Справа № 459/1468/20 Головуючий у 1 інстанції: Рудаков Д.І.
Провадження № 22-ц/811/2314/20 Доповідач в 2 інстанції: Шеремета Н.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2021 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Крайник Н.П., Цяцяка Р.П.

секретаря: Симець В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 29 травня 2020 року,-

ВСТАНОВИВ:

у травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Червоноградської міської ради, третя особа: ОСОБА_2 про зобов`язання до вчинення реєстраційної дій.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 04 травня 2017 року та 07 липня 2017 року між ним та ОСОБА_2 укладено договори суборенди земельних ділянок, які підлягають державній реєстрації. Зазначає, що подав зазначені договори суборенди земельних ділянок до Червоноградської міської ради для проведення державної реєстрації, яка повинна бути проведена в 10-денний термін, чого зроблено не було, чим порушено його право на державну реєстрацію договорів суборенди земельних ділянок, за які він сплачує орендну плату, однак не може ними користуватися. З наведених підстав просить зобов`язати Червоноградську міську раду провести державну реєстрацію договорів суборенди земельних ділянок від 04 травня 2017 року та 07 липня 2017 року.

Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 29 травня 2020 року відмовлено у відкритті провадження у зв`язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Роз`яснено позивачу право на звернення з цим позовом до Львівського окружного адміністративного суду.

Ухвалу суду оскаржив ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі покликається на те, що ухвалу суду є незаконною та необґрунтованою, постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт стверджує, що додав до позовної заяви ухвали судів, в яких було роз`яснено, що вимоги, з якими він звернувся до суду, підлягали розгляду в порядку цивільного судочинства, тому суд безпідставно відмовив у відкритті провадження з огляду на те, що спір підлягає розглядові в порядку адміністративного судочинства, посилаючись при цьому на статті КАС України. З наведених підстав просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягають до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки дані правовідносини мають ознаки публічно-правових за предметом та суб`єктним складом, а тому підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Отже, загальні суди не мають чітко визначеної предметної юрисдикції та розглядають справи, що виникають із земельних правовідносин, за винятком тих, розгляд яких визначений в порядку іншого судочинства.

Судова юрисдикція це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі встановленого законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто, передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

При цьому визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

З позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 пред`явив позовні вимоги до Червоноградської міської ради та просив зобов`язати її провести державну реєстрацію договорів суборенди земельних ділянок від 04 травня 2017 року та від 07 липня 2017 року.

Відносини, пов`язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року № 1952-IV.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року № 1952-IV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Частиною 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року № 1952-IV державна реєстрація прав здійснюється на засадах публічності виключно на підставах і в порядку, визначених цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Таким чином, визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є наявність публічно-правового спору, тобто спору, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції і який виник у зв`язку з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що ОСОБА_1 просить суд зобов`язати Червоноградську міську раду Львівської області вчинити дію, а саме, зобов`язати Червоноградську міську раду провести державну реєстрацію договорів суборенди земельних ділянок.

Предметом спору в даній справі є невчинення суб`єктом владних повноважень реєстраційних дій, тобто, в даній справі спір про право відсутній, позивач не погоджується виключно з відмовою уповноваженого на реєстрацію органу місцевого самоврядування вчинити реєстраційну дію, відтак спір публічно-правовий і підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Доводи апеляційної скарги про безпідставність відмови у відкритті провадження в порядку цивільного судочинства у зв`язку з тим, що позивач уже звертався до суду за захистом своїх прав в порядку адміністративного судочинства, не спростовують правильних висновків про відмову у відкритті провадження з тих підстав, що спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 звертався до суду із заявами про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, що він має на правах суборенди в користуванні земельні ділянки, однак ухвалами Червоноградського міського суду Львівської області від 20 січня 2020 року, від 02 березня 2020 року, йому відмовлено у відкритті провадження у зв`язку з наявністю спору про право.

Таким чином ОСОБА_1 відмовили у відкритті провадження з тих підстав, що спір слід розглядати не в порядку окремого провадження, а в порядку позовного провадження.

Апелянт не врахував тієї обставини, що предметом позову у даній справі є зобов`язання реєстраційного органу, яким є Червоноградська міська рада Львівської області, до вчинення реєстраційних дій, а предметом заяв було встановлення факту, що має юридичне значення.

Слід зазначити і те, що в ухвалах Червоноградського міського суду Львівської області від 20 січня 2020 року та від 02 березня 2020 року відсутні висновки про те, що справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують правильних висновків, які достатньо мотивовані.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Стаття 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки оскаржувана ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 29 травня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Постанова складена 11.03.2021 року.

Головуючий: Шеремета Н. О.

Судді: Крайник Н. П.

Цяцяк Р.П.