Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.07.2021 Справа №607/16366/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі :

головуючого Ромазана В.В.

з участю секретаря Безручко Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , у якому просить стягнути з відповідача в його користь 38 700 грн. 00 коп. завданої матеріальної шкоди та 7 000 грн. 00 коп. моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що 26 січня 2014 рокублизько 19 години 30 хвилин водій ОСОБА_2 в м.Тернополі по вул. С.Будного, на ділянці дороги, яка має дві смуги для руху, керуючи транспортним засобом марки Nissan, д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрала безпечної швидкості руху, не врахувала стану дорожнього покриття, внаслідок чого допустила зіткнення з транспортним засобом марки «Opel», д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався в зустрічному напрямку по своїй смузі під керуванням ОСОБА_1 , що належить ОСОБА_3 . Постановою Бучацького районного суду Тернопільської області від 18 лютого 2014 року ОСОБА_2 визнано винуватою у дорожньо-транспортній пригоді та притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Внаслідок дорожньо - транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль марки «Opel Vectra», д.н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_3 та яким керував позивач. У відповідності до висновку №575/14 експертного автотоварознавчого дослідження автомобіля марки «Opel Vectra», д.н.з. НОМЕР_2 , проведеної експертом ОСОБА_4 , вартість матеріального збитку становить 38 130 гри. 00 коп. Вартість замовленого висновку становить 570 грн. Крім того, позивачу була завдана і моральна шкода, яка виразилась в глибоких душевних стражданнях внаслідок протиправності дій відповідача, порушення звичного способу життя. Виходячи із принципів розумності та справедливості, позивач оцінює завдану йому моральну шкоду в розмірі 7 000 грн.

Відповідач ОСОБА_2 відзив на позов не подавала.

15.03.2021 року у справі проведено підготовче судове засідання та справу призначено до судового розгляду.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просить суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, і не повідомила суд про причину своєї неявки, хоча належним чином повідомлялася про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджується документально.

Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Таким чином, суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив

26 січня 2014 року, близько 19 год. 30 хв., ОСОБА_2 , в м.Тернополі по вул.С.Будного, на ділянці дороги, яка має дві смуги для руху в кожному напрямку, керуючи транспортним засобом марки «Nissan», д.н.з НОМЕР_1 , не вибрала безпечної швидкості руху, не врахувала стану дорожнього покриття, внаслідок чого допустила зіткнення з транспортним засобом марки «Opel», д.н.з НОМЕР_2 , яким керував водій ОСОБА_1 та який рухався в зустрічному напрямку.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 транспортний засіб марки Opel Vectra, д.н.з. НОМЕР_2 , зареєстрований за ОСОБА_3 . Правом керування зазначеним транспортним засобом згідно особливих відміток у зазначеному свідоцтві наділений ОСОБА_1 .

Постановою Бучацького районного суду Тернопільської області від 18.02.2014 року, ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, лише в питанні чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою (ч.6 ст.82 ЦПК України).

Таким чином, не підлягають доказуванню обставини дорожньо-транспортної пригоди яка мала місце 26 січня 2014 року о 19 год. 30 хв. в м. Тернополі по вул..с.Будного, за участю водіїв ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , внаслідок якої водієм ОСОБА_2 допущено порушення Правил дорожнього руху України, а також винуватість останньої у її вчиненні, причинно-наслідковий зв`язок із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди та спричиненням майнової шкоди позивачу.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки «Nissan», д.н.з НОМЕР_1 ОСОБА_2 на дату дорожньо-транспортної пригоди (26 січня 2014 р.) не була забезпечена страховим полісом, що підтверджується інформацією, зазначено в листі Моторного (транспортного) страхового бюро України №9-02/22285 від 22.06.2021 року.

Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч.1 ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухово- вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

У відповідності до ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механічним об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:

1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;

2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується;

3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із частиною першою статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до частини першої статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно висновку №575/14 експертного автотоварознавчого дослідження від 07 жовтня 2014 року, виконаного СПД-ФО експертом автотоварознавцем ОСОБА_5 , вартість матеріального збитку станом на момент ДТП, завданого власнику автомобіля «Opel Vectra», д.н.з. НОМЕР_2 , при вихідних даних становить 38 130 (тридцять вісім тисяч сто тридцять) грн. 00 коп.

Відповідач ОСОБА_2 добровільно не відшкодувала шкоду, заподіяну ОСОБА_1 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 26 січня 2014 р., у сумі 38 130, 00 грн.

Стаття 395 ЦК України визначає види речових прав на чуже майно до яких належить право володіння.

Речове право на чуже майно, як і право власності, носить абсолютний характер. Суб`єкт речового права на чуже майно вступає у відносини з усіма іншими суб`єктами, хто його оточує.

Таким чином, абсолютний характер речового права проявляється в тому, що порушником речового права на чуже майно може бути будь-яка особа із числа тих, з ким він вступає у відносини.

Відповідно до статті 396 ЦК України правила про захист права власності, які встановлені главою 29 ЦК України, поширюються на речові права власності на чуже майно.

Якщо порушення речового права на чуже майно, з вини третіх осіб, завдало певних майнових збитків особі, якій належить це право, то ця особа може звернутися за захистом належних їй прав на підставі статті 396 ЦК України.

Факт правомірності володіння майном є достатньою підставою для особи, яка володіє речовим правом на чуже майно, для звернення за захистом цього права.

Зазначена правова позиція викладена у постанові ВС від 07 листопада 2018 року у справі №200/21325/15.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення, а тому слід стягнути з відповідача в користь позивача 38 130, 00 грн. майнової шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 26 січня 2014 року.

Щодо позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне

Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, нанесена фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, при наявності її провини. Відповідно ч.1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно до ч.ч. 2, 3 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в постанові від 27 березня 1992 р. № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", при заподіянні шкоди джерелом підвищеної небезпеки на його володільця не може бути покладено обов`язок по її відшкодуванню, якщо вона виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, а у випадках, передбачених спеціальним законом, - тільки умислу потерпілого, тобто позивач від доказування вини відповідача звільняється.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступень зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Суд вважає, що вимога позивача у частині відшкодування моральної шкоди підлягає до часткового задоволення, шляхом стягнення із ОСОБА_2 у користь ОСОБА_1 1 000 (одну тисячу) гривень завданої йому моральної шкоди. Визначаючи розмір заподіяної моральної шкоди позивачу, суд виходить із принципу розумності та справедливості та зазначає, що така шкода полягає у моральних стражданнях ОСОБА_1 , які полягали у пошкодженні відповідачем ОСОБА_2 майна, що перебувало у його користуванні, неможливістю тривалий час його використовувати за призначенням.

Згідно з вимогами ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать, у тому числі витрати, пов`язані із проведення експертизи.

Як вбачається із наявної при матеріалах справи Квитанції до прибуткового касового ордера №575/14 від 07.10.2014 р. позивачем ОСОБА_1 оплачено вартість експертного дослідження в сумі 570,00 грн., які також слід стягнути з відповідача в користь позивача.

Відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідачів на користь держави слід стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 13, 82, 141, 263, 265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 38 130 (тридцять вісім тисяч сто тридцять) грн. завданої матеріальної шкоди, 1000 (одну тисячу) грн., завданої моральної шкоди, 570 (п`ятсот сімдесят) грн.. вартості експертного дослідження, а також 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп. сплаченого судового збору.

У решті вимог, відмовити.

Рішення може бути переглянуте Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Тернопільської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Повне рішення суду складене 09 липня 2021 року.

Реквізити сторін:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає: АДРЕСА_1 ;

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає: с. Підлісся Бучацького району Тернопільської області.

Головуючий суддяВ. В. Ромазан