Провадження № 2/243/576/2021
Слов`янський міськрайонний суд Донецької області в складі:
головуючого - судді Ільяшевич О. В.,
секретаря судового засідання Долженко В. О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судових засідань Слов`янського міськрайонного суду Донецької області (вул. Добровольського, 2, м. Слов`янськ, Донецької області) за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія» до ОСОБА_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, кредитної спілки «Українська кредитна спілка» про стягнення матеріальної шкоди за виплачене страхове відшкодування, -
Представник позивача ПрАТ «Українська страхова компанія» Тюрін В. М., який діє на підставі наказу № 1 від 01 березня 1994 року, як голова Правління ПрАТ «Українська страхова компанія», у судове засідання не з`явився, до суду надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечував, наполягав на задоволенні позовних вимог.
Відповідно до ч. 7 ст. 128 ЦПК України, у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.
Під час розгляду справи, судом приймалися усі передбачені діючим законодавством заходи щодо належного повідомлення відповідача про місце, день та час розгляду справи. Згідно із Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження» та Указу Президента від 14 листопада 2014 року № 875/2014 про введення в дію рішення РНБО «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях», пересилання пошти не здійснюється, зокрема, до м. Горлівка Донецької області, що позбавляє суд можливості надіслання поштою судової повістки за адресою його місця проживання/перебування (ч. 7 ст. 128 ЦПК України).. У зв`язку з цим, судом були витребувані відомості про те, чи є відповідач тимчасово переміщеною особою. Відповідно до відомості з Мінсоцполітики встановлено адресу переміщення відповідача. У зв`язку із чим, відповідно до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України, виклик у судове засідання відповідача був здійснений шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, а також направлено повістку за встановленою адресою переміщення відповідача.
Однак, ОСОБА_1 , будучи повідомленим у встановленому законом порядку (належним чином) про час і місце судового розгляду справи не використав наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, та не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, не подав відзив, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у його відсутності від нього до суду не надходило.
Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач, будучи повідомленим належним чином про дату, час і місце розгляду справи не з`явився без повідомлення причин неявки, не подав відзив, а представник позивача не заперечував проти вирішення справи на підставі наявних у ній даних чи доказів із постановленням заочного рішення, суд приходить до переконання, що у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, та про можливість вирішення справи на підставі наявних у ній даних та доказів з постановленням заочного рішення.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - кредитна спілка «Українська кредитна спілка», в особі Голови Правління Євтушенко Т. П. повідомлена належним чином про час та дату судового розгляду в судове засідання не з`явилася.
В ході розгляду справи судом були розв`язані заяви та клопотання сторін та прийняті процесуальні рішення.
Ухвалою суду від 28 грудня 2020 року було відкрито спрощене позовне провадження, залучено третю особу та витребувані з Мінсоцполітики відомості про те, чи перебуває відповідач ОСОБА_1 на обліку як внутрішньо переміщена особа.
Ухвалою суду від 09 липня 2021 року розгляд справи було вирішено проводити у заочному порядку.
Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд в межах заявлених позовних вимог (ст. 13 ЦПК України) встановив такі обставини та відповідні ним докази.
Згідно із п.1.2 кредитного договору проценти, відсотки, плата за користування кредитом є фіксованими та нараховуються кожний день на первісну суму кредиту.
Пунктом 5.2.6 кредитного договору у разі істотного порушення позичальником умов даного договору, в тому числі затримання сплати частини кредиту та/або відсотків щонайменше на один календарний місяць, кредитор має право вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту, сплати процентів за користування ним, виконання інших зобов`язань за договором у повному обсязі шляхом направлення повідомлення.
Згідно із графіком розрахунків, що є додатком до кредитного договору, ОСОБА_1 має щомісячно сплачувати 1313 грн. 00 коп. на погашення заборгованості за кредитним договором, з яких 833 грн. 00 коп. - тіло кредиту, 480 грн. 00 коп.- відсотки.
01 листопада 2012 року між ПАТ «Українська страхова компанія» та КС «Українська кредитна спілка» був укладений договір добровільного страхування кредитів № 28.
Відповідно до п.1.2. договору, предметом вказаних договорів є майнові інтереси КС «Українська кредитна спілка», що не суперечать закону, пов`язані із матеріальними збитками, які завдані останній внаслідок повного або часткового неповернення позичальником суми кредиту (позики) та (або) відсотків за користування кредитом у встановлені терміни відповідно до кредитних договорів.
Згідно із п.1.3 Договору, страховик (ПАТ «Українська страхова компанія») здійснює страхування кредитного ризику за Кредитними договорами, укладеними між позичальниками та страхувальником (КС «Українська кредитна спілка»), згідно з Реєстром наданих за звітний період кредитів, що укладені в межах Договору про співробітництво між останньою та позивачем.
Підпунктом 2.1.1 Договору добровільного страхування кредитів встановлено, що страховим випадком за цим договором по відношенню до конкретного Кредитного договору, що внесений до Реєстру наданих кредитів, є факт збитків кредитора внаслідок невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань перед кредитором по поверненню кредиту в строки та в порядку, передбачених укладеним між ними Кредитним договором, внаслідок будь-яких подій. Відповідальність страховика за страховим випадком виникає у разі, якщо кредитор не одержав суми трьох будь-яких послідовних платежів, передбачених кредитним договором протягом 10 (десяти) днів після настання строку сплати третього платежу.
Відповідно до п. 5.7 договору добровільного страхування кредитів № 28 від 01 листопада 2012 року до ПАТ «Українська страхова компанія», яке виплатило страхове відшкодування за цими договорами, переходить в межах виплаченого страхового відшкодування право вимоги, яке КС «Українська кредитна спілка» має до позичальника згідно з умовами кредитного договору.
Суд виходить з вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України.
Згідно із ст. 4 Закону України «Про страхування», предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з володінням, користуванням і розпорядженням майном (майнове страхування).
Згідно із ст. 6 ЗУ «Про страхування», добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства. Видами добровільного страхування можуть бути, зокрема,страхування кредитів (у тому числі відповідальності позичальника за непогашення кредиту)(п.16).
Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
Статтями 979, 980 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодо набувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов`язанні.
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника.
Відповідно, заміною кредитора деліктне зобов`язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов`язок із відшкодування шкоди не виконала. Такий перехід права вимоги є суброгацією.
Аналогічні за змістом правові позиції викладені у постанові Верховного Суду № 521/6088/16-ц від 31 жовтня 2018 року, № 910/8982/17 від 20 квітня 2018 року.
Аналіз норм чинного законодавства та умов договору страхування(п. 5.7), дозволяє дійти висновку, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за кредитним договором, переходить в межах виплаченого страхового відшкодування право вимоги, яке кредитор має до позичальника згідно з умовами кредитного договору. За умовами спірного договору добровільного страхування(п. 5.3), страхувальнику страховиком сплачується страхове відшкодування, яке дорівнює сумі прострочених платежів (п. п. 2.1 - 2.1.1) на погашення заборгованості позичальника по кредиту перед кредитором на дату подання заяви про сплату страхової виплати.
При цьому при розгляді справи, судом перевіряється не тільки реальність сплати страховою компанією коштів за страховим договором, але й правомірність та розмір отриманого страхового відшкодування.
Та обставина, що відповідач не в повному обсязі виконав свої обов`язки по кредитному договору та на час настання останньої сплати коштів по договору мав невиконані зобов`язання підтверджується випискою по рахунку позичальника ОСОБА_1 від 23 жовтня 2020 року, за якою видно, що останній платіж був здійснений року в сумі 1313 грн. 00 коп., тобто до спливу строку останньої виплати за договором кредиту.
Вирішуючи питання про правомірність нарахованих процентів, суд виходить з таких міркувань.
Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
За умовами кредитного договору сторони погодили щомісячну сплату відсотків за кредитом та за кредитом, який наданий на 24 місяці - до 24 жовтня 2014 року включно, з конкретною мінімальною сумою сплати коштів, визначений графік погашення коштів у додатку до договору.
Відтак, у межах строку кредитування до 24 жовтня 2014 року відповідач мав, зокрема, повертати кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами 25 числа кожного місяця. Починаючи з 24 жовтня 2014 року, відповідач мав обов`язок незалежно від пред`явлення вимоги кредитором повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування.
Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Враховуючи викладене, суд вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
При цьому умови п.3.6 кредитного договору не можуть вважатися домовленістю в рамках ч. 2 ст. 625 ЦК України, зважаючи на відсутність посилання на правову природу домовленостей.
Наведена позиція, викладені в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року в справі № 444/9519/12(провадження № 14-10 цс 18).
За таких обставин, станом на момент звернення КС «Українська кредитна спілка» до ПрАТ «Українська страхова компанія» - 27 жовтня 2020 року у відповідача перед кредитором КС «Українська кредитна спілка» була наявна заборгованість, яка складалась із залишку по процентам в сумі 1920 грн. 00 коп., залишку по заборгованості по тілу кредиту в сумі 3340 грн. 00 коп., що відповідає графіку розрахунків, який є додатком до кредитного договору.
Вимог про нарахування та стягнення коштів в порядку ст. 625 ЦК України, позивачем не заявлено.
З огляду на встановлені в судовому засіданні обставини та відповідні норми чинного законодавства, ПрАТ «Українська страхова компанія» виконала покладені на неї законом та умовами договору добровільного страхування кредитів № 04-02 від 15 квітня 2014 року обов`язки, відтак, до ПрАТ «Українська страхова компанія» перейшло право вимоги в порядку суброгації на стягнення з ОСОБА_1 збитків за виплачене страхове відшкодування в сумі 5260 грн. 00 коп..
Розв`язуючи питання розподілу судових витрат між сторонами суд виходить з таких встановлених судом обставин та відповідних ним доказів, норм чинного законодавства.
За приписами п. 8 статті 6 ЗУ «Про судовий збір», розподіл судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюються відповідно до процесуального законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що позов судом задоволений частково в розмірі 13 % від заявленої позивачем суми, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 273 грн. 26 коп., що становить 13 % від 273 грн. 00 коп.(а.с.8).
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 76 - 81, 141, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, ст. ст. 204, 525 - 527, 610, 615, 629, 980, 993, 1048, 1050 ЦК України, ст. ст. 1, 6, 10, 27 Закону України "Про страхування", суд, -
Позовні вимоги приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія» до ОСОБА_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, кредитної спілки «Українська кредитна спілка» про стягнення матеріальної шкоди за виплачене страхове відшкодування - задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія» в порядку суброгації шкоду за виплачене страхове відшкодування в розмірі 5260 (п`ять тисяч двісті шістдесят) грн. 00 коп..
В решті позову відмовити.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія» судові витрати на оплату судового збору в розмірі 273(двісті сімдесят три) грн. 26 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
На рішення суду позивачем може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а відповідачем, в такий же строк з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.
Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.
Сторони по справі:
Представник позивача:
Тюрін Віктор Михайлович, який діє на підставі наказу № 1 від 01 березня 1994 року, як голова Правління ПрАТ «Українська страхова компанія»;
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , останнє відоме зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання: АДРЕСА_1 , останнє відоме зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання за даними єдиної інформаційної бази даних внутрішньо переміщених осіб: АДРЕСА_2 ;
Третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору:
Повний текст судового рішення складений 14 липня 2021 року.
Головуючий - суддя: О. В. Ільяшевич