Номер провадження: 22-ц/813/4344/21
Головуючий у першій інстанції Михайлюк О. А.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.02.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Таварткіладзе О.М.,

суддів: Заїкіна А.П., Князюка О.В.

за участю секретаря судового засідання: Томашевської К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 22 жовтня 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія «Одесаобленерго» Центральний РЕМ, ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 , про визнання незаконним та скасування рішення комісії, визнання недійсним додаткової угоди до договору про постачання електричної енергії, визнання недійсним договору позички та акту прийому-передачі,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до публічного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія «Одесаобленерго» Центральний РЕМ, ОСОБА_5 , третя особа ОСОБА_4 , про визнання незаконним та скасування рішення комісії Центрального РЕМ, яке оформлено протоколом № 93/1 від 10 листопада 2016 року засідання комісії по розгляду Акту про порушення правил користування електричною енергією № 033809 від 24.06.2016 року; визнання недійсною додаткову угоду до договору № 7131 від 21.09.2011 року про постачання електричної енергії від 11.07.2014 року; визнання недійсним договору позички та акту прийому-передачі, укладені між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 10 липня 2014 року.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 22 жовтня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 22 жовтня 2019 року скасувати та ухвалити нове про задоволення позову, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи на 23.02.2021 року на 15-00 г., АТ «Одесаобленерго» та ОСОБА_6 в умовах обмеженого пропуску до Одеського апеляційного суду у зв`язку з карантином заяву про відкладення розгляду справи або про розгляд справи в режимі відеоконференції не подали.

23.02.2021 року до Одеського апеляційного суду електронною поштою надійшла заява про відкладення розгляду справи від імені ОСОБА_1 .

Проте колегія суддів звертає увагу, що заява подана 23.02.2021 року з Копіцентру «Леон» розташованого по вул. Преображенській в м. Одесі без електронного підпису особи, від імені якої вона подана. Крім того сама заява про відкладення не містить сканованого підпису особи від імені якої вона подана ( ОСОБА_1 ). В заяві не вказується про неможливість участі представника ОСОБА_1 , який був обізнаний про судове засідання 23.02.2021 року 0 15-00 г. 20.01.2021 року і мав вжити всіх необхідних заходів для забезпечення належного представництва. Також у заяві не вказано про неможливість подання заяви про розгляд справи в режимі відео конференції. Крім того, судова колегія звертає увагу, що судове засідання, яке передувало судовому засіданню 23.02.21 року 01.12.2020 року, не відбулося у зв`язку з поданням заяви про відкладення розгляду справи з посиланням на ознаки у ОСОБА_1 респіраторного захворювання з підвищенням температури. При цьому дана заява не містила повідомлення про відсутність електронного підпису і крім цього містила сканований підпис ОСОБА_1 .

Будь-яких доказів про свою тимчасову непрацездатність 01.12.2020 року ОСОБА_1 до Одеського апеляційного суду станом на 23.02.2021 року не подано.

Крім того 21.01.2021 року до Одеського апеляційного суду надійшла заява від імені адвоката Сергійчук М.М., де зазначено про те, що між нею та ОСОБА_1 22.10.2019 року розірвано угоду про надання правової допомоги. Дана заява електронного підпису не містить.

Між тим апеляційна скарга в інтересах ОСОБА_1 подана адвокатом Сергійчук М.М. 08.11.2019 року з доданням ордеру ОД № 410020 від 07.11.2019 року (т. 3 а. с. 82-95).

Враховуючи наведене, колегія суддів до поданої заяви про відкладення розгляду справи від 23.02.2021 року від імені ОСОБА_1 , яка не містить ані електронного ані сканованого фактичного підпису ОСОБА_1 відноситься з недовірою і сприймає цю заяву критично.

Одночасно колегія суддів вважає, що неподання ОСОБА_1 заяви про відкладення судового засідання у встановленому законом порядку з можливістю ідентифікації своєї особи (підпис або електронний підпис), неподанням доказів про причини не явки в судове засідання 01.12.2020 року у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, не повідомлення про неможливість проведення судового засідання в режимі відеоконференції та не забезпечення представництва своїх інтересів у відповідності до закону, не надає підстави для висновку, що ОСОБА_1 добросовісно здійснює свої процесуальні обов`язки і такою процесуальною поведінкою сприяє своєчасному розгляду його апеляційної скарги.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням даної конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за відсутності належним чином повідомлених сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи та у випадках встановлених ч. 3 цієї статті.

Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Усім зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Відмовляючи у позові суд першої інстанції виходив з того, що:

- оскарження протоколу засідання комісії з розгляду актів про порушення, що є різновидом претензії, та визнання вимоги про оплату збитків незаконною не передбачено чинним законодавством, оскільки сама вимога носить рекомендаційний характер і сторони у разі необхідності можуть вжити заходів для досудового врегулювання спору. Складений протокол засідання комісії по розгляду акту про порушення правил користування електричною енергією також є лише фіксацією заподіяних внаслідок не облікованого використання електроенергії збитків. Вказані документи (акт та протокол) у разі звернення постачальника електричної енергії із позовом до суду про відшкодування вказаних збитків можуть бути надані як докази, які повинні оцінюватись судом у сукупності з іншими належними доказами, а їх самостійне оскарження не передбачено чинним законодавством. Оскарження порядку визначення розміру і відшкодування збитків, завданих енергопостачальнику внаслідок порушень правил користування електричною енергією повинно відбуватися виключно під час звернення постачальника електричної енергії з позовом до суду про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок не облікованого використання електроенергії.

- позивач необґрунтовано звернувся з позовом за захистом своїх прав не як фізичної особи підприємця, яка є стороною спірних правовідносин, а як фізичної особи.

Проте повністю погодитися з такими обґрунтуваннями остаточного висновку суду першої інстанції не можна.

З матеріалів справи вбачаються наступні події в хронологічному порядку:

-згідно з договором купівлі-продажу від 06.12.2006 року ОСОБА_7 продав, а ОСОБА_8 купила нежитлові приміщення загальною площею 290,6 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 55);

-10.08.2010 року ОСОБА_8 у зв`язку з укладенням шлюбу з ОСОБА_9 змінила прізвище на ОСОБА_10 ( т. 1 а. с. 47);

-12.07.2011 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_1 укладено договір позички, згідно з яким ОСОБА_8 (позичкодавець) передала, а ОСОБА_1 (користувач) прийняв у безоплатне користування індивідуально визначене нерухоме майно: нежитлові приміщення загальною площею 290,6 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 на строк з 12.07.2011 року до 11.07.2014 року;

-відповідно до акту приймання-передачі від 12.07.2011 року нежитлові приміщення загальною площею 290,6 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 передано ОСОБА_1 (т.1 а. с. 45);

-23.08.2011 року ОСОБА_1 звернувся до Центрального РЕМ ПАТ «ЕК «Одесаобленерго» з листом, де вказав, що йому передано у безоплатне користування приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , по якому укладений договір постачання електричної енергії між Центральним РЕМ ПАТ «ЕК «Одесаобленерго» та ПФ «Ветврач ЛОА» за № 1541 від 05.07.2011 року. У зв`язку з тим, що приміщення тривалий час пустувало та електропостачання не здійснювалося, просив переукласти договір постачання електричної енергії за адресою: АДРЕСА_1 на його ім`я. Також просив у зв`язку із загубленням технічної документації, оформити акт погодження дозволеної потужності на 5 квт. (т.1 а. с.40);

-21.09.2011 року між ПАТ «ЕК «Одесаобленерго» та ОСОБА_1 укладений договір № 7131 на постачання електричної енергії за адресою: АДРЕСА_1 з межею відповідальності визначною згідно з Актом розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін. До договору додано графік зняття показів засобів обліку електричної енергії; порядок розрахунку втрат електроенергії в мережі споживача; порядок розрахунків; перелік об`єктів з визначеною адресою споживання електроенергії (т.1 а. с. 25-38);

- згідно з технічним паспортом 3-х фазного розрахункового вимірювального комплексу від 12.10.2012 року споживачем електричної енергії в офісі за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 . Цього ж дня було здійснено опломбування електричного лічильника за цією ж адресою (т.1а. с. 52-54);

- 25.04.2014 року власник нежитлового приміщення загальною площею 290,6 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_3 здійснила державну реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав (т. 1а. с. 55);

-10.07.2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено договір позички, згідно з яким ОСОБА_3 (позичкодавець) передала, а ОСОБА_1 (користувач) прийняв у безоплатне користування індивідуально визначене нерухоме майно: нежитлові приміщення загальною площею 290,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 на строк з 10.07.2014 року до 09.06.2017 року (т.1а. с.57-58);

-27.05.2014 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про припинення підприємницької діяльності ФЛП ОСОБА_1 (т.1 а. с.182-187);

-згідно з додатковою угодою від 11.07.2014 року до договору від 21.09.2011 року на постачання електричної енергії за адресою: АДРЕСА_1 , новий строк дії договору визначений до 31.12.2014 року і вважається щорічно продовженим, якщо за місяць до закінчення терміну дії Договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов, але не більше ніж до 09.06.2017 року (т.1 а. с.39);

-згідно з актом прийому-передачі від 11.07.2014 року ОСОБА_1 , як орендар повернув, а ОСОБА_3 , як орендодавець прийняла нежитлові приміщення загальною площею 290,6 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 (т. 2 а. с. 76);

-відповідно до акту приймання-передачі від 10.07.2014 року нежитлові приміщення загальною площею 290,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 передано ОСОБА_1 (т.1 а. с. 59);

-згідно з наказом № 14-1 від 29.10.2014 року ОСОБА_1 призначив ОСОБА_4 відповідальним за дотримання вимог експлуатації електричного обладнання та електропостачання за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а. с.41-42);

-згідно з відповіддю Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління юстиції від 10.02.2021 року вбачається наявність актового запису №180 від 14.03.2020 року про смерть ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідності до якого ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

-протягом 2014-2016 років на банківський рахунок енергопостачальника ПАТ «ЕК «Одесаобленерго» надходила оплата від ФОП ОСОБА_1 за постачання електроенергії згідно виставлених рахунків та актів споживання електроенергії ФОП ОСОБА_11 (т.1 а. с.99-180);

-згідно з Актом про порушення правил користування електричною енергією № 033809 від 24.06.2016 року встановлено порушення п. 3.34 ПКЕЕ - монтаж до облікового відгалуження від ввідного кабелю кабелем АВВГ для електропостачання струмоприймачем поза приладом обліку, електроенергія споживається, приладом обліку не обліковується. До акту додано схему порушення, акт відмови від підпису представника побутового споживача ОСОБА_1 ОСОБА_12 та копії фотокарток фіксації порушення ПКЕЕ (т.1 а. с. 60-74);

-протоколом № 93/1 від 10 листопада 2016 року засідання комісії по розгляду Акту про порушення правил користування електричною енергією № 033809 від 24.06.2016 року складений на споживача Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 , проведений розрахунок недорахованої електричної енергії на суму 902152,91 гривень. До протоколу додано акт відмови представника ОСОБА_1 ОСОБА_13 від ознайомлення з протоколом та розрахунок не облікованої електроенергії (т.1а. с. 75-78).

Згідно з даними Єдиного державного реєстру судових рішень 30.06.2016 року слідчим суддею Приморського районного суду м. Одеси задоволено клопотання старшого слідчого з ОВССУ ФР ГУ ДФС в Одеській області та накладено арешт на вилучене під час обшуку від 24.06.2016 року в будинку та прилеглої земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 речі, рідини та документи. В даній постанові слідчого судді зазначено, що: «відповідно до відомостей ЄРДР за №0000089 від 24.06.2016 року СУ ФР ГУ ДФС в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що 24.06.2016 з ОУ ГУ ДФС в Одеській області надійшло повідомлення про те, що за адресою: АДРЕСА_1 невстановлені особи організували незаконне виготовлення алкогольних напоїв, шляхом відкриття підпільного цеху, що забезпечує масове виробництво таких товарів. 24.06.2016 до СУ ФР ГУ ДФС в Одеській області надійшов рапорт о/у ОУ ГУ ДФС в Одеській області, у межах даного кримінального провадження, згідно якого встановлено, що співробітниками СВ УСБУ в Одеській області у межах кримінального провадження № 0000167 від 04.06.2015 на підставі ухвали слідчого судді за адресою: АДРЕСА_1 був проведений санкціонований обшук, у ході якого було виявлено, що невстановленими особами організовано незаконне виготовлення алкогольних напоїв, шляхом відкриття підпільного цеху. У вказаному рапорті о/у ОУ ГУ ДФС в Одеській області також зазначено на необхідності невідкладного проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 (яка згідно даних реєстру прав на нерухоме майно належить ОСОБА_14 ), з метою врятування майна, яке перебуває за вказаною адресою, а саме: незаконно придбаних з метою збуту, або зберігання з цією метою, а також збут чи транспортування з цією метою збуту незаконно виготовлених алкогольних напоїв або інших підакцизних товарів, а також незаконно виготовлених алкогольних напоїв або інших підакцизних товарів шляхом або з використанням обладнання, що забезпечує масове виробництво таких товарів. Обладнання для виробництва незаконно виготовлених алкогольних напоїв інші документи та речі, які мають відношення до незаконного виготовлення та реалізації незаконно виготовлених алкогольних напоїв підлягають вилученню адже дані речі, рідини та документи мають безпосереднє відношення до вказаного кримінального провадження та можуть являтись джерелом доказів та в разі не забезпечення невідкладного проникнення та проведення обшуку за вищевказаною адресою можуть бути знищені та переховані з метою прикриття слідів скоєння кримінального правопорушення».

Таким чином 24.06.2016 року під час обшуку за адресою АДРЕСА_1 зафіксовано факт організації невстановленими особами незаконного виготовлення алкогольних напоїв, шляхом відкриття підпільного цеху, що забезпечує масове виробництво таких товарів за допомогою відповідного обладнання та матеріалів, які в подальшому арештовані ухвалою суду.

В цей же день за цією ж адресою ПАТ «ЕК «Одесаобленерго» здійснено перевірку дотримання ПКЕЕ за наслідками якої складено акт про порушення п. 3.34 ПКЕЕ - монтаж до облікового відгалуження від ввідного кабелю кабелем АВВГ для електропостачання струмоприймачем поза приладом обліку, електроенергія споживається, приладом обліку не обліковується. Представник споживача ОСОБА_1 ОСОБА_12 відмовився від підпису, що зафіксовано 3-ма представниками енергопостачальника.

Крім того, в Єдиному державному реєстрі судових рішень міститься ухвала слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 13.12.2017 року у справі № 522/1084/16-К згідно з якою задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області по кримінальному провадженню № 0000852 від 11.11.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.28, ч.1 ст.203-2 КК України про надання дозволу на затримання підозрюваного з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . З мотивувальної частини цієї ухвали суду вбачається, що: «органами досудового розслідування ОСОБА_1 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.28, ч.1 ст.203-2 КК України за наступних обставин. Слідчим управлінням ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000852 від 11.11.2015, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.28, ч.1 ст.203-2 КК України.

Встановлено, що у 2012 році, більш точна дата у ході розслідування невстановлена, ОСОБА_15 , маючи умисел на зайняття гральним бізнесом, усвідомлюючи, що на даний вид господарської діяльності в Україні встановлено заборону, незаконно організував та очолив стійку злочинну групу, до складу якої увійшли ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_1 та невстановлені особи, спільно з якими в період часу з 19.12.2012 по 21.11.2014 ОСОБА_15 , всупереч вимогам Закону України від 15.05.2009 «Про заборону грального бізнесу в Україні» зі змінами та доповненнями, який впроваджує обмеження щодо здійснення грального бізнесу в Україні, організував гральний бізнес, проводив і надавав можливість доступу до азартних ігор на комп`ютерних симуляторах гральних автоматів на території м. Одеси та м. Києва.

На виконання свого злочинного умислу вищевказані особи попередньо, умисно і добровільно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, зорганізувалися в стійке злочинне об`єднання (організовану групу) для вчинення умисних злочинів, склавши при цьому єдиний план злочинних дій, відомий всім учасникам, з розподілом функцій кожного учасника групи, спрямованих на реалізацію цього плану. При цьому під час злочинної діяльності співучасники визнавали ОСОБА_15 , як керівника організованої ним групи, свідомо виконуючи всі його вказівки.

Організована група характеризувалася попередньою зорганізованістю в спільне об`єднання для вчинення злочинів, стабільністю, згуртованістю та стійкістю свого складу, тривалістю злочинної діяльності з 19.12.2012 по 21.11.2014, розробкою та узгодженням плану і способу злочинної діяльності, домовленістю і готовністю до постійного вчинення злочинів кожним із учасників групи та отримання матеріальних благ від такої діяльності на постійній основі.

Для вчинення злочинів, ОСОБА_15 заздалегідь було зроблено план з розподілом ролей. Вказаний план полягав у розміщенні комп`ютерної техніки, на якій були встановлені програми доступу до ігрових Інтернет-сайтів із симуляторами ігрових автоматів, у приміщеннях, які перебували у власності самого ОСОБА_15 , а також в підшуканих та орендованих ним та членами організованої злочинної групи приміщеннях.

З метою реалізації злочинного наміру, ОСОБА_15 ознайомив зі своїм планом незаконної організації грального бізнесу співучасників ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_1 , об`єднавши їх єдиним умислом, які добровільно погодились діяти спільно з ним.

ОСОБА_1 , діючи як співучасник, виконував функції інкасатора, тобто здійснював щоденний збір грошових коштів у інтерактивних ігрових залах, розташованих на території м. Одеси та їх перевезення. Крім того, у випадках необхідності виплат виграних сум грошових коштів гравцям інтерактивних ігрових закладів, за вказівками організаторів, привозив необхідні суми грошей до ігрових залів, в яких зазначені кошти були потрібні».

Колегія суддів виходить з такого.

Статтею 26 Закону України «Про електроенергетику» передбачено, що споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач енергії зобов`язаний додержуватись вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії. Безпечну експлуатацію енергетичних установок споживача та їх належний технічний стан забезпечує сам споживач. Споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною і тепловою енергією та виконання приписів державних інспекцій з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії згідно із законодавством України. Правила користування електричною і тепловою енергією для населення затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі статтею 27 Закону України «Про електроенергетику» правопорушення в електроенергетиці тягне за собою встановлену законодавством України цивільну, адміністративну і кримінальну відповідальність. Правопорушеннями в електроенергетиці є, зокрема, порушення правил користування енергією.

Правилами користування електричною енергією, затверджених Постановою НКРЕ 31.07.1996 року № 28 в редакції Постанови НКРЕ від 17.10.2005року № 910, зареєстрованих в міністерстві юстиції України 02.08.1996 року за № 417/1442 (чинними на час виникнення спірних правовідносин; втратили чинність на підставі постанови НКРЕКП «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії» від 14 березня 2018 року № 312) (далі ПКЕЕ) врегульовано взаємовідносини, які виникають у процесі продажу і купівлі електричної енергії між виробниками або постачальниками електричної енергії та споживачами (на роздрібному ринку електричної енергії), і дія цих Правил поширюється на всіх юридичних та фізичних осіб (крім населення).

Відповідно до пункту 1.3 ПКЕЕ постачання електричної енергії для забезпечення потреб електроустановки здійснюється на підставі договору про постачання електричної енергії, що укладається між власником цієї електроустановки (уповноваженою власником особою) та постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, або договору про купівлю-продаж електричної енергії, що укладається між власником цієї електроустановки (уповноваженою власником особою) та постачальником електричної енергії за нерегульованим тарифом.

Пунктом 5.1 ПКЕЕ передбачено, що договір про постачання електричної енергії є основним документом, який регулює відносини між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, що здійснює свою діяльність на закріпленій території, і споживачем та визначає зміст правових відносин, прав та обов`язків сторін. Споживання електричної енергії без договору не допускається.

За змістом пункту 1.2 ПКЕЕ:

- недоврахована електрична енергія це обсяг електричної енергії, використаний споживачем або переданий транзитом, але не врахований розрахунковими засобами обліку або врахований неправильно;

-споживач електричної енергії - особа, що використовує її для забезпечення потреб власних електроустановок на підставі договору;

-електропередавальна організація - суб`єкт господарювання, який отримав ліцензію на право здійснення підприємницької діяльності з передачі електричної енергії магістральними та міждержавними електричними мережами або місцевими (локальними) електричними мережами, а також суб`єкт господарювання, який отримав ліцензію на право здійснення підприємницької діяльності з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електромережами та ліцензію на право здійснення підприємницької діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом, що здійснює свою діяльність на закріпленій території;

-основний споживач - споживач електричної енергії або власник електричних мереж, який передає частину електроенергії своїми технологічними електричними мережами субспоживачам та/або електропередавальній організації.

Відповідно до п.6.18 ПКЕЕ у разі звільнення займаного приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією споживач зобов`язаний повідомити постачальника електричної енергії та (у разі наявності відповідного договору) електропередавальну організацію або основного споживача не пізніше ніж за 20 робочих днів до дня звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією та надати заяву щодо розірвання договору, і в цей самий термін здійснити сплату всіх видів платежів, передбачених відповідними договорами, до заявленого споживачем дня звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією включно.

Постачальник електричної енергії зобов`язаний припинити постачання електричної енергії за договором, а електропередавальна організація (основний споживач) - передачу електричної енергії (спільне використання технологічних електричних мереж) з заявленого споживачем дня звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією. За умови одночасного розірвання договору про постачання електричної енергії з попереднім споживачем, виплати всіх видів платежів, передбачених відповідними договорами, та звернення нового споживача щодо укладення договору про постачання електричної енергії в межах одного розрахункового періоду припинення електропостачання об`єкта не здійснюється.

У разі неповідомлення або несвоєчасного повідомлення споживачем постачальника електричної енергії та (у разі наявності відповідного договору) електропередавальну організацію або основного споживача про звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією споживач зобов`язаний здійснювати оплату спожитої на таких об`єктах електричної енергії та інших платежів, виходячи з умов відповідних договорів.

З новим споживачем укладаються договори відповідно до вимог законодавства України, зокрема цих Правил та нормативно-технічних документів після розірвання договорів із споживачем, який звільняє приміщення.

Тобто сам по собі факт припинення договору позички і повернення позивачем приміщення його власнику, закінчення строку договору на постачання електроенергії, не звільняє споживача від обов`язку встановленого п. 6.18 ПКЕЕ щодо повідомлення енергопостачальника про звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією.

Аналогічні вимоги встановлені пунктом 2.5. Договору № 7131 від 21.09.2011 року.

Лише у разі повідомлення постачальника електричної енергії та (у разі наявності відповідного договору) електропередавальної організації або основного споживача не пізніше ніж за 20 робочих днів до дня звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією наданням відповідної заяви вважається, що споживач повністю виконав свій обов`язок передбачений п. 2.5. Договору та п. 6.18 ПКЕЕ.

Належних доказів виконання даних вимог Договору на постачання електроенергії та ПКЕЕ ОСОБА_1 не надано.

Не повідомлення ОСОБА_1 звільнення займаного приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією в порядку п. 2.5. Договору № 7131 від 21.09.2011 року та п. 6.18. ПКЕЕ унеможливило своєчасне припинення ПАТ «ЕК «Одесаобленерго» постачання електроенергії за адресою: АДРЕСА_1 .

В той же час відсутність повідомлення від ОСОБА_1 про звільнення займаного приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією в порядку п. 2.5. Договору № 7131 від 21.09.2011 року та п. 6.18. ПКЕЕ, подання до ПАТ « ЕК «Одесаоблаенерго» від імені ОСОБА_1 додаткової угоди про зміну строку дії договору про постачання електроенергії, подання до ПАТ « ЕК «Одесаоблаенерго» наказу підписаного від імені ФЛП Мікуліча Р.І. про призначення ОСОБА_4 відповідальним за дотримання вимог експлуатації електричного обладнання та електропостачання за адресою: АДРЕСА_1 та здійснення протягом 2014-2016 років платежів від імені ОСОБА_1 на рахунок ПАТ «ЕК «Одесаобленерго» надавали електропостачальнику всі формальні підстави вважати продовженнями договірні відносини з ФЛП ОСОБА_1 і не надавали підстав для припинення електропостачання.

Виходячи з п. 6.18 ПКЕЕ неповідомлення або несвоєчасне повідомлення споживачем постачальника електричної енергії та (у разі наявності відповідного договору) електропередавальної організації або основного споживача про звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією споживач зобов`язаний здійснювати оплату спожитої на таких об`єктах електричної енергії та інших платежів, виходячи з умов відповідних договорів.

При таких обставинах: фіксація працівниками ПАТ «ЕК «Одесаобленерго» згідно з актом № 033809 від 24.06.2016 року факту порушення п. 3.34 ПКЕЕ (монтаж до облікового відгалуження від ввідного кабелю кабелем АВВГ для електропостачання струмоприймачем поза приладом обліку з вказівкою в якості споживача ОСОБА_1 ; розгляд даного акту уповноваженими представниками постачальника електричної енергії (електропередавальної організації) під час засідань комісії з розгляду актів з визначенням обсягу недоврахованої електричної енергії та суми завданих енергопостачальнику збитків з вказівкою в якості боржника ОСОБА_1 , узгоджуються з вимогами п. п. 6.18 та 6.42 ПКЕЕ, які діяли на час виникнення між сторонами спірних відносин.

Встановлені у справі обставини невиконання ОСОБА_1 п. 2.5. Договору № 7131 від 21.09.2011 року та п. 6.18 ПКЕЕ не надають суду підстав для задоволення вимоги ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення комісії енергопостачальника.

При наведених обставинах вимога про визнання недійсним додаткової угоди до договору про постачання електричної енергії також не підлягає задоволенню, оскільки зі змісту позову вбачається, що дана вимога заявлена в контексті і в поєднанні з вимогами про визнання незаконним та скасування рішення комісії енергопостачальника.

Між тим, виходячи з встановлених обставин неповідомлення споживачем постачальника електричної енергії та про звільнення ним займаного приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією не пізніше ніж за 20 робочих днів до дня звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією, а також враховуючи наслідки такого неповідомлення згідно з п. 6.18 ПКЕЕ, визнання недійсним додаткової угоди з підстав не підписання цієї додаткової угоди позивачем не призведе до захисту прав споживача щодо визнання з цієї підстави незаконним та скасування рішення комісії енергопостачальника.

Що стосується вимог про визнання недійсним договору позички між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 від 10.07.2014 року та акту прийому-передачі від 10.07.2014 року ОСОБА_1 спірного приміщення, то судова колегія звертає увагу, що будь-які інші наслідки визнання недійсними договору позички між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 від 10.07.2014 року та акту прийому-передачі від 10.07.2014 року відсутні з огляду на те, що у ОСОБА_1 в наявності акт про повернення ним ОСОБА_3 нежитлових приміщень за адресою: АДРЕСА_1 у технічно справному стані, що не оспорюється власником приміщення.

Тобто даний акт від 11.07.2014 року про повернення приміщення фактично повністю нівелює перед ОСОБА_3 , як власником приміщення, будь-які наслідки недійсності договору позички між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , акту прийому-передачі від 10.07.2014 року та фактичного користування ОСОБА_1 нежитловими приміщеннями за адресою: АДРЕСА_1 після 11.07.2014 року.

Крім того, за встановлених обставин та враховуючи вимоги законодавства (п. 6.18. ПКЕЕ) визнання недійсним договору позички між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 від 10.07.2014 року та акту прийому-передачі від 10.07.2014 року ОСОБА_1 спірного приміщення у зв`язку з не підписанням даних документів позивачем не є достатньою підставою для визнання незаконним та скасування рішення комісії енергопостачальника.

Неповно встановивши зазначені обставини та уникнувши належної оцінки таких обставин, суд першої інстанції зосередився на висновку про неефективність обраного позивачем судового способу захисту права пов`язаного з визнанням незаконним та скасування рішення комісії ПАТ «ЕК «Одесаобленерго».

Між тим, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.01.2020 року у справі № 910/17955/17 викладено висновок, що вимога про скасування рішення комісії електропередавальної організації про визначення обсягу недоврахованої електричної енергії та її вартості є способом захисту прав та інтересів, установленим законом, оскільки таке рішення комісії, оформлене протоколом з розгляду акта про порушення ПКЕЕ, безпосередньо впливає на права та обов`язки відповідного суб`єкта господарювання в контексті його відносин з електропередавальною організацією, встановлює обсяг і вартість недоврахованої електроенергії та обов`язок її сплати. При цьому порядок і умови оскарження рішення комісії, оформленого протоколом, передбачені пунктом 6.42 ПКЕЕ, у якому, зокрема, зазначено, що споживач має право оскаржити рішення комісії в суді. У разі звернення до суду впродовж 10 робочих днів з дня вручення протоколу споживачу останній має право не оплачувати виставлені рахунки до вирішення спірних питань у судовому порядку. У разі задоволення судом скарги споживача постачальник електричної енергії (електропередавальна організація) скасовує відповідний акт про порушення. Оплачені споживачем за рішенням комісії кошти постачальник електричної енергії (електропередавальна організація) має право зарахувати як погашення існуючої заборгованості цього споживача з найдавнішим терміном її виникнення (який не перевищує трьох років), у разі відсутності заборгованості зараховує ці кошти в рахунок майбутніх розрахункових періодів або за заявою споживача повертає оплачені ним кошти.

Крім того, суд обґрунтував відмову у задоволенні вимог ОСОБА_1 тим, що позивач необґрунтовано звернувся з позовом за захистом своїх прав не як фізичної особи підприємця, яка є стороною спірних правовідносин, а як фізичної особи.

Однак суд першої інстанції не звернув уваги на те, що на час звернення ОСОБА_1 до суду із даним позовом у листопаді 2016 року, він не мав статусу суб`єкта підприємницької діяльності, оскільки 27 травня 2014 року зареєстровано припинення його підприємницької діяльності, як фізичної особи підприємця, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців.

При цьому у разі звернення до суду за захистом своїх прав до 15.12.2017 року, громадянин, який мав статус суб`єкта підприємницької діяльності, але на дату подання позову втратив такий статус, не міг бути стороною в судовому процесі у господарському суді, якщо немає визначених законом підстав для його участі у такому процесі.

Положенням п. 6 ч. 1 ст. 80 ГПК України (у редакції на час спірних правовідносин) передбачено припинення провадження у господарській справі у разі припинення діяльності фізичної особи як суб`єкта господарювання. Тому з часу державної реєстрації припинення підприємницької діяльності особи в порядку, встановленому Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців», спори за участю такої особи, у тому числі пов`язані з підприємницькою діяльністю, що здійснювалася нею раніше, належить розглядати в порядку цивільного судочинства, за винятком випадків, коли провадження у відповідних справах було порушено у господарському суді до настання таких обставин. Після припинення провадження у господарській справі з підстави, наведеної вище, спори за участю таких осіб підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Наведеного суд не врахував і відмовив у позові з обґрунтувань, які не узгоджуються з вимогами законодавства.

При таких обставинах апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції в мотивувальній частині - зміні з викладенням підстав та обґрунтувань в редакції цієї постанови Одеського апеляційного суду. В іншій частині рішення суду слід залишити без змін.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 383 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити частково

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 22 жовтня 2019 року в мотивувальній частині щодо підстав та обґрунтувань відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія «Одесаобленерго» Центральний РЕМ, ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_4 про визнання незаконним та скасування рішення комісії, визнання недійсним додаткової угоди до договору про постачання електричної енергії, визнання недійсним договору позички та акту прийому-передачі змінити та викласти її в редакції цієї постанови суду апеляційної інстанції.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено: 12.03.2021 року.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: А.П. Заїкін

О.В. Князюк