Справа № 276/587/21
Провадження по справі №2/276/780/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2021 року смт. Хорошів

Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого-судді: Бобра Д.О., секретаря судового засідання: Свиридок А.В.,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши в спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Первинної організації профспілки трудящих металургійної і гірничодобувної промисловості України «Іршанський гірничо- збагачувальний комбінат» (ПО МПГУ «Іршанський ГЗК») про стягнення частини не нарахованої та не виплаченої заробітної плати,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з даним позовом вказуючи, що вона працювала у ПО МПГУ «Іршанський ГЗК» на посаді інструктора профкому з 01.02.2017 та була звільнена з вказаної посади 09.02.2021 на підставі.1 ст.40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників. Вказує, що керівництвом ПО МПГУ «Іршанський ГЗК» їй в порушення вимог ст. 32 КЗпП України не повідомлено про зміну істотних умов праці та з жовтня 2020 року припинено виплату доплати за стаж профспілкової роботи в розмірі 10% від посадового окладу: (831,60 грн. встановлено з 01.02.2020 р., стаж більше 3 років), що передбачено Положенням про умови оплати праці профспілкових робітників Профспілки металургів та гірників України, затвердженого постановою ЦК ПМГУ №П-3-3 від 16.12.2015 (далі - Положення від 16.12.2015), а також доплати в розмірі 20% від посадового окладу за ведення і обліку касових операцій, встановленої рішенням засідання президії профкому «Іршанського ГЗК» (протокол №11 від 19.03.2018 року). Крім того, позивач зазначає, що відповідачем не виплачено їй компенсацію в сумі 9435,16 грн. за 28 днів додаткової щорічної відпустки, встановленої їй розпорядженням профспілкового комітету ПО МПГУ «Іршанський ГЗК» №1 від 26.01.2017.

Позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь не нараховану та невиплачену заробітну плату у розмірі 16644,20 грн., а саме : 1058,40 грн. за вересень 2020 року + 2494,80 грн. за жовтень 2020 року + 1306,80 грн. за листопад 2020 року + 1587,60 грн. за грудень 2020 року + 748,44 грн. за лютий 2021 року + 9435,16 грн. компенсація за невикористані дні додаткової відпустки.

Ухвалою Володарсько Волинського районного суду Житомирської області від 13.04.2021 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому він заперечує проти задоволення позовних вимог. Зазначає, що пунктом 2.2. Положення від 16.12.2015 передбачено, що фонд оплати праці первинної організації Профспілки встановлюється у розмірі не більше 40% від загального валу членських внесків з урахуванням єдиного соціального внеску. У зв`язку з перевитратою коштів на вимогу контрольно-ревізійної комісії головою первинної організації Профспілки було видане розпорядження від 07.10.2020 №10 про призупинення виплат доплат, надбавок та премій по всім штатним працівникам. Крім того, на засіданні профспілкового комітету 16.10.2020 було прийнято рішення про припинення всіх додаткових виплат по всім штатним працівникам. При цьому призупинення виплати надбавки позивачу за стаж роботи не є зміною істотних умов праці, а тому до спірних відносин ст. 32 КЗпПУ не застосовується.

Щодо доплати за ведення та облік касових операцій, відповідач зазначає, що зазначена доплата за ведення та облік касових операцій ОСОБА_1 була встановлена без належних законних підстав, а доводи позивача, наведені у позовній заяві, не спростовують правомірності висновку її скасування відповідачем.Так, в апараті ПО ПМГУ «Іршанський ГЗК» за весь період перебування ОСОБА_1 у трудових відносинах з первинною організацією в штатному розписі ніколи не було посади «касир» або подібної до неї іншої посади, в зв`язку з чим взагалі не могло бути встановлено доплату за ведення і облік касових операцій; Положенням від 16.12.2015 такої доплати як «доплата за ведення і облік касових операцій» не передбачено, а й відповідно, не передбачено й можливості її встановлення профспілковим працівникам;окремого положення в апараті первинної організації про «доплату за ведення та облік касових операцій» не існувало та не існує; дана виплата не може відноситися до істотних умов праці, так як нічим не гарантована;пунктами 2.5 та 2.7. посадової інструкції інструктора профкому передбачено, що в обов`язки інструктора профкому входить: видача грошових виплат, документальне їх оформлення і приймання активної участі в організації культурно-масової та спортивної роботи, проте в порушення посадових обов`язків позивача грошовими виплатами та відомостями по культурно-масовій та спортивній роботі займалася (весь період роботи ОСОБА_1 ) член профспілки, ОСОБА_4 , на громадських засадах. Також, відповідач вважає недопустимим доказом розпорядження №2 від 31.01.2017, згідно якого ОСОБА_1 прийнято на роботу на посаду інструктора профкому з 01.02.2017 та їй встановлено доплату в розмірі 15% від посадового окладу за ведення і облік касових операцій, оскільки таке розпорядженняу відповідача відсутнє.

Щодо виплати компенсації за невикористану відпустку відповідач зазначає, що підпунктом 4.13.2. пункту 4.13. Колективного договору на 2016-2017рр. дійсно було передбачено додаткову відпустку за ненормований робочий день за рішенням трудового колективу, але в Додатку №4 до Колективного договору на 2016-2017 рр. визначено посади (професії) та тривалість надання додаткової відпустки, серед яких посада «інструктор профкому» або «інструктор» відсутня.

Інших законодавчих, нормативно-правових актів, локальних документів, які визначають тривалість додаткових відпусток, окрім Закону України «Про відпустки» в апараті ПО ПМГУ «Іршанський ГЗК» не має, Розпорядження №1 від 26.01.2017 на думку відповідача є таким, що порушує норми чинного законодавства України, а тому не може бути підставою для вимоги щодо сплати коштів за невикористану відпустку.

Позивачем подано відповідь на відзив, у якому зазначив, що відповідачем не спростовано порушення вимог ст. 32 КЗпП України при відміні доплат та надбавок ОСОБА_1 ; необґрунтоване пов`язування доплати за ведення та облік касових операцій з відсутністю посади «касира або подібної до неї посади»; безпідставністю доводів відповідача про невиконання ОСОБА_1 своїх трудових обов`язків, оскільки позивач до дисциплінарної відповідальності не притягувалася; безпідставне твердження відповідача про прийняття ОСОБА_1 на роботу у профспілку з порушенням ст. 24 КЗпПУ та незаконності Розпорядження №1 від 26.01.2017, оскільки ні призначення ОСОБА_1 , ні вказане розпорядження ніким не оскаржувалось та не скасовувалось.

Відповідачем до суду подано заперечення на відповідь на відзив, в якому вказано про невірне застосування позивачем у позовній заяві та відповіді на відзив вимог чинного законодавства, що регулюють трудові відносини; зазначив також, що такий вид заохочення як доплата за ведення і облік касових операцій відсутній в жодному локальному акті, якими керується профспілка, а ОСОБА_1 не суміщала обов`язків по їх веденню, так як такі обов`язки передбачені безпосередньо посадовою інструкцією інструктора профкому. Зняття доплати за ведення і облік касових операцій не є істотною зміною умов праці, оскільки таке зняття пов`язано з невиконанням позивачем роботи з ведення та обліку касових операцій, що підтверджується наданими до справи доказами.

Позивач та її представник в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримали у повному обсязі, з підстав зазначених у позові та відповіді на відзив. Позивач також зазначила, що при прийняті на роботу була ознайомлена з протоколами та розпорядженнями ПО МПГУ «Іршанський ГЗК», якими їй встановлено доплату за ведення касових операцій та додаткову щорічну відпустку за ненормований робочий день, так як свої обов`язки виконувала як в позаробочий час так і у вихідні дні. До обов`язків по веденню та обліку касових операцій входило ведення касової книги, оформлення касових ордерів, отримання готівки в банку та видача її в підзвіт, ведення системи «Клієнт-банк» та інші обов`язки.

Представник відповідач заперечив щодо задоволення позовних вимог у повному обсязі з підстав, зазначених у відзиві та запереченнях на відповідь на відзив. Зазначила, що доплата за стаж у розмірі 10% не є істотною умовою праці та її виплата залежить від фонду оплати праці і внесених членських внесків працівниками Іршанського ГЗК. Підстав для здійснення доплати позивачу за ведення касових операцій не було, так як вона додаткової роботи не виконувала, а вся робота була передбачена її посадовими обов`язками.

Заслухавши пояснення сторін, показання свідка ОСОБА_5 , дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню із слідуючих підстав.

Захист законом права на своєчасне одержання винагороди за працю визначений статтею 43 Конституції України.

Працівник має право на оплату своєї праці своєчасно на підставі укладеного трудового договору (ст.21 Закону України «Про оплату праці» - далі Закон).

Згідно із ст. 21 Кодексу законів про працю України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Статтею 29 Закону України «Про оплату праці» визначено, що при укладанні працівником трудового договору (контракту) роботодавець доводить до його відома умови оплати праці, розміри, порядок і строки виплати заробітної плати, підстави, згідно з якими можуть провадитися відрахування у випадках, передбачених законодавством. Про нові або зміну діючих умов оплати праці в бік погіршення роботодавець повинен повідомити працівника не пізніш як за два місяці до їх запровадження або зміни.

Судом встановлено, що позивач працювала у ПО МПГУ «Іршанський ГЗК» на посаді інструктора профкому з 01.02.2017 та була звільнена з вказаної посади 09.02.2021 на підставі.1 ст.40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників, що підтверджується протоколом №3 засідання профкому «Іршанського ГЗК» від 31.01.2017, розпорядженням №2 від 31.01.2017 «Про прийняття на роботу інструктора профкому».

На підставі вказаних розпорядчих документів між ОСОБА_1 та ПО МПГУ «Іршанський ГЗК» укладено трудовий договір, яким визначено його умови, зокрема визначено посаду, на яку прийнято позивача (інструктор профкому), визначено розмір посадового окладу (3700 грн.) та встановлено доплату в розмірі 15% від посадового окладу за ведення та облік касових операцій. В подальшому розпорядчими документами по ПО МПГУ «Іршанський ГЗК» посадовий оклад позивача збільшено до 8316 грн., а розмір доплати за ведення та облік касових операцій збільшено до 20%.

Допитаний в судовому засіданні як свідок колишній голова профкому «Іршанського ГЗК» ОСОБА_5 показав, що при прийнятті на роботу ОСОБА_1 на неї було покладено обов`язки з ведення та обліку касових операцій, які до цього виконувала бухгалтер ОСОБА_6 , про що зазначено у протоколі профкому від 31.01.2017, доплата встановлювалась на весь час роботи позивача. Також свідок зазначив, що у зв`язку з ненормованим робочим днем інструктора профкому, ще до прийняття ОСОБА_1 на роботу, інструктору профкому було встановлено додаткову щорічну відпустку тривалістю 7 календарних днів, про що позивачу було доведено до відома.

Суд не бере до уваги доводи відповідача про порушення вимог трудового законодавства при прийнятті ОСОБА_1 на роботу до ПО МПГУ «Іршанський ГЗК», а також недопустимості як доказу розпорядження №2 від 31.01.2017, мотивуючи тим, що таке розпорядження у відповідача відсутнє, оскільки при прийнятті ОСОБА_1 на роботу сторонами досягнуто угоди з усіх істотних умов праці, а відсутність на даний час у відповідача розпорядження №2 від 31.01.2017 не свідчить про недопустимість даного доказу, оскільки його видання підтверджено допитаним в судовому засіданні колишнім головою профкому ОСОБА_5 , а також підтверджується наявністю аналогічного за змістом протоколу №3 засідання профкому «Іршанського ГЗК» від 31.01.2017 та фактичною виплатою відповідачем з 2017 року ОСОБА_1 заробітної плати та відповідної надбавки.

Відповідно до ст. 105 КЗпП України працівникам, які виконують на тому ж підприємстві, в установі, організації поряд з своєю основною роботою, обумовленою трудовим договором, додаткову роботу за іншою професією (посадою) або обов`язки тимчасово відсутнього працівника без звільнення від своєї основної роботи, провадиться доплата за суміщення професій (посад) або виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника. Розміри доплат за суміщення професій (посад) або виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника встановлюються на умовах, передбачених у колективному договорі.

Як визначено підпунктом 12 п.3, п.23 та п.42 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постанова Правління Національного банку України 29.12.2017 № 148, касові операції - операції суб`єктів господарювання між собою та з фізичними особами, пов`язані з прийманням і видачею готівки під час проведення розрахунків через касу з відображенням цих операцій у відповідних книгах обліку. Касові операції оформляються касовими ордерами, видатковими відомостями, розрахунковими документами, електронними розрахунковими документами, документами за операціями із застосуванням електронних платіжних засобів, іншими касовими документами, які згідно із законодавством України підтверджували б факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) готівки. Контроль за правильним веденням касової книги покладається на головного бухгалтера або працівника установи/підприємства, який на це уповноважений керівником.

Як вбачається з наведених вище нормативно-правових положень та дослідженої в судовому засіданні посадової інструкції інструктора профкому ОСОБА_1 , згідно інструкції (п.2.4, 2.5, 2.6) до посадових обов`язків позивача входить організація роботи по видачі та оформленню путівок для оздоровлення працівників членів профспілки; видача грошової виплати, оформлення документально; оформлення документів по видачі Новорічних подарунків для робітників підприємства, що свідчить про те, що ведення та облік касових операцій є більш ширшим та відмінним від наведених обов`язків за своїм функціональним призначенням та не охоплюється посадовими обов`язками інструктора профкому.

Таким чином, суд приходить до висновку, що виконання позивачем обов`язків по веденню та обліку касових операцій в ПО МПГУ «Іршанський ГЗК» є виконанням додаткової роботи за іншою професією (посадою), необумовленої трудовим договором, за що позивачу має провадитись доплата за суміщення професій (посад). При цьому доводи відповідача про те, що такий вид заохочення як доплата за ведення і облік касових операцій відсутній в жодному локальному акті, якими керується профспілка, суд вважає необгрунтованими, оскільки виплата такої надбавки прямо передбачена ст. 105 КЗпП України, а її конкретний розмір (20% від посадового окладу) визначено рішенням засідання президії профкому «Іршанського ГЗК» від 19.03.2018 (протокол №11). Також, не є обов`язковим для виплати доплати за суміщення професій (посад) введення на підприємстві, установі штатної посади, оскільки ст. 105 КЗпП України передбачає в тому числі виконання додаткової роботи за іншою професією, що є відмінним від виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника.

Також, суд не бере до уваги доводи відповідача про те, що зняття доплати за ведення і облік касових операцій не є істотною зміною умов праці, оскільки таке зняття пов`язано з невиконанням позивачем роботи з ведення та обліку касових операцій, оскільки відповідачем не надано суду жодних належних і допустимих доказів, які б підтверджували факт невиконання посадових обов`язків ОСОБА_1 із ведення таких операцій, зокрема наказів про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, матеріалів службового розслідування, а як вбачається з досліджених документів така виплата припинена з 10.09.2020 на майбутнє, а не за виконану раніше роботу. При цьому сам зміст протоколу засідання профспілкового комітету №38 від 16.10.2020, на якому прийнято рішення про припинення виплати ОСОБА_1 доплати за виконання функцій касового обліку, не містить даних про припинення такої виплати у зв`язку з невиконанням посадових обов`язків ОСОБА_1 .

При цьому, представник відповідача в судовому засіданні повідомила, що будь-яких розпоряджень про покладення обов`язків з ведення та обліку касових операцій на інших працівників з вересня 2020 року в профспілці не видавалось та про таку зміну обов`язків позивач письмово не повідомлялась.

Згідно із ст. 97 КЗпП України форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом. Аналогічні положення закріплено у ст. 15 Закону України «Про оплату праці».

Встановлено, що питання оплати праці штатних працівників Профспілки металургів та гірників України регулюється постановою ЦК ПМГУ №П-3-3 від 16.12.2015.

Згідно п. 2.6. Положення від 16.12.2015 структура заробітної плати профспілкових працівників включає: а) основну заробітну плату посадові оклади; б) додаткову заробітну плату премії, надбавки за вислугу років, за високі досягнення в праці; в) інші заохочувальні і компенсаційні виплати винагорода за результатами роботи за рік, одноразові заохочення.

Відповідно до п. 4.3. Положення від 16.12.2015 надбавка за стаж профспілкової роботи встановлюється в залежності від стажу такої роботи і виплачується щомісячно в процентному відношенні до посадового окладу, зокрема від 3 до 5 років стажу 10%.

Встановлено, що на час припинення виплати позивачу надбавки за стаж профспілкової роботи у жовтні 2021 року, ОСОБА_1 мала стаж роботи понад 3 роки, а відповідно і право на надбавку у розмірі 10% посадового окладу.

Власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами (ч.4 ст. 97 КЗпПУ).

Будь-яких прав у роботодавця на обмеження виплати даної надбавки, у тому числі у зв`язку з відсутністю коштів, або поставлення виплати такої надбавки в залежності від результатів праці чи інших умов, Положення від 16.12.2015 не містить, а тому безпідставними є посилання відповідача на практику Верховного Суду про те, що прийняття керівником підприємства в межах своєї компетенції рішення про зменшення розміру надбавки, позбавлення працівників надбавок повністю чи частково, не можна кваліфікувати як погіршення умов оплати праці.

Частиною 3 ст. 32 КЗпП України визначено, що у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

З урахуванням наведених положень нормативних актів та встановлених в судовому засіданні обставин суд приходить до висновку, що такі виплати як «надбавка за стаж профспілкової роботи» та «доплата за ведення і облік касових операцій», призначені ОСОБА_1 , входять до системи і розмірів оплати праці, а доплата за ведення і облік касових операцій виплачується за суміщення професій, а тому вони становлять істотні умови праці і їх відміна без передбачених законом підстав та попередження робітника не допускається.

У пункті 31 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз`яснено, що згідно з частиною третьої статі 32 КЗпП України в межах спеціальності, кваліфікації і посади, обумовленої трудовим договором, зміна істотних умов праці: систем і розмірів оплати, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміна розрядів і найменування посад та інших - допускається за умови, що це викликано змінами в організації виробництва і праці, та що про ці зміни працівник був повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що у разі, коли на підприємстві не відбулося змін в організації виробництва і праці, власник чи уповноважений ним орган не має права в односторонньому порядку змінити істотні умови праці працівників. Якщо ж це сталося, а працівники не погоджуються з такими змінами, власник зобов`язаний поновити працюючим попередні умови праці.

Припинення або призупинення виплати позивачу надбавки за стаж профспілкової роботи та доплати за ведення і облік касових операцій тягне за собою відповідне зменшення заробітної плати, що в силу вимог пункту 3 статті 32 КЗпП України є зміною істотних умов праці.

Оскільки відповідачем не надано належних і допустимих доказів про попередження позивача не менш як за два місяці про зміну істотних умов праці в частині припинення виплати зазначених доплат та надбавок, а також надання позивачем згоди на такі зміни, суд приходить до висновку про порушення відповідачем трудових прав ОСОБА_1 у зазначеній частині та обґрунтованості вимог позивача про стягнення з відповідача не нарахованих та невиплачених складових заробітної плати: надбавки за стаж профспілкової роботи за період жовтень 2020 січень 2021 та доплати за ведення і облік касових операцій за період вересень 2020 - лютий 2021 року.

Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду, який міститься у постанові від 28.11.2018 у справі №559/321/16-ц.

Доводи відповідача про те, що рішення про припинення виплати позивачу надбавки за стаж роботи та доплати за виконання функцій касового обліку прийнято на підставі п. 2.2. Положення від 16.12.2015 у зв`язку з перевитратою коштів фонду оплати праці, суд вважає необґрунтованими та такими, що не дають підстав для прийняття одностороннього рішення про припинення їх виплати, оскільки, по-перше, зазначений пункт Положення від 16.12.2015 не встановлює право роботодавця на припинення виплати доплат і надбавок, а по-друге, не звільняє роботодавця від обов`язку, передбаченого ст.32 КЗпП України. своєчасно повідомити працівника про зміну істотних умов праці.

При цьому суд враховує, що відповідач, будь-яких заходів, передбачених пунктами 2.3, 2.4 Положення від 16.12.2015 щодо отримання фінансування за рахунок вищестоящого органу Профспілки, збільшення розміру фонду оплати праці з метою належної виплати позивачу заробітної плати, не вживав, із вказаних питань до вищестоящих органів профспілки не звертався, питання про стягнення з винних посадових осіб ПО МПГУ «Іршанський ГЗК» перевитрати коштів фонду оплати праці не порушував.

Оцінюючи доводи позивача щодо невиплати компенсації за невикористану додаткову відпустку суд враховує наступне.

Відповідно до ст. 74, 76 КЗпП України громадянам, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи, надаються щорічні (основна та додаткові) відпустки із збереженням на їх період місця роботи (посади) і заробітної плати.

Щорічні додаткові відпустки надаються працівникам:

1) за роботу із шкідливими і важкими умовами праці;

2) за особливий характер праці;

3) в інших випадках, передбачених законодавством.

Тривалість щорічних додаткових відпусток, умови та порядок їх надання встановлюються нормативно-правовими актами України.

Статтею 4 Закону України «Про відпустки» установлено такі види щорічних відпусток: основна відпустка; додаткова відпустка за роботу із шкідливими та важкими умовами праці; додаткова відпустка за особливий характер праці; інші додаткові відпустки, передбачені законодавством. Законодавством, колективним договором, угодою та трудовим договором можуть установлюватись інші види відпусток.

Згідно із ст. 8 Закону України «Про відпустки» щорічна додаткова відпустка за особливий характер праці надається, зокрема, працівникам з ненормованим робочим днем - тривалістю до 7 календарних днів згідно із списками посад, робіт та професій, визначених колективним договором, угодою. Конкретна тривалість щорічної додаткової відпустки за особливий характер праці встановлюється колективним чи трудовим договором залежно від часу зайнятості працівника в цих умовах.

Положенням від 16.12.2015, яким в своїй діяльності керується відповідач, визначено, що профспілковим працівникам надається щорічна основна і додаткова відпустки, а також інші види відпусток, передбачених законодавством і колективними договорами (п.6.1). Щорічні додаткові відпустки встановлюються за ненормований робочий день, стаж профспілкової роботи та в інших випадках, передбачених законодавством і колективним договором (п. 6.3.). За ненормований робочий день надається додаткова оплачувана відпустка до 7 календарних днів. Конкретна тривалість додаткової відпустки за ненормований робочий день встановлюється колективним чи трудовим договором (п.6.4).

Розпорядженням голови профкому ПО МПГУ «Іршанський ГЗК» № 1 від 26.01.2017, у тому числі на підставі наведених вимог Положення від 16.12.2015, інструктору профкому встановлено 31 календарний день відпустки, з яких 24 основна та 7 днів додаткова відпустка.

Вказане розпорядження прийнято в межах повноважень голови профкому, передбачених пунктом 4.14 Статуту ПМГУ, відповідно до яких голова профспілкового комітету без доручення діє від імені первинної організації профспілки, представляє її інтереси та інтереси працівників ФІЛІЇ «ІГЗК» АТ «ОГХК»; керує апаратом організації профспілки, укладає та розриває трудові договори з найманими працівниками згідно зі штатним розписом, визначає їх посадові обов`язки, видає розпорядження по апарату.

Вказане розпорядження доведене до відома працівника ОСОБА_1 при прийнятті її на роботу, складає частину трудового договору з питань узгодження конкретних строків відпусток, а тому позивач має право на додаткову щорічну відпустку терміном 7 календарних днів.

Доводи відповідача, що розпорядження голови профкому ПО МПГУ «Іршанський ГЗК» № 1 від 26.01.2017 є незаконним суд відхиляє, оскільки дане розпорядження є чинним, вищестоящими органами профспілки не скасовувалось, право на що передбачено пунктами 5.9.23 та 6.10 Статуту ПМГУ.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про відпустки», у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Як встановлено в судовому засіданні та не заперечувалось представником відповідача, компенсація за невикористану щорічну додаткову відпустку за відпрацьований ОСОБА_1 період на посаді інструктора профкому у кількості 28 календарних днів не виплачувалась, у зв`язку з чим позовна вимога у цій частині підлягає задоволенню.

Також, суд на підтвердження заявлених вимог приймає як належний доказ розрахунок сум не нарахованих та не виплачених ПО ПМГУ «Іршанський ГЗК» ОСОБА_1 від 12.04.2021, наданий позивачем, оскільки такий розрахунок зроблений відповідно до розміру посадового окладу позивача та з урахуванням розмірів надбавки за стаж 10%, доплати за облік і ведення касових операцій 20%, а також 28 невикористаних днів щорічної додаткової відпустки, право на які встановлено під час судового розгляду. У той же час відповідачем заперечень та доказів на спростування зазначеного розрахунку або свого розрахунку чи доказів про відсутність заборгованості перед позивачем не надано.

Разом з тим, згідно довідки ПО ПМГУ «Іршанський ГЗК» про нараховану заробітну плату ОСОБА_1 за період з 01.09.2021 по 09.02.2021 позивачу у лютому 2021 року виплачено доплату за стаж у розмірі 10% від посадового окладу в сумі 249,48 грн, які були включені позивачем до своєї позовної заяви як не виплачені кошти при звільненні. Позивач доказів на спростування даної довідки не надала, у судовому засіданні висловила позицію, що не пам`ятає точних сум, які їй було виплачено при звільненні та можливо помилково включила доплату за стаж у розмірі 10% від посадового окладу в сумі 249,48 грн. до розрахунку як невиплачену заробітну плату. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про безпідставність заявленої вимоги про стягнення з ПО ПМГУ «Іршанський ГЗК» доплати за стаж у розмірі 10% від посадового окладу за лютий 2021 року в сумі 249,48 грн.

Станом на час ухвалення рішення судом доказів виплати заборгованості по заробітній платі позивачу відповідачем не надано.

Законодавством визначено (ст.233 КЗпП України), що в разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці працівник не обмежується будь-яким строком для звернення до суду з позовом для захисту свого права на оплату праці.

Відповідно до положень п.6 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24.12.1999, задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

У зв`язку з цим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 16394,72 грн. заборгованості по заробітній платі, з яких: 1796,4 грн. невиплачена доплата за стаж профспілкової роботи; 5150,16 грн. невиплачена надбавка за ведення та облік касових операцій; 9435,16 грн. невиплачена компенсація за невикористані дні щорічної додаткової відпустки.

На підставі п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивача звільнено від сплати судового збору за звернення до суду з позовними вимогами про стягнення заробітної плати, а тому суд вважає необхідним в порядку, передбаченому ст.141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь держави судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам у розмірі 894 грн.

Керуючись ст.ст.12, 13, 141, 258, 259, 263-265, 280 ЦПК України, ст.ст. 21, 24,32,74,76,97,105 КЗпП України, суд-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Первинної організації профспілки трудящих металургійної і гірничодобувної промисловості України «Іршанський гірничо-збагачувальний комбінат» про стягнення частини не нарахованої та не виплаченої заробітної плати задовольнити частково.

Стягнути з Первинної організації профспілки трудящих металургійної і гірничодобувної промисловості України «Іршанський гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 невиплачену заробітну плату у розмірі 16394,72 грн. (шістнадцять тисяч триста дев`яносто чотири) гривень 72 копійки, з утриманням обов`язкових платежів та податків.

Стягнути з Первинної організації профспілки трудящих металургійної і гірничодобувної промисловості України «Іршанський гірничо-збагачувальний комбінат» на користь держави судовий збір у розмірі 894 (вісімсот дев`яносто чотири) гривень.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 16.07.2021.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .

Відповідач: Первинна організація профспілки трудящих металургійної і гірничодобувної промисловості України «Іршанський гірничо-збагачувальний комбінат», місце знаходження: смт. Іршанськ, вул. Шевченка, 1, Хорошівського (Коростенського) району Житомирської області, .

Головуючий суддя: Д.О. Бобер