Придніпровський районний суд м.Черкаси
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

25 лютого 2021 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Позарецької С.М.

при секретарі Осадчої А.Ю., Лисенко І.В.

за участю представника

позивача адвоката Андріяша Р.П.

законного представника

малолітньої третьої особи

за довіреністю ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: Приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Романій Наталія Василівна, ОСОБА_5 про визнання договору дарування недійсним, скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: Приватний нотаріус Романій Н.В., малолітній ОСОБА_5 , 2014р. народження, інтереси якого представляє законний представник за довіреністю ОСОБА_1 про визнання договору дарування недійсним, скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно. Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину, що посвідчене державним нотаріусом Другої Черкаської державної нотаріальної контори Демиденко О.А., спадкоємцем ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є її дочка ОСОБА_2 позивач по справі та онук ОСОБА_3 відповідач по справі, які успадкували 1/2 частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , та відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 01.11.2013 року стали співвласниками (власниками) успадкованого майна.

02.12.2017 року ОСОБА_4 - відповідач по справі, прийняв у власність від ОСОБА_3 ј частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд за вказаною адресою, на підставі договору дарування частини житлового будинку, який 02.12.2017 року посвідчений приватним нотаріусом Романій Н.В.

При цьому, зазначено, що іншим співвласникам не було відомо про вчинення такого правочину.

У середині грудня 2017 року до домоволодіння позивача прийшов громадянин, котрий назвався ОСОБА_7 , та повідомив, що являється представником нового співвласника будинку. Однак, жодних документів підтверджуючих його слова, не надав. Також він запропонував переїхати позивачу зі своєю родиною до невідомого будинку, а якщо вона відмовиться, то зазначив, що вселить до будинку невідомих громадян, котрі зроблять її життя та рідних не стерпним. Також запропонував оформити будинок на нього, шляхом дарування.

Після цих подій позивач пригадала, що відповідач ОСОБА_3 взяв у неї будинкову книгу, мотивуючи тим, що має намір знятися з реєстраційного обліку за місцем проживання з вищезазначеного будинку та переїхати до іншого місця проживання, але в подальшому домову книгу не повернув.

Згодом позивач звернулася до відділу реєстрації населення (ЦНАП) щодо з`ясування вищенаведених обставин і встановила, що до відділу реєстрації населення відповідачем ОСОБА_3 була надана копія будинкової книги, з якої вбачається, що малолітній ОСОБА_5 , 2014 р.н. та його мати ОСОБА_8 , ніби-то зняті з реєстраційного обліку ще 16.09.2015 року та їх реєстраційні картки відсутні, в копіях будинкової книги напроти прізвища ОСОБА_5 та ОСОБА_8 значилось: «Зняті з реєстрації».

Листом від 08.02.2018 відділ обліку та моніторингу УДМС України в Черкаській області надав інформацію про підтвердження реєстрації місця проживання ОСОБА_8 , 1988 р.н., яка зареєстрована з 04.07.2006 (зміна прізвища з ОСОБА_9 - 01.07.2014) по теперішній час та підтвердження реєстрації малолітнього ОСОБА_5 , 2014р.н., з 28.01.2015 по теперішній час.

Отже, в діях та вчинках відповідачів позивач вбачає ознаки кримінальних правопорушень. Тому, за її заявами від 13.01.2018 року та 03.02.2018 року відкриті кримінальні провадження і зареєстровані за № 0000271 і №0000839.

30 травня 2018 року до домоволодіння позивача з`явилися невідомі особи, які намагалися захопити будинок. Позивач була змушена викликати поліцію, щоб убезпечити себе та членів своєї родини від неправомірних дій та вчинків невідомих осіб, про що свідчить талон повідомлення, виданий Черкаським ВП ГУНП в Черкаській області.

Невідомими особами виявилися - ОСОБА_4 та його представник - ОСОБА_10 і помічниця представника - ОСОБА_11 . Ці особи не надали жодних документів, що підтверджують вчинення правочину, лише продемонстрували аркуш паперу, кажучи, що це ніби-то договір дарування.

Про факт вчинення даного правочину позивачеві стало відомо, коли її, як відповідача було викликано до Придніпровського районного суду м. Черкаси по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_12 про усунення перешкод у користуванні будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , - у вересні 2018 року.

З спірного договору дарування вбачається, що ніби-то, на момент його вчинення, ніяких істотних перешкод для його укладення не існувало.

Однак, у той період часу, у спірному будинку була зареєстрована та проживала малолітня дитина, а саме ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який був зареєстрований з 28.01.2015 року та має реєстрацію по теперішній час.

За таких умов і обставин, як на думку позивача, даний правочин є нікчемним та його укладання містить в собі порушення чинного законодавства, а саме надання нотаріусу під час укладання правочину недостовірної інформації, що може містити ознаки кримінального правопорушення, котре полягає у підробці документів з метою заволодіння майном.

У відповіді на запит, наданої Департаментом організаційного забезпечення Черкаської міської ради, до наявної адресної картки особи за адресою: м. Черкаси, вул. Надпільна 401, станом на 13.06.2018 року зареєстровані наступні особи: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 з 28.03.2006 року по теперішній час; ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_4 з 14.04.2006 року по теперішній час; ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_5 з 04.07.2006 року по теперішній час; ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_6 з 05.11.2013 року по теперішній час; ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 з 28.01.2015 року по теперішній час; ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_7 з 16.11.2004 року по теперішній час; ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_8 з 07.08.2017 року по теперішній час; ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_9 з 07.08.2017 року по теперішній час.

Оскільки, при укладенні договору дарування, за відповідною процедурою вимагалося погодження служби у справах дітей щодо вчинення даного правочину, що не було зроблено, то вбачаються суттєві порушення та виникають підстави для визнання його недійсним.

Відповідно до заяви ОСОБА_16 матері малолітнього ОСОБА_5 , листом від 15.02.2018 року № 552 повідомлено, що Служба у справах дітей Черкаської міської ради не видавала дозвіл на зняття з реєстрації місця проживання малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Також рішення про дозвіл на вчинення будь-яких правочинів щодо домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , Службою у справах дітей, як органом опіки та піклування, не готувалися.

За заявою позивача з приводу викрадення будинкової книги на жилий будинок АДРЕСА_1 до Черкаського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 03.02.2018 року, розпочате досудове слідство за ознаками злочину, передбаченого ст. 356 КК України, де в даному провадженні її визнано потерпілою, та на підставі якої в подальшому вносилися недостовірні дані при вчиненні правочину.

На момент укладення спірного правочину у будинку була зареєстрована та проживала малолітня дитина, права якої порушені. Отже, договір дарування було укладено з порушеннями чинного законодавства.

На підставі викладеного, посилаючись на ст. 224 ЦК України, ЗУ «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», постанову КМУ від 24.09.2008р. №866, позивач просить суд, - визнати недійсним договір дарування 1/4 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд за АДРЕСА_1 , що посвідчений 02.12.2017 року приватним нотаріусом Романій Н.В., укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 ; скасувати державну реєстрацію права власності в державному реєстру речових прав на нерухоме майно 1/4 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд за вказаною адресою та належить ОСОБА_4 ; судові витрати просить покласти на відповідача.

Ухвалою суду від 16.01.2019 року (суддя Шипович В.В.) прийнято до провадження справу та призначено її до судового розгляду у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження.

Відповідно до розпорядження №29 та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.05.2019р. справу розподілено до провадження судді Позарецької С.М.

Ухвалою суду від 20.05.2019р. прийнято до провадження вказану справу та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 20.11.2019р. залучено в якості представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача малолітнього ОСОБА_5 , 2014 року народження представника органу опіки та піклування виконавчого комітету Черкаської міської ради.

Ухвалою суду від 21.09.2020р. закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

Відповідачами відзив на позов не подано. Третіми особами письмові пояснення на позов також не подані.

В судове засідання позивач ОСОБА_2 не з`явилась, будучи належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 адвокат Андріяш Р.П. просив задовольнити позовні вимоги, посилаючись на доводи позовної заяви. Крім того, зазначив, що при укладанні та посвідченні договору дарування нерухомого майна відповідачем ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_4 нотаріусу були подані підробленні документи, які свідчили про те, що у будинковолодінні не зареєстрований та не проживає малолітній ОСОБА_5 . При цьому, ОСОБА_17 зареєстрований і фактично проживає за вказаною адресою з 28.01.2015р. по даний час, в т.ч. і на час укладення договору дарування. Лише у серпні 2018р. при розгляді іншої справи в суді ОСОБА_2 стало відомо про договір дарування. Орган опіки не надавав згоду на зняття з реєстраційного обліку малолітньої дитини, а тому договір дарування є нікчемним. Позивач і на даний час є співвласником нерухомого майна. За заявою позивача відкриті кримінальні провадження щодо зникнення дійсної будинкової (домової) книги. ОСОБА_3 ввів в оману відповідні органи і на підставі підробленої домової книги був вчинений договір дарування нерухомого майна. Нотаріус також належним чином не перевірила дані щодо осіб, які є власниками та зареєстровані і проживають у будинку. ОСОБА_2 є тіткою ОСОБА_3 , а ОСОБА_4 чужа щодо неї особа. ОСОБА_8 це дочка позивача, а ОСОБА_5 її онук, всі вони втрьох є членами однієї сім`ї. Права позивача порушені тим, що вона є бабою малолітньої дитини, яка є членом її сім`ї, а тому відповідно до Сімейного Кодексу України ОСОБА_2 звернулася до суду із цим позовом. Вона надала згоду на реєстрацію та проживання дитини та його матері у будинковолодінні, а відповідачі порушили її та членів її сім`ї майнові права. Судові витрати складаються із сплаченого при подачі позову судового збору.

В судове засідання відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не з`явились, будучи належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи. Про поважність причин неявки не повідомили.

В судове засідання третя особа приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Романій Н.В. не з`явилась, будучи належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи. Надано заяву про розгляд справи за її відсутності.

В судове засідання третя особа ОСОБА_5 не з`явився, його законний представник Органу опіки та піклування Черкаської міської ради за довіреністю Барабанщикова О.А. просила позовні вимоги задовольнити, оскільки вчиненим правочином порушені права малолітнього ОСОБА_18 , 2014р. народження, який з 2015р. зареєстрований і фактично проживає у будинковолодінні. Домова книга втрачена і хтось скористався цим, внаслідок чого було відчужене нерухоме майно без згоди органу опіки та піклування. Відбулося порушення норм ст. 12 ЗУ «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» та постанови КМУ від 24.09.2008р. №866.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, за таких обставин:

встановлено, що відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи, виданої Департаментом організаційного забезпечення Черкаської міської ради від 13.06.2018р., ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_10 з 28.01.2015р. по теперішній час за адресою: АДРЕСА_1 . Крім того, за вказаною адресою з 04.07.2006р. по даний час зареєстрована його матір ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується даними довідки від 13.06.2018р.

Батьками ОСОБА_18 , 2014р. народження є: ОСОБА_8 та ОСОБА_19 , відповідно до свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 від 02.12.2014р., актовий запис №1451.

Відповідно до витягу з ЄРДР 13.01.2018р. порушене кримінальне провадження за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України щодо шахрайських дій, вчинених відносно ОСОБА_2 .

Відповідно до витягу з ЄРДР 03.02.2018р. порушене кримінальне провадження за ознаками злочину, передбаченого ст. 356 КК України за актом самовільного заволодіння невідомою особою прибудинкової книги на будинок АДРЕСА_1 , чим спричинено ОСОБА_2 майнової шкоди.

За даними листа №552 від 15.02.2018р., наданого Службою у справах дітей Черкаської міської ради, остання не надавала дозвіл на зняття з реєстрації місця проживання малолітнього ОСОБА_18 , 2014р. народження. Крім того, зазначено, що рішення про дозвіл на вчинення будь-яких правочинів щодо домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 службою у справах дітей, як органом опіки та піклування, не готувалось.

02.01.2018р. Службою у справах дітей Черкаської міської ради ОСОБА_2 надані роз`яснення чинного законодавства, зокрема ст. 12 ЗУ «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» та постанови КМУ від 24.09.2008р. №866.

Відповідно до листа Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради від 13.06.2018р., відповідно до переданої картотеки за адресою: АДРЕСА_1 станом на 13.06.2018р. зареєстровані: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 з 28.03.2006 року по теперішній час; ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_4 з 14.04.2006 року по теперішній час; ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_5 з 04.07.2006 року по теперішній час; ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_6 з 05.11.2013 року по теперішній час; ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 з 28.01.2015 року по теперішній час; ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_7 з 16.11.2004 року по теперішній час; ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_8 з 07.08.2017 року по теперішній час; ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_9 з 07.08.2017 року по теперішній час.

За даними листа Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради від 05.02.2018р., на час передачі від Придніпровського РВ у м. Черкаси УДМС в Черкаській області станом на 12.04.2016р. не було перенесено інформацію до адресної картки особи відповідно до змін, що були внесені в будинкову книгу, а саме: 01.07.2014р. про зміну прізвища ОСОБА_20 на прізвище ОСОБА_8 ; 28.01.2015р. про реєстрацію ОСОБА_5 , 2014р.н. Згідно із відповіддю від 08.02.2018р. на запит ОСОБА_2 відділ обліку та моніторингу УДМС України в Черкаській області надав інформацію на підтвердження реєстрації місця проживання ОСОБА_8 , 1988 р. народження, яка зареєстрована з 04.07.2006р. (зміна прізвища 01.07.2014р.) по теперішній час та підтвердження реєстрації ОСОБА_18 , 2014р. народження з 28.01.2015р. по теперішній час та внесені відповідні зміни до карток реєстрації вказаних осіб. Враховуючи, що відділ реєстрації місця проживання управління з питань державної реєстрації департаменту організаційного забезпечення ЧМР був створений з 04.04.2016р., тому документи, на підставі яких були проведені дії щодо реєстрації/зняття з реєстрації у 2014р. та 2015р. за адресою: АДРЕСА_1 , у відділі відсутні.

Крім того, Департамент організаційного забезпечення ЧМР листом №5551-2 від 09.08.2018р. повідомив ОСОБА_2 про те, що за період з 01.09. по 31.12.2017р. звернень та запитів на отримання довідки про склад сім`ї, або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, які мешкають у приватному домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 , у відділі документообігу департаменту не зареєстровано.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Демиденко О.А. 01.11.2013р. дочка померлої ІНФОРМАЦІЯ_11 ОСОБА_6 ОСОБА_2 успадкувала Ѕ частину спадкового майна, а саме право власності на Ѕ частину жилого будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що по АДРЕСА_1 .

За матеріалами, що надані до суду приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Романій Н.В., встановлено наступне:

в Другій Черкаській державній нотаріальній конторі заведена спадкова справа №167/12 після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_11 .

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Демиденко О.А. 01.11.2013р. онук померлої ІНФОРМАЦІЯ_11 ОСОБА_6 ОСОБА_3 успадкував Ѕ частину спадкового майна, батько якого ОСОБА_21 помер ІНФОРМАЦІЯ_12 , а саме право власності на Ѕ частину жилого будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що по АДРЕСА_1 .

За даними витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 01.11.2013р. за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на ј частину вказаного нерухомого майна на підставі свідоцтва про право на спадщину від 01.11.2013р.

За дослідженою довідкою №2557 від 21.11.2017р., виданою КСН «Благовісний» на ім.»я ОСОБА_3 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , - разом з ним зареєстровані: ОСОБА_2 (тітка) та ОСОБА_12 (двоюрідний брат); довідка видана на підставі будинкової книги; видана за місцем вимоги.

За звітом оцінки майна від 20.11.2017р. ринкова вартість ј частини вказаного нерухомого майна складає 86719,92грн.

ОСОБА_3 своєю заявою від 02.12.2017р. на ім.»я нотаріуса ОСОБА_22 засвідчив, що у вказаній частині будинку не зареєстровані та не проживають треті особи, та відсутні особи, які мають право користуватися частиною будинку (малолітні, неповнолітні діти, тощо).

Відповідно до договору дарування частини житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Романій Н.В. 02.12.2017р. (реєстр № 12011) ОСОБА_3 подарував, а ОСОБА_4 отримав в дар ј частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд за АДРЕСА_1 .

Під час розгляду справи встановлено, що за даними інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 28.02.2020р. за ОСОБА_4 зареєстроване право власності на ј частину нерухомого майна, що за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 02.12.2017р., посвідченого приватним нотаріусом Романій Н.В. (№12011). Також і за ОСОБА_2 зареєстроване право власності на ј частину нерухомого майна за цією ж адресою на підставі свідоцтва про право на спадщину від 01.11.2013р. (№1-1215). Крім того, право власності на решта частин нерухомого майна зареєстровано за іншими особами.

Судом досліджена копія адресної картки особи від 20.11.2017р., що була надана представником відповідача ОСОБА_23 під час вчинення ним повноважень, відповідно до якої вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_2 з 28.03.2006р., ОСОБА_12 з 14.04.2006р., ОСОБА_3 з 05.11.2013р., але без зазначення відомостей про ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , 2014р. народження.

Відповідно до листа виконавчого комітету ЧМР від 12.11.2018р. №4649-2, 7614-2 на ім.»я ОСОБА_8 , під час проведення службової перевірки встановлено, що 12.04.2016р. Придніпровським РВ у м. Черкаси УДМС України в Черкаській області за актом прийому-передачі було передано відповідну картотеку. У переданій до відділу реєстрації місця проживання управління з питань державної реєстрації департаменту організаційного забезпечення ЧМР картотеці містилася інформація щодо зареєстрованих осіб у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: 2 адресні картки особи та 6 карток реєстрації особи. Як виявилося пізніше, за вказаною адресою власниками помешкання була заведена будинкова книга, тобто відбувалося ведення подвійної реєстрації осіб за однією і тією ж адресою. Наприкінці 2017р. до відділу звернувся ОСОБА_3 та надав будинкову книгу за вказаною адресою. Інформація, яка містилася у наданій будинковій книзі, була перенесена до картотеки. 06.02.2018р. до відділу надійшов лист від ОСОБА_2 з проханням відновити будинкову книгу у зв`язку із її втратою. Відділ повідомив про відсутність правових підстав для відновлення будинкової книги. Разом з тим, з метою запобігання ведення подвійної книги за вказаною адресою, відділом проведена додаткова перевірка і направлено запит до відділу обліку та моніторингу управління ДМСУ у Черкаській області. 08.02.2018р. надійшла відповідь на запит, зокрема була підтверджена інформація реєстрації місця проживання ОСОБА_8 , яка зареєстрована з 04.07.2006р. (зміна прізвища з ОСОБА_9 01.07.2014р.) по теперішній час та ОСОБА_5 , 2014р. народження, зареєстрованого з 28.01.2015р. по теперішній час. Таким чином, за результатами проведеної перевірки з`ясовано, що інформація, яка була перенесена з будинкової книги, наданої ОСОБА_3 , не відповідає відомостям, наданим з ДМС України. У зв`язку з цим, картотека за адресою: АДРЕСА_1 приведена у відповідність до актуального стану.

Крім того, відповідно до листа від 07.05.2019р., наданого КСН «Благовісний» на адресу адвоката Андріяша Р.П., - мікрорайону «Благовісний» належать межі: від в`їзду в м. Черкаси з м.Золотоноша уздовж залізниці, вул. Одеська до вул. Франко, по непарній стороні вул. Франко, непарна сторона вул. Кавказька (від вул. Франко до узвозу Дзержинського), парна сторона узвозу Дзержинського, вул. Гагаріна до Яхт-клубу та вздовж набережної.

Як вбачається з листа КСН «Соборний» №21 від 27.08.2019р., вул. Надпільна, зокрема будинок №401 у м. Черкаси відноситься до КСН мікрорайону «Соборний».

Як визначено ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Цивільне процесуальне законодавство закріплює положення щодо того, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. При цьому жодні докази для суду не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК).

Як визначено статтею 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У ч. 2 ст. 16 ЦК України визначені способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом. До них належать: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 258 СК України, баба і дід мають право на самозахист внуків. Баба і дід мають право звернутися за захистом прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх та повнолітніх непрацездатних внуків до органу опіки та піклування або до суду без спеціальних на те повноважень.

Отже, позивач ОСОБА_2 , яка є бабою малолітнього ОСОБА_18 , 2014р. народження, має право на звернення до суду з даним позовом.

За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків ( ч.1 ст. 202 ЦК України).

Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ч.ч.1-5 ст. 203 ЦК).

Відповідно до законодавчого визначення правочином є, перш за все, вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. Здійснення правочину законодавством може пов`язуватися з проведенням певних підготовчих дій учасниками правочину (виготовленням документації, оцінкою майна, інвентаризацією), однак сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає в згоді сторін взяти на себе певні обов`язки (на відміну, наприклад, від юридичних вчинків, правові наслідки яких наступають у силу закону незалежно від волі його суб`єктів).

Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису частини першої статті 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини.

Як у частині першій статті 215 ЦК України, так і у статтях 229-233 ЦК України, йдеться про недійсність вчинених правочинів, тобто у випадках, коли існує зовнішній прояв волевиявлення учасника правочину, вчинений ним у належній формі (зокрема, шляхом вчинення підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає фактичній внутрішній волі цього учасника правочину.

У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Зазначена норма кореспондує частинам другій, третій статті 215 ЦК України, висвітлює різницю між нікчемним і оспорюваним правочином і не застосовується до правочинів, які не відбулися, бо є невчиненими. Разом із тим, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.06.2020р. справа №145/2047/16 констатує, що у випадку оспорювання самого факту укладення правочину, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним, шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення.

Крім того, відповідно до п.8 постанови Пленуму Веховного Суду України №9 від 06.11.2009р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідно до частини першої статті 215 ЦК (435-15) підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. У зв`язку з цим судам необхідно правильно визначати момент вчинення правочину (статті 205 - 210, 640 ЦК (435-15) тощо). Зокрема, не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо). Встановивши ці обставини, суд відмовляє в задоволенні позову про визнання правочину недійсним. Наслідки недійсності правочину не застосовуються до правочину, який не вчинено.

Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України і відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦК України, правочин, вчинений без дозволу органу опіки та піклування (стаття 71 цього Кодексу), є нікчемним.

Як передбачено ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону. Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав та інтересів дітей при наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, яке належить дітям.

Відповідно до п.67 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, що затверджений постановою КМУ 24.09.2008р. №866 (в редакції, чинній на час спірних правовідносин), дозвіл на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким має дитина надається районною, районною у м.м. Києві та Севастополі держадміністрацією, виконавчим органом міської, районної у місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади за поданням служби у справах дітей після проведення зазначеною службою перевірки документів за місцем знаходження майна протягом одного місяця з дня надходження заяви на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини лише у разі гарантування збереження її права на житло і оформляється рішенням, витяг з якого видається заявникам службою у справах дітей.

Як передбачено п.п. 1.8, 1.9 гл.2 розд. ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮУ 22.12.2012р. №296/5 (в редакції чинній на час спірних правовідносин), при посвідченні правочину щодо відчуження нерухомого майна відчужувач цього майна подає заяву про наявність/відсутність прав малолітніх та неповнолітніх дітей, недієздатних чи обмежено дієздатних осіб на користування цим майном. З метою перевірки відсутності прав малолітніх та неповнолітніх дітей, недієздатних чи обмежено дієздатних осіб на користування відчужуваним нерухомим майном нотаріус має право додатково витребовувати від підприємств, установ і організацій відомості та документи, необхідні для вчинення такого правочину. У разі виявлення з поданих відчужувачем документів, що право власності або право користування відчужуваним житловим будинком, квартирою, кімнатою або їх частиною мають малолітні або неповнолітні діти або недієздатні чи обмежено дієздатні особи, нотаріус повинен витребувати у відчужувача дозвіл органу опіки та піклування на вчинення такого правочину у формі витягу з рішення відповідної районної, районної у містах Києві та Севастополі державної адміністрації, відповідного виконавчого органу міських, районних у містах, сільських, селищних рад.

Таким чином, за результатами розгляду справи судом встановлено, що при укладанні договору дарування частини нерухомого майна від 02.12.2017р., відповідачем ОСОБА_3 були порушені норми чинного законодавства, оскільки приватному нотаріусу Романій Н.В. була надана недостовірна інформація про осіб, які зареєстровані та фактично проживали у будинковолодінні АДРЕСА_1 , зокрема щодо малолітнього ОСОБА_18 , 2014р. народження, що підтверджується належними та допустимими доказами, які досліджені в судовому засіданні. Крім того, органом опіки та піклування не була надана згода на відчуження такого майна з метою забезпечення захисту прав дитини.

Відповідно, знайшли своє підтвердження обставини, які викладені у позовній заяві про те, що вчиненим правочином від 02.12.2017р. порушені права та інтереси як малолітнього ОСОБА_5 , 2014р. народження на право користування жилим приміщенням, і який іншого житла для проживання не має (за цим же місцем проживає і його матір ОСОБА_8 ), так і самого позивача ОСОБА_2 . Так, будучи співвласниками нерухомого майна за вказаною адресою, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 мали у власності по ј частині нерухомого майна (від Ѕ частини, яка належала ОСОБА_6 ), право власності на яке набули в порядку спадкування за законом. При цьому, належне їм майно не виділене в натурі і без врахування прав та інтересів малолітньої дитини, яка має право користування ним, неможливе вчинення правочину щодо відчуження відповідного майна. Крім того, порушені права позивача на проживання членів її сім`ї у житловому будинку, за умови наявності її згоди на їхнє проживання.

Між тим, не підлягають до задоволення позовні вимоги про визнання договору дарування частини житлового будинку від 02.12.2017р., що укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , недійсним, оскільки в силу закону та встановлених обставин він є нікчемним.

Крім того, підлягають до задоволення позовні вимоги про скасування державної реєстрації права власності в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на ј частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що по АДРЕСА_1 , яка здійснена на підставі договору дарування ј частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що по АДРЕСА_1 , який укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та посвідчений Приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Романій Н.В. 02.12.2017р. (реєстр №12011).

Отже, позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. На думку суду, обраний позивачем спосіб захисту є таким, що відновить порушені права та інтереси, як позивача, так і малолітнього члена її сім`ї.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, необхідно з відповідачів на користь позивача в рівних частинах стягнути судовий збір, що сплачений при подачі позову в розмірі 704грн. 80коп. (квитанція від 13.12.2018р.), тобто по 352грн. 40коп. з кожного.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-84, 141, 259, 268 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги задовольнити частково.

Скасувати державну реєстрацію права власності в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на ј частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що по АДРЕСА_1 , яка здійснена на підставі договору дарування ј частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що по АДРЕСА_1 , який укладений між ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , код НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_13 , код НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) та посвідчений Приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Романій Н.В. 02.12.2017р. (реєстр №12011).

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , код НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , код дані відсутні) судовий збір в розмірі 352грн. 40коп.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_13 , код НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , код дані відсутні судовий збір в розмірі 352грн. 40коп.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення через суд першої інстанції до Черкаського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Повний текст ухвали складено 09.03.2021р.

Головуючий: С. М. Позарецька