, а також обставини справи свідчать, що ухвалене судом рішення про відкриття спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами та подальший розгляд справи не відповідає вимогам, викладеним ст. 279 ЦПК України.

Відповідно до п.7 ч.3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

З урахуванням вищевикладеного, рішення суду підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заявлених позовних вимог виходячи з наступного.

Так, судом при розгляді справи встановлено, що 06 грудня 2016 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 та ОСОБА_4 було укладено договір про надання юридичних послуг, відповідно до якого, було передбачено надання юридично-консультативних послуги щодо перерахунку пенсії по заробітній платі відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи».

Позивач стверджує, що набула право вимоги за договором про надання юридичних послуг, відповідно до умов якого було передано від фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 до ОСОБА_2 право вимоги за договором, укладеним між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

Позивачем до матеріалів справи надано договір про відступлення права вимоги від 03 листопада 2020 року.

Відповідно до умов цього договору: Фізична особа-підприємець ОСОБА_5 (первісний кредитор) передає, та ОСОБА_2 (новий кредитор) приймає належне йому право вимоги згідно з договором про надання юридичних послуг від 04 березня 2019 року до ОСОБА_6 .

Оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів щодо наявності в неї права вимоги до відповідача ОСОБА_4 за договором про надання юридичних послуг, то заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню, а тому в позові слід відмовити.

Враховуючи відсутність правомірності заявлених вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_4 не можуть бути задоволені і вимоги позивача щодо солідарного стягнення з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 500 гривень за договором поруки. З урахуванням того, що договір поруки було укладено на забезпечення виконання договору про надання юридичних послуг від 06 грудня 2016 року, також відсутні дані які б свідчили про його переуступку позивачу.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Так, на підтвердження права вимоги, позивачем до матеріалів апеляційної скарги надано договір про відступлення права вимоги від 03 листопада 2020 року.

Відповідно до умов цього договору Фізична особа-підприємець ОСОБА_5 Товариство (первісний кредитор) передає, та ОСОБА_2 (новий кредитор) приймає належне йому право вимоги згідно з договором про надання юридичних послуг від 03 листопада 2020 року до ОСОБА_4 .

Згідно ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За правилами ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Слід зазначити, що подана апеляційна скарга не містить у собі посилань на об`єктивні причини, що унеможливлювали подачу позивачем при зверненні до суду з позовною заявою договору про відступлення права вимоги відносно ОСОБА_4 .

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що скаржником не було доведено належними та допустимими доказами права вимоги до визначеного в позовній заяві відповідача, за відсутності в матеріалах справи доказів щодо отримання позивачем такого права внаслідок переуступки ОСОБА_5 права вимоги за договором про надання юридичних послуг відносно ОСОБА_4 новому кредитору ОСОБА_2 . Відтак позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 368,372, 376, 381 -384, 387 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в частині оскарження ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 23 лютого 2021 року задовольнити частково.

Апеляційне провадження в частині оскарження ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 23 лютого 2021 року закрити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в частині оскарження рішення Дарницького районного суду м. Києва від 23 лютого 2021 року задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 23 лютого 2021 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення за яким ОСОБА_2 відмовити у задоволенні позову до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 15 липня 2021 року.

Суддя - доповідач:

Судді: