Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне/

02 липня 2021 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді - Якимець О. І.,

за участю секретаря судових засідань Гайдай К. В.,

учасники справи:

позивача ОСОБА_1 - не з`явився,

представник позивача ОСОБА_2 - з`явилася,

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю "Оазіс Тревел Україна" - представник не з`явився,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмет спору фізична особа-підприємець ОСОБА_3 - не з`явився,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оазіс Тревел Україна", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмет спору фізична особа-підприємець ОСОБА_3 про відшкодування матеріальних збитків та стягнення моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з позовною заявою, у якій, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 26 жовтня 2018 року, просить: стягнути з відповідача 20292,00 грн сплачених за ненадані туристичні послуг, 3 відсотки річних від простроченої суми у розмірі 155,11 грн, пеню у розмірі 56614,68 грн, моральну шкоду у розмірі 15000,00 грн; вирішити питання судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що між позивачем та третьою особою, яка діяла на підставі агентського договору з відповідачем, укладено договір про надання туристичних послуг. В подальшому, третя особа здійснила бронювання туристичних послуг на користь позивача. Сплачено вартість таких послуг у спірній сумі. Однак, перед відправкою третьою особою повідомлено позивача про те, що заявлені рейси виконуватись не будуть. Натомість, запропоновано інші дати туру, однак позивач не мав можливості їхати у тур. У відповідності до вимог укладеного договору та Закону України "Про туризм", сплачені кошти за тур не були повернуті відповідачем добровільно, у зв`язку із чим позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права. За невиконання грошового зобов`язання просить застосувати до спірних правовідносин положення ст. 625 ЦК України. Згідно з Закону України "Про захист прав споживачів" просить стягнути пеню за невиконання надання послуги. Разом із цим, просить стягнути моральну шкоду заподіяну не отриманням туристичних послуг. Просить позов задовольнити.

Відповідачем не подано відзив, який би містив заперечення на позов.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 жовтня 2018 року суддею у справі визначено Васильченка О. В.

14 квітня 2021 року у справі проведено повторний автоматизований розподіл справи у зв`язку з ухваленням рішення Вищою радою правосуддя «Про звільнення з посади судді Подільського районного суду м. Києва Васильченка О. В.» від 08 квітня 2021 року № 798/0/15-21, за результатами якого головуючим суддею (суддею-доповідачем) у справі визначено Якимець О.І.

13 березня 2019 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.

19 квітня 2021 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.

10 жовтня 2019 року на адресу суду від третьої особи надійшла заява про розгляд справи у її відсутності.

04 квітня 2020 року на адресу суду від позивача надійшло клопотання про розгляд справи у відсутності позивача. Позовні уточнені вимоги підтримує та просить такі задовольнити.

У судове засідання сторони не з`явились, хоча повідомлялись про дату, час та місце цього засідання, про причини неявки не повідомили, відповідач не подав відзив на позовну заяву, а відтак, враховуючи наявність умов передбачених ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу, яка внесена до протоколу судового засідання, про заочний розгляд справи з дотриманням вимог, встановлених ст. 281 Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно з ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного.

Суд установив, 26 червня 2018 року між позивачем та ТОВ «Оазіс Тревел Україна» в особі ФОП ОСОБА_3 укладений договір про надання туристичних послуг № 26/06/2018-1 (далі - договір), який міститься у матеріалах справи.

Відповідно до умов договору туроператор зобов`язується забезпечити надання туристу туристичного продукту (туру), на умовах, визначених договором а турист зобов`язується прийняти і своєчасно, в повному обсязі оплатити вартість туру згідно цього договору.

Згідно умов договору туроператор зобов`язався організувати тур на двох 2 осіб з м. Києва до м. Хаммамет (Туніс) у період з 01.08.2018 по 08.08.2018, який включав в себе бронювання авіаквитків на літак, розміщення в готелі, харчування, трансфер за маршрутом, екскурсійна програма та медичне страхування.

Позивач здійснив оплату вартість туру у розмірі 22560,00 грн, що підтверджується заявою на переказ коштів / арк. спр. 30/.

Тур не відбувся, туроператор свої зобов`язання за договором не виконав. На дату ухвалення рішення суду, ТОВ «Оазіс Тревел Україна» повернув позивачу кошти у розмірі 2268,00 грн.

Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються положеннями Цивільного кодексу України, Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про туризм».

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору, вимог ЦК та інших актів цивільного законодавства.

Згідно з ст. 611 цього Кодексу у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Згідно з ст. 20 Закону України «Про туризм» за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, турагент) за встановлену договором плату зобов`язується забезпечити надання за замовленням іншої сторони (туриста) комплексу туристичних послуг (туристичний продукт).

Відповідно до ч. 2 ст. 20 Закону України «Про туризм» до договору на туристичне обслуговування застосовується загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом та не суперечить суті зобов`язання.

Згідно з ч. 15 ст. 20 Закону України «Про туризм» якість туристичних послуг має відповідати умовам договору на туристичне обслуговування, порядок і способи захисту порушених прав туристів визначаються Законом України «Про захист прав споживачів».

Статтею 1 Закону України «Про туризм» туристичний продукт - це попередньо розроблений комплекс туристичних послуг, який поєднує не менше ніж дві такі послуги, що реалізується або пропонується для реалізації за визначеною ціною, до складу якого входять послуги перевезення, послуги розміщення та інші туристичні послуги, не пов`язані з перевезенням і розміщенням (послуги з організації відвідувань об`єктів культури, відпочинку та розваг, реалізації сувенірної продукції тощо).

Відповідно до ч. 3 ст. 19-1 Закону України «Про туризм», туроператор (турагент) зобов`язаний додержуватися умов надання комплексу туристичних послуг, про які був поінформований споживач до укладення договору на туристичне обслуговування, крім випадків, коли про зміну таких умов повідомлено споживача до укладення договору або якщо зміни внесено на підставі угоди, укладеної між сторонами договору.

Згідно з ч. 7 ст. 20 Закону України «Про туризм» кожна із сторін договору на туристичне обслуговування до початку туристичної подорожі може вимагати внесення змін до цього договору або його розірвання у зв`язку із зміною істотних умов договору та обставин, якими вони керувалися під час укладення договору, зокрема у разі, погіршення умов туристичної подорожі, зміни її строків.

Відповідно до ч. 8 ст. 20 Закону України «Про туризм» туроператор (турагент) зобов`язаний не пізніш як через один день з дня, коли йому стало відомо про зміну обставин, якими сторони керувалися під час укладення договору на туристичне обслуговування, та не пізніш як за три дні до початку туристичної подорожі повідомити туриста про таку зміну обставин з метою надання йому можливості відмовитися від виконання договору без відшкодування шкоди туроператору (турагенту) або внести зміни до договору, змінивши ціну туристичного обслуговування.

Відповідно до ч. 11 ст. 20 Закону України «Про туризм» якщо під час виконання договору на туристичне обслуговування туроператор не в змозі надати значну частину туристичного продукту, щодо якого відповідно до договору на туристичне обслуговування сторони досягли згоди, туроператор повинен з метою продовження туристичного обслуговування вжити альтернативних заходів без покладення додаткових витрат на туриста, а в разі потреби відшкодувати йому різницю між запропонованими послугами і тими, які були надані. У разі неможливості здійснення таких заходів або відмови туриста від них туроператор зобов`язаний надати йому без додаткової оплати еквівалентний транспорт для повернення до місця відправлення або іншого місця, на яке погодився турист, а також відшкодувати вартість ненаданих туроператором туристичних послуг і виплатити компенсацію у розмірі, визначеному в договорі за домовленістю сторін.

Відповідно до ч. 12 ст. 20 Закону України «Про туризм» туроператор несе перед туристом відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування, крім випадків, якщо: невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося з вини третіх осіб, не пов`язаних з наданням послуг, зазначених у цьому договорі, та жодна із сторін про їх настання не знала і не могла знати заздалегідь.

Статтею 33 Закону України «Про туризм» передбачено, що суб`єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, що завдало шкоду, зобов`язаний відшкодувати туристу збитки у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

У відповідності до п.п.2, 5 ч.1 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на належну якість продукції та обслуговування, відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

Відповідач жодним доказом не було спростовано, що ненадання туристичних послуг позивачеві сталось не з його вини.

Отже, за змістом вищезазначених правових норм, суд прийшов до висновку, що майнову відповідальність несе суб`єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, порушив умови договору між туристом і суб`єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг, та за вини якого замовнику (туристу) завдано збитків.

Враховуючи наведене вище, суд прийшов до переконання про те, що оскільки відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання за договором про надання туристичних послуг, з його вини завдано збитки позивачу через не отримання туристичної послуги, а тому суд прийшов висновку про те, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачені кошти за туристичні послуги у розмірі 20292,00 грн, а позов в цій частині задовольнити.

Щодо частини позовної вимоги про стягнення 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, суд пришв до наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника, а тому при його обрахунку береться за основу прострочена сума, визначена у договорі.

Відповідно до проведеного позивачем розрахунку 3 відсотків річних у позовній заяві та у заяві про зменшення позовних вимог сума становить за період з 01 липня 2018 року по 01 жовтня 2018 року у розмірі 155,11 грн, за наступному формулою: 20292,00 грн х 93 прострочених днів х 3 : 100 : 365 днів у році. Даний розрахунок відповідачем не оспорювався, є чинним, а тому приймається судом до уваги та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Таким чином, суд прийшов до висновку про те, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути три відсотки річних від простроченої суми у розмірі 155,11 грн, а позовну вимогу в цій частині задовольнити.

Щодо частини позовної вимоги про стягнення пені, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України "Про захист прав споживачів" у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов`язання, не звільняє його від виконання зобов`язання в натурі.

Відповідно до проведеного позивачем розрахунку пені у розмірі 3 відсотків вартості послуги у позовній заяві та у заяві про зменшення позовних вимог сума становить у розмірі 56614,68 грн, за наступному формою: 20292,00 грн х 93 прострочених днів х 3. Даний розрахунок відповідачем не оспорювався, є чинним, а тому приймається судом до уваги та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Враховуючи наведене вище, суд прийшов до переконання про те, що оскільки пеня значно перевищує розмір збитків, а тому суд прийшов до висновку про зменшення такої до розміру основного боргу, а тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути пеню у розмірі 20292,00 грн, а позовну вимогу у цій частині задовольнити частково.

Щодо позовної вимоги про стягнення моральної шкоди, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 27 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з правової позиції викладеної у п. п. 3, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема у порушенні права власності та інших цивільних прав, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими та при настанні інших негативних явищ. При вирішені спору про відшкодування моральної шкоди суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в який матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

З урахуванням наведеного і виходячи з принципу справедливості та розумності, не отримання туристичної послуги, що потягло негативні емоції, завдано хвилювання та втрату спокою, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди підлягають частковому задоволенню і з відповідача слід стягнути на користь позивача 5000,00 грн відшкодування моральної шкоди.

У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 2532,62 грн, що підтверджено квитанціями, які містяться у матеріалах справи. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у сумі 1258,20 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 17, 76-80, 139, 141, 259, 265, 273, 280-284, 354, пунктом 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України, суд

у х в а л и в:

позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оазіс Тревел Україна", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмет спору фізична особа-підприємець ОСОБА_3 про відшкодування матеріальних збитків та стягнення моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Оазіс Тревел Україна" на користь ОСОБА_1 20292,00 грн сплачених за ненадані туристичні послуг , 3 відсотки річних від простроченої суми у розмірі 155,11 грн, пеню у розмірі 3 відсотків вартості послуги у розмірі 20292,00 грн, моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн, а всього у розмірі 45739 (сорок п`ять тисяч сімсот тридцять дев`ять) гривень 11 копійок.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Оазіс Тревел Україна" на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1258,20 грн.

В решіт позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Роз`яснити, що відповідно до пункту 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України, в редакції Закону України від 18 червня 2020 року № 731-ІХ, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю "Оазіс Тревел Україна", місцезнаходження - місто Київ, вулиця Почайнинська, будинок № 25/49, ;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмет спору фізична особа-підприємець ОСОБА_3 , місце проживання - АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повне судове рішення складено 12 липня 2021 року.

Суддя О. І. Якимець