Справа № 163/2316/20 Головуючий у 1 інстанції: Чишій С. С.
Провадження № 22-ц/802/948/21 Категорія: 62 Доповідач: Здрилюк О. І.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Здрилюк О.І.,

суддів - Бовчалюк З.А., Карпук А.К.,

секретар судового засідання - Вакіна Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Рівненської сільської ради Любомльського району Волинської області про визнання права власності на нерухоме спадкове майно і права на завершення приватизації земельних ділянок, за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі - ОСОБА_2 на рішення Любомльського районного суду Волинської області від 16 жовтня 2020 року,

В С Т А Н О В И В :

13 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його матір ОСОБА_3 , після смерті якої залишилося спадкове майно житловий будинок, що розташований по АДРЕСА_1 , земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, а також для ведення особистого селянського господарства.

Він вступив у фактичне володіння спадковим майном шляхом проживання із спадкодавцем на день її смерті, однак, нотаріально оформити прийняття спадщини не може, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на майно.

За життя спадкодавиця розпочала процес приватизації земельних ділянок, однак, не завершила його.

Ураховуючи наведене, просив визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 його матері ОСОБА_3 право власності на нерухоме майно, яке розташоване на АДРЕСА_1 і складається із житлового будинку, господарських будівель і споруд, а також визнати за ним право на завершення приватизації та реєстрації права власності на земельні ділянки площею 0,23 га, призначеної для обслуговування житлового будинку і господарських споруд та 0,43 га, призначеної для ведення підсобного господарства.

Рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 16 жовтня 2020 року позов задоволено.

Визнано ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом власником нерухомого майна, що розташоване по АДРЕСА_1 і складається з житлового будинку, веранди, літньої кухні, сараю, погреба, огорожі, воріт з хвірткою.

Визнано за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом право на завершення приватизації та реєстрації права власності відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» на земельну ділянку площею 0,23 га з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку та на земельну ділянку площею 0,43 га з цільовим призначенням для ведення підсобного господарства, які згідно із рішенням сесії Полапівської сільської ради Любомльського району Волинської області № 14/1 від 06.10.1993 були безкоштовно передані у приватну власність ОСОБА_3 .

Повернуто ОСОБА_1 з державного бюджету 840 грн. 80 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі особа, яка не брала участі у справі - ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати це рішення та ухвалити нове - про відмову в позові.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить задовольнити апеляційну скаргу частково, оскільки апелянт не наводить доказів для скасування рішення суду в частині визнання за ним права на завершення приватизації та реєстрації права власності відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» на земельну ділянку площею 0,43 га з цільовим призначенням для ведення підсобного господарства.

Відповідач - Рівненська сільська рада Любомльського району Волинської області відзив на апеляційну скаргу не подавала.

Будучи належним чином повідомлені про день та годину розгляду справи, учасники справи у судове засідання не з`явилися і їх неявка відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Усі учасники справи подали письмові клопотання про розгляд справи у їх відсутності.

Згідно з ч.5 ст.268, ст.381 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, апеляційний суд доходить висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, їх доведеність наданими позивачем доказами, визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Проте, до такого висновку суд дійшов помилково, з порушенням норм процесуального права.

Із матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_3 (а.с.13).

Після її смерті на підставі поданої позивачем заяви нотаріусом заведена спадкова справа (а.с.20-25).

У поданій нотаріусу заяві позивач просив видати свідоцтво лише на конкретне нерухоме майно - житловий будинок і земельну ділянку, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.20-зворот).

Нотаріусом відмовлено у задоволенні заяви у зв`язку із відсутністю підтверджуючих документів щодо права власності на це майно (а.с.8).

Згідно зі ст.4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог ст.ст.263, 264, 265 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. В мотивувальній частині рішення має бути зазначено, чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких мало місце звернення до суду.

За змістом наведених правових норм задоволення позову в цивільній справі може мати місце лише у випадку порушення, невизнання або оспорювання відповідачем (відповідачами) прав, свобод чи інтересів позивача.

Відповідачем у даній справі позивач зазначив Рівненську сільську раду Любомльського району Волинської області.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, не навів жодного обґрунтування, яким чином цей відповідач порушує, не визнає або оспорює права, свободи чи інтереси позивача ОСОБА_1 , за захистом яких він звернувся до суду.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відтак, при вирішенні спору про спадкування суду необхідно встановити всіх осіб, які мають право на спадкове майно.

Із апеляційної скарги та приєднаних до неї доказів вбачається, що ще одним спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_3 являється її дочка ОСОБА_2 (а.с.60, 61), однак, позивач із позовом до неї не звертався.

Із приєднаних до апеляційної скарги доказів вбачається, що на підставі нотаріально посвідченого договору дарування від 25 грудня 2008 року власником спірного житлового будинку з надвірними спорудами і будівлями, розташованого на АДРЕСА_1 , а також земельної ділянки площею 0,25 га, призначеної для будівництва та обслуговування цього нерухомого майна, являється ОСОБА_2 (а.с.82-83, 94).

Крім того, на ім`я ОСОБА_3 12.05.2008 видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,64 га для ведення особистого селянського господарства.

Зазначені обставини стверджують про безпідставність звернення ОСОБА_1 із позовними вимогами до суду.

Відповідно до статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки висновки суду першої інстанції щодо задоволення позову зроблені без належного з`ясування дійсних обставин справи, з порушенням норм процесуального права, то згідно зі статтею 376 ЦПК України це є підставою для скасування рішення суду і ухвалення нового судового рішення.

У зв`язку із задоволенням апеляційної скарги, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України понесені апелянтом судові витрати по сплаті судового збору підлягають відшкодуванню позивачем, але у розмірі 2522,40 грн., який підлягав сплаті при поданні апеляційної скарги..

Керуючись ст.ст.268 ч.ч.4, 5, 367, 369, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, яка не брала участі у справі - ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Любомльського районного суду Волинської області від 16 жовтня 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

В позові ОСОБА_1 до Рівненської сільської ради Любомльського району Волинської області про визнання права власності на нерухоме спадкове майно і права на завершення приватизації земельних ділянок - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 2522 (дві тисячі п`ятсот двадцять дві) грн. 40 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - суддя

Судді