КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
єдиний унікальний номер справи 367/2566/18
номер апеляційного провадження: 22-ц/824/135/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді доповідача Білич І.М.

суддів Коцюрби О.П., Слюсар Т.А.

при секретарі Довгополій А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 17 вересня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Ірпінського міського суду Київської області Оладько С.І.,

по цивільній справі № 367/2566/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання належним заставодавцем та звернення стягнення на предмет застави.

в с т а н о в и л а :

У квітні 2018 року позивач ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» звернулося до суду із позовом, за яким в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 1634-04-КА-Т від 25 жовтня 2011 року в розмірі 1 534 967,70 грн., просили звернути стягнення на предмет застави, а саме: легковий автомобіль марки Honda, модель Accord, 2011 року випуску, номер шасі (кузова, рами) № НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_2 , шляхом визнання за ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» права власності на вказаний автомобіль, з правом вчиненням подальших дій, пов`язаних з переоформленням даного транспортного засобу.

Обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 25 жовтня 2011 року між ПАТ «КБ «ДАНІЕЛЬ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 1634-04-КА-Т. Відповідно до п.1.1 договору банк надав позичальнику грошові кошти у сумі 256 955, 00 грн. під 18,99% річних на купівлю автомобіля Honda моделі Accord, 2011 року випуску зі строком повернення до 24 жовтня 2018 року.

25 жовтня 2011 року, в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між банком та позичальником було укладено договір застави транспортного засобу, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою В.Ю. за реєстровим № 4296 відповідно до якого у заставу банку було передано автомобіль марки Honda, моделі Аccord, 2011 року випуску, що належить заставодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 виданого РВ ДАІ МВС України 13 жовтня 2011 року.

23 березня 2017 року між ПАТ «КБ «ДАНІЕЛЬ» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» було укладено договір № 127 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого відступлено право вимоги за кредитним договором № 1634-04-КА-Т від 25 жовтня 2011 року.

23 березня 2017 року між ПАТ «КБ «ДАНІЕЛЬ» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» було укладено договір про відступлення права вимоги за договорами застави транспортних засобів посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щербак Т.В.

25 квітня 2014 року Ірпінським міським судом Київської області ухвалено заочне рішення по справі № 367/1716/14-ц щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «ДАНІЕЛЬ» заборгованості за кредитним договором № 1636-04-КА-Т від 25 жовтня 2011 року в розмірі 343 787,15 грн.

На виконання вказаного рішення, Ірпінським міським судом Київської області було видано виконавчий лист № 367/1716/14-ц від 24 липня 2014 року.

26 квітня 2017 року Ірпінським міським судом Київської області винесено ухвалу за заявою ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» про заміну сторони у виконавчому провадженні в справі №367/1716/14-ц за позовом ПАТ «КБ «ДАНІЕЛЬ» до ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «ДАНІЕЛЬ» заборгованості за кредитним договором № 1636-04-КА-Т від 25 жовтня 2011 року в розмірі 343 787,15 грн.

Крім того, зазначають, що в грудні 2017 року ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» стало відомо, що автомобіль марки Honda, моделі Accord, 2011 року випуску, на який було накладено обтяження № 11929963 від 06 грудня 2011 року у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна був проданий 21 листопада 2017 року ОСОБА_1 третій особі ОСОБА_2 .

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 17 вересня 2020 року в задоволенні позову ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання належним заставодавцем та звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» подало апеляційну скаргу, за результатами розгляду якої, просили рішення скасувати та постановити нове судове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Посилалось на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосуванням норм матеріального права та неповне з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Обґрунтовуючи тим, що застава зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи, у зв`язку з чим на предмет застави може бути звернено стягнення з підстав, передбачених ст. ст. 25, 26 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень".

У результаті порушення відповідачем ОСОБА_1 умов договору застави шляхом відчуження предмету застави без згоди заставодержателя, останній позбавлений права задовольнити свої вимоги у способи визначеніцим договором чим порушені його права та охоронювані законом інтереси. Дозвіл на відчуження предмету застави ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» не надавав.

Відзиву на апеляційну скаргу подано не було.

Учасники справи, будучи належним чином повідомленими про розгляд справи, у судове засідання не з`явилися.

Представник апелянта звернувся з клопотанням про розгляд справи за його відсутності.

Інші учасники клопотань про відкладення розгляду справи не подавали, у зв`язку з чим колегія суддів вважала за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явилися, у силу вимог ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так судом при розгляді справи вставнолено, що 25 жовтня 2011 року між ПАТ «КБ «ДАНІЕЛЬ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 1634-04-КА-Т (т 1, а.с. 6-12).

25 жовтня 2011 року, в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між банком та позичальником було укладено договір застави транспортного засобу, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою В.Ю. за реєстровим № 4296 відповідно до якого у заставу банку було передано автомобіль марки Honda, моделі Аccord, 2011 року випуску, колір білий, номер шасі (кузова, рами) № НОМЕР_1 тип транспортного засобу - СЄДАН ЛЕГКОВИЙ, зареєстрований РВ ДАІ МВС України 13 жовтня 2011 року та належить заставодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 виданого РВ ДАІ МВС України 13 жовтня 2011 року (том 1, а.с.15-18).

23 березня 2017 року між ПАТ «КБ «ДАНІЕЛЬ» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» було укладено договір № 127 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого було відступлено право вимоги за кредитним договором № 1634-04-КА-Т від 25 жовтня 2011 року.

23 березня 2017 року між ПАТ «КБ «ДАНІЕЛЬ» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» було укладено договір про відступлення права вимоги за Договорами застави транспортних засобів посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щербак Т.В. (Том І, а.с. 19-31).

У грудні 2017 року ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» дізналося, що легковий автомобіль марки Honda, моделі Accord, 2011 року випуску, номер шасі (кузова, рами № НОМЕР_1 , накладено у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна приватне обтяження № 11929963 від 06 грудня 2011 року на підставі договору застави транспортного засобу, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округ Пономарьовою В.Ю. за реєстровим № 4296, був проданий 2 листопада 2017 року ОСОБА_1 третій особі - ОСОБА_2 .

Відмовляючи у задоволенні заявлених позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що, оскільки на час відчуження предмета застави у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна не було зареєстровано обтяження (обтяження вилучено), то в силу положення ст.ст. 10,12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрації обтяжень» таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно не є чинним у відносинах з третіми особами, якщо іншого не встановлено цим законом.

Розглядаючи спір, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Звертаючись з апеляційною скаргою, скаржник вказував на безпідставне не взяття судом першої інстанції до уваги того факту, що ОСОБА_1 продаж автомобіля, що був предметом застави вчинений за протиправних дій Золочівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області т посадовими особами Бучанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області.

Так, на час вчинення договору купівлі-продажу предмет застави Золочівським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, на підставі постанови у виконавчому провадженні № 2999335 від 15 листопада 2017 року було вилучено у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна приватне обтяження № 11929963, яке було накладено на підстав договору застави транспортного засобу посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округ Пономарьовою В.Ю. за реєстровим № 4296 на легковий автомобіль власником якого являлася ОСОБА_1

31 жовтня 2017 року головним державним виконавцем Бучанського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку зі сплатою боргу та вилученням із ДРОРМ обтяження на майно боржника (автомобіля) наступного дня державний виконавець виніс постанову № 44309712 про скасування документу « постанови про закінчення виконавчого провадження» від 31 жовтня 2017 року у зв`язку з допущеною помилкою. Однак при цьому не було накладено повторного обтяження на майно боржника, автомобіль.

Тобто відчуження заставного майна відбулося лише з підстав протиправної поведінки службових осіб державної виконавчої служби без відома кредитора.

Колегія суддів вважає, що зазначені доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування рішення суду, так як не ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Так, відповідно до ст. 1 Закону України «Про заставу» та ст. 572 ЦК України застава є способом забезпечення зобов`язань; у силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Частиною 4 ст. 577 ЦК України передбачено, що моментом реєстрації застави є дата та час внесення відповідного запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Згідно із ч. 1 ст. 589 ЦК України в разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи; застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги.

Зазначені норми застосовуються з урахуванням положень Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» (далі - Закон), який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону, якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків:

1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження;

2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна.

Згідно зі ст. 10 Закону у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем, згідно зі ст. 388 ЦК України, за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень.

Статтею 12 Закону встановлено, що взаємні права та обов`язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом.

У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом.

За змістом ст. 23 Закону відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов`язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом.

Обтяжувач набуває права вимагати виконання забезпеченої обтяженням вимоги незалежно від настання строку виконання в разі, якщо порушено провадження у справі про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом.

Відповідно до ст. 45 Закону витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна свідчить про внесення записів про обтяження до Державного реєстру або про їх відсутність. У разі наявності обтяження у витягу вказуються всі наявні записи та відомості, що містяться в них.

Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом.

Відмовляючи в задоволенні позову, колегія суддів вважає, що суд дійшов правильного висновку щодо безпідставності позовних вимог, оскільки позивачем не було надано доказів щодо реєстрації застави в державному реєстрі обтяжень рухомого майна на час відчуження спірного автомобіля ОСОБА_2 .

Таким чином, в розумінні ст. 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» лише зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судом першої інстанцій допущено порушення норм матеріального та процесуального права, які давали б підстави для скасування оскаржуваного судового рішення, а фактично зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновком суду.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і підстави для скасування чи зміни рішення суду відсутні.

Керуючись ст.ст. 368,372, 374, 375, 381-383, 384, 387 ЦПК України,колегія суддів,-

постановила:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» залишити без задоволення.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 17 вересня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 15 липня 2021 року.

Суддя - доповідач:

Судді