Справа № 362/5316/20
Провадження № 2/362/916/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2021 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого - судді Кравченко Л.М.,

за участю секретаря судового засідання - Яренко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Василькові Київської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим будинком,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з позовом, у якому просила визнати відповідача ОСОБА_2 такою, що втратила право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона являється власницею Ѕ частини житлового будинку АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу Ѕ частки житлового будинку. В спірному будинку зареєстрована відповідач, яка за договором купівлі-продажу є продавцем нерухомого майна і з березня 2019 р. не проживає та комунальні послуги не сплачує, а тому вважає, що остання втратила право користування житловим приміщенням.

26.11.2020 р. суд відкрив провадження у цій справі та з урахуванням вимог ч. 4 ст.19 ЦПК України вирішив її розглянути у порядку спрощеного провадження, без виклику сторін за наявними в справі матеріалами.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про розгляд справи в судове засідання не з`явились, клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи про призначення судового засідання у спрощеному провадженні з викликом сторін не подавали.

В силу вимог ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, дійшов наступних висновків.

Судом достовірно встановлено, що ОСОБА_1 являється власницею Ѕ частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу Ѕ частки житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Київської області Пясецькою Л.М. (а.с. 8-9).

За відомостями Кодаківської сільської ради № 62 від 24.11.2020 року, в будинку АДРЕСА_1 , зареєстрована: ОСОБА_2 (а.с. 11,15).

Відповідач ОСОБА_2 звільнила до підписання 20.03.2019 р. договору купівлі-продаж та передала частку житлового будинку позивачці, що підтверджується п. 4.5. Договору (а.с. 8-9).

Відповідно до статті 41 Конституції У країни, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним.

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що встановлено частиною 1 статті 316 ЦК України. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном - частиною 1 статті 317 ЦК України.

Статтею 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений або обмежений у здійсненні права власності, як вказано у частині 2 статті 321 ЦК України.

Відповідно до статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Разом з тим, згідно зі статтею 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з частиною 1 статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням).

У відповідності з приписами частини 2 статті 405 ЦК України, особа втрачає право на користування житлом, у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено договором або законом.

Оскільки, під час розгляду справи встановлено, що відповідач вже понад шість місяців без поважних причин не проживає в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , тобто відсутній у жилому приміщенні понад встановлені законом строки, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання останнього таким, що втратив право користування житлом у якому він зареєстрований.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 15, 316, 317, 321, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 1- 13, 19, 23, 27, 34, 76 - 83, 89, 95, 133, 141, 258, 259, 263 - 265, 273 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим будинком - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги або по закінченню апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Л.М.Кравченко