ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2021 року м. Чернівці

справа № 724/307/21

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Владичан А. І.

суддів: Височанської Н.К., Литвинюк І.М.

секретар Герман Я.І.

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», від імені якого діє Крилова Олена Леонідівна на рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 23 квітня 2021 року (головуючий у 1-й інстанції Гураль Л.Л.),-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2021 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Свої вимоги обґрунтовувало тим, що 08 лютого 2008 року ОСОБА_1 звернулась до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву №б/н, згідно якої отримала початковий кредитний ліміт, у розмірі 3500 гривень.

В подальшому кредитний ліміт було збільшено до 11100,00 гривень. ОСОБА_1 підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між нею та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п. 3.2,3.3 Договору, на підставі яких ОСОБА_1 при укладанні договору дала свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку.

____________________________________________________________________________________

Провадження 22ц/822/756/21

21 лютого 2008 року відповідачем також була підписана довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду». В цій же довідці відповідач власним підписом підтвердив, що з фінансовими умовами надання кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів ознайомлена.

АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав ОСОБА_1 кредит у розмірі, встановленому в договорі. ОСОБА_1 не надавала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором, зобов`язання за вказаним договором не виконала.

В редакції умов та правил, що почала діяти з 01.03.2019 року згідно до п.2.1.1.2.12 сторони дійшли згоди, що в разі починаючи з 181 дня з моменту порушення зобов`язання клієнта з погашення кредиту клієнт зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також відсотки від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у відсотках від простроченої суми заборгованості в розмірі 86,4% для картки «Універсальна».

У зв`язку із порушенням зобов`язань за кредитним договором ОСОБА_1 станом на 13.12.2020 року має заборгованість в сумі 25405,24 грн., яка складається з наступного: 22235,92 грн. заборгованість за тілом кредиту; в тому числі 0,00 грн. заборгованість за поточним тілом кредиту; 22235,92 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. заборгованість за нарахованими відсотками; 3169,32 грн. заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625; 0,00 грн. - нарахована пеня; 0,00 нараховано комісії.

На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість по договору про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав та інтересів банку.

Просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь банку заборгованість за кредитним договором №б/н від 08.02.2008 року в розмірі 25405,24 грн., яка складається з наступного: 22235,92 грн. заборгованість за тілом кредиту; в тому числі 0,00 грн. заборгованість за поточним тілом кредиту; 22235,92 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. заборгованість за нарахованими відсотками; 3169,32 грн. заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625; 0,00 грн. - нарахована пеня; 0,00 нараховано комісії та судові витрати.

Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 23 квітня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій вважає його незаконним та необґрунтованим, ухваленим з недоведеністю обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, порушенням норм матеріального і процесуального права.

Доводи скарги мотивує тим, що в момент отримання кредитної картки та пін-коду позивач особисто підписався про ознайомлення з тарифами про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», в якій зазначено базову відсоткову ставку за користування кредитом 3%, розмір щомісячних платежів - 7% від заборгованості, строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним, порядок нарахування пені за невчасне погашення заборгованості, розмір штрафів при порушенні термінів платежів за будь-яким з грошових зобов`язань, передбачених договором, тобто сторонами при укладенні Кредитного договору були досягнуті усі істотні умови договору. Тобто сторонами при укладенні кредитного договору були досягнуті усі істотні умови договору.

Відповідач після отримання картки за умовами укладеного з банком договору здійснив дії щодо проведення її активації, користувався карткою, отримував кредитні кошти із власної ініціативи, а також здійснював частково погашення заборгованості по кредитному договору. Активація картки та користування картковим рахунком свідчать про укладення сторонами кредитного договору.

Під перевипуском картки розуміється випуск та приєднання карти з новим строком дії до раніше відкритого клієнту карткового рахунку, а тому вся сума заборгованості за кредитним лімітом буде відображатися та враховуватися в тому числі і на перевипущеній картці.

Зазначає, що виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості є належними та допустимими доказами по справі, а оскільки відповідач користувалася кредитними коштами, а тому зобов`язана повернути суму отриманих кредитних коштів та сплатити відсотки за користування кредитом.

Суд при вирішенні спору помилково дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення відсотків за користування кредитними коштами. Так, відповідно до вимог ст. ст. 1054, 1048 ЦК України, ст. 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кредитний договір є оплатним, де оплатою за користування кредитом є сплата процентів. Банк надав відповідачу кредит, який останній не повернув, а тому повинен сплатити проценти за користування кредитними коштами, оскільки при укладенні договору відсоткова ставка була зазначена та узгоджена 3% на місяць.

Суд першої інстанції оскаржуваним рішенням не тільки призводить до нехтування принципами платності кредитного договору, а ще і наносить істотну шкоду усім споживачам банківських послуг, банку та у цілому порушує стабільність функціонування фінансового сектору держави.

Разом з тим, суд не мав підстав приймати до уваги висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17, оскільки в цій справі висловлено правову позицію про застосування положень статей 633,634 ЦК України, а в даній справі наявні: витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, копія наказу банку щодо їх затвердження, договір містить узгоджену відсоткову ставку, тому підписавши анкету-заяву та тарифи банку із зазначеною відсотковою ставкою, позичальник ознайомився та погодився з викладеними в них основними умовами укладеного договору.

В апеляційній скарзі банк просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 посилається на те, що з розрахунку наданого позивачем, у неї відсутня заборгованість за тілом кредиту та заборгованість за нарахованими відсотками, проте є заборгованість за простроченим тілом кредиту, однак є незрозумілим та не з`ясовується з наданих позивачем розрахунків заборгованості, яким чином було вираховано заборгованість за простроченим тілом кредиту і чим вона відрізняється за тілом кредиту, яка дорівнює нулю.

Заявляючи про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача суми заборгованості за простроченим тілом кредиту, посилається на правову позицію Верховного Суду висловлену в постанові від 21.10.2020 року у справі №190/1419/19-ц.

Посилається на те, що в апеляційній скарзі банк наводить судові рішення Верховного Суду, в яких містяться висновки щодо доведеності або недоведеності обставин отримання клієнтами платіжної картки, видачі кредитних коштів, фактичного отримання цих коштів та їх використання, однак ці числення посилання не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, адже у задоволенні позовних вимог було відмовлено з інших підстав.

Зазначає, що за період користування карткою отримано від банку коштів на загальну суму 45327,56 гривень, в загальному сплачено 52711,83 гривні, що свідчить про значну переплату коштів, які вносились банку. Враховуючи, що відповідачкою було сплачено позивачу суму, що перевищує розмір отриманого кредиту, відповідно до наданого банком розрахунку, на час розгляду справи заборгованість за кредитом відсутня.

Крім того, вказує, що кінцевий строк повернення кредитних коштів в договорі не зазначений. Згідно довідки банку про видані кредитні картки, строк дії картки, що була видана останньою, ще не минув. Отже, звернення до суду з позовом про дострокове повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту не замінює визначений законом порядок. В порушення вимог Закону України «Про захист прав споживачів» позивачем порушено обов`язковий досудовий порядок врегулювання питання повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту.

Просила залишити рішення суду першої інстанції без змін, у задоволені апеляційної скарги відмовити.

Згідно з частиною 1 статті 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи викладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідача про суть оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, враховуючи наступне.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, тобто ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, тощо.

Зазначеним нормам рішення суду першої інстанції відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанцій виходив з того, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. А оскільки, волевиявлення позичальника є відсутнім то у такому разі, зазначені Умови та Правила надання банком кредиту та Тарифи банку не можуть вважатися складовою кредитного договору між банком та позичальником. А також судом першої заначено, що згідно розрахунку заборгованості відповідно до якого заборгованість за тілом кредиту відсутня, а наявна лише заборгованість за простроченим тілом кредиту, нарахування якого у анкеті заяві не передбачено, що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з даними висновками суду, на підставі нижче наведеного.

З матеріалів справи вбачається, що між АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачкою ОСОБА_1 , 08 лютого 2008 року було укладено кредитний договір б/н шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Відповідно до умов якого відповідачці було відкрито картковий кредитний рахунок.

Для користування кредитним картковим рахунком відповідачка отримала кредитні картки за номерами: дата відкриття - 08.02.2008 з терміном дії до 02/12, дата відкриття 24.02.2012 з терміном дії до 11/15, дата відкриття 08.08.2015 з терміном дії до 08/19, дата відкриття 17.11.2015 з терміном дії до 08/19 та дата відкриття 27.09.2018 з терміном дії до 08/22 (а.с.16).

Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 , старт карткового рахунку розпочався 08.02.2008 року.

В подальшому відбувалася зміна кредитного ліміту 3500,00грн. (21.02.2008), 5000,00 грн. (05.08.2009), 3500,00 грн. (19.11.2009), 5500,00 грн. (10.07.2010), 6500,00 грн. (18.10.2010), 6500,00 грн. (19.10.2010), 8500,00 грн. (22.11.2010), 8500,00 грн. (23.11.2010), 10500,00 грн. (01.06.2011), 10500,00 грн. (02.06.2011), 11100,00 грн. (31.01.2017) та 01.06.2020 зменшено кредитний ліміт до 0,00 грн. (а.с.17).

Договір був укладений шляхом оформлення і підписання анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банком послуг. Інших умов договору сторони не підписували (а.с.18).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Судом встановлено, що 08.02.2008 року відповідач з метою отримання банківських послуг підписала Заяву № б/н, а саме отримання кредитки «Універсальна» з кредитним лімітом в сумі 3500,00 грн. Базова процентна ставка 3 % на місяць (а.с. 18).

Відповідач ОСОБА_1 підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами», які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком договір, що підтверджується її підписом у заяві (а.с.18).

Також, 21.02.2008 відповідачем підписано довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 30 днів пільгового періоду, базова процентна ставка 3,0% (а.с.19).

За змістом наведеної довідки про умови кредитування з використанням Кредитки «Універсальна» 30 днів пільгового періоду від 21.02.2008 року базова процентна ставка в місяць становить 3% (нараховується на залишок заборгованості виходячи із розрахунку 360 днів в році); штраф при порушенні строків платежів за будь-яким грошовим зобов`язанням, передбаченим договором, більше ніж на 120 днів 250 грн. + 5% від суми; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості (пеня = пеня (1) + пеня (2), де пеня (1) = (базова % ставка за договором) / 30 - нараховується за кожен день прострочення кредиту; пеня (2) = 1% від заборгованості, але не менше 10 грн. в місяць, нараховується раз в місяць, за наявності прострочення по кредиту або процентам 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму від 50 грн. та більше; комісія за зняття готівкових коштів в банкоматах і пунктах видачі готівки Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» 3% від суми операції, в банкоматах інших банків 3%+5 грн., в іноземних банкоматах 3%+15 грн.; комісія за моніторинг неактивної карти в розмірі залишку коштів не карточці але не більше 10 грн. (чи еквівалент в місяць) в місяць; комісія за отримання балансу на чек в банкоматах Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (окрім чека операції зі зняття готівки) 0,10 грн.; комісія за безготівковий платіж за рахунок кредитних коштів 2% від суми операції (а.с.19).

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 08 лютого 2008 року відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Розмір кредитного ліміту збільшено до 11 100 гривень.

До позовної заяви позивачем додано копію анкети- заяви, яка підписана відповідачкою, розрахунок заборгованості, Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», витяг з Умов та правил надання банківських послуг, розрахунок заборгованості, довідку про умови кредитування з використанням картки «Універсальна 30 днів», довідку про зміну кредитного ліміту, довідку про видачу кредитних карток відповідачу, виписка по особовому рахунку відповідача.

Погашення кредиту це поповнення картрахунку держателя, здійснюється шляхом внесення коштів у готівковому або безготівковому порядку і зарахування їх банком на картрахунок держателя.

З наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість становить:- за період з 21.02.2008 по 31.05.2015 за кредитом в сумі 9986,88 грн., за процентами 316,27 грн.;- за період з 01.06.2015 по 30.06.2019 за поточним тілом кредиту 19497,60 грн., за нарахованими відсотками 708,67 грн.; також у вказаному періоді погашено заборгованості за тілом кредиту в сумі 45603,71 грн., за простроченим тілом кредиту 578,38 грн.;- за період з 01.07.2019 по 13.12.2020 за простроченим тілом кредиту в сумі 22235,92 грн., за простроченими відсотками 3169,32 грн.; також у вказаному періоді погашено заборгованість за тілом кредиту 6451,59 грн., за простроченим тілом кредиту 78,15 грн., за нарахованими відсотками 2297,80 грн., за простроченими відсотками 3575,45 грн.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором.

Виникнення простроченої заборгованості відбувається у разі несплати мінімального платежу до останнього календарного числа місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту, зобов`язання клієнта вважається простроченими.

Прострочене тіло кредиту це частина використаного ліміту або вся сума використаного кредитного ліміту, що на конкретну дату мало бути погашено відповідачем ОСОБА_1 але не погашено, або погашено частково у не повному обсязі.

Звертаючись до суду з позовом, позивач посилався на те, що відповідач має заборгованість за простроченим тілом кредиту у розмірі 22235,92 гривні та надав розрахунок заборгованості, виписку про рух коштів у відповідача.

З виписки по рахунку вбачається, що відповідачка сплачувала кошти за користування кредитом, які були зараховані позивачем на часткове погашення заборгованості по відсоткам, та іншим платежам (а.с.38-46).

Однак, апеляційний суд критично ставиться до нарахованої банком заборгованості та вважає за необхідне прийняти до уваги виписку з розрахункових карт ОСОБА_1 , яка згідно з Переліком типових документів, затверджених наказом Міністерства Юстиції України від 12.04.2012р. № 578/5 має статус первинного документу щодо виконання сторонами договірних зобов`язань та надана позивачем, як письмовий доказ на підтвердження заявлених позовних вимог щодо розміру заборгованості, що підлягає стягненню із позичальника.

З довідки про зміну умов кредитування вбачається, що встановлений кредитний ліміт змінювався, а саме починаючи з 31 січня 2017 року становив 11100 гривень; із 01 червня 2020 року кредитний ліміт знижено до 0 гривень.(а.с.17 ).

Таким чином, протягом строку дії кредитного договору від 08 лютого 2008 року кредитний ліміт наданий ОСОБА_1 не перевищував 11100 гривень, а отже твердження позивача про те, що розмір заборгованості за простроченим тілом кредиту становить 22235,92 гривні апеляційний суд вважає необґрунтованим.

Разом з тим, колегія суддів на спростування доводів апеляційної скарги зазначає, що як вбачається із розрахунку заборгованості, за користування кредитними коштами банком списувалися відсотки за його користування.

Згідно розрахунку заборгованості за період з 21.02.2008 року по 13.12.2020 року, відповідачем, отримано від банку коштів на загальну суму 45327,56 гривень. В загальному розмірі сплачено ОСОБА_1 52711 гривень 83 копійки, що свідчить про значну переплату отриманих коштів.

На підставі наведеного колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Враховуючи, що відповідачем було сплачено банку суму, що перевищує розмір отриманого кредиту, відповідно до наданого банком розрахунку, свідчить про відсутність заборгованості ОСОБА_1 перед банком на час розгляду справи в суді.

Відповідно до частини третьої статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Звертаючись до суду із позовом банком не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявну заборгованість ОСОБА_1 перед позивачем, що є підставою для висновку суду про недоведеність та необґрунтованість позовних вимог в частині стягнення відсотків за користування кредитом.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів та незгоди позивача з висновками суду першої інстанцій щодо встановлених обставин справи. Розглядаючи зазначений позов, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду по суті вирішення указаного позову та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, про що зазначає у апеляційній скарзі заявник. Рішення суду ухвалено відповідно до норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування немає.

За таких обставин, колегія суддів дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, приходить до висновку, що скарга АТ КБ «ПриватБанк» підлягає відхиленню.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Керуючись ст. ст. 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 23 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 16 липня 2021 року.

Головуючий А.І. Владичан

Судді: Н.К. Височанська

І.М. Литвинюк