ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/2331/20 Номер провадження 22-ц/814/446/21Головуючий у 1-й інстанції Городівський О.А. Доповідач ап. інст. Абрамов П. С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі головуючого :

судді-доповідача Абрамова П.С., суддів Бондаревської С.М., Пилипчук Л.І.,

при секретарі Зеленській О.І.

за участю заявника ОСОБА_1

представника заінтересованої особи ОСОБА_2 - адвоката Мороз Я.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін в м. Полтаві , апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 17 грудня 2020 року ухвалене суддею Городівським О.А. в період часу з 17:15:46 год16.12.2020 року до 08:26:21 год 17.12.2020 року .

у справі за заявою ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису стосовно ОСОБА_2

ВСТАНОВИВ:

короткого змісту позовних вимог і рішення суду першої інстанції;

В грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з даною заявою, вказувала, що з 14.02.2009 року до 26.07.2017 року вона перебувала з ОСОБА_2 в зареєстрованому шлюбі. У шлюбі народилося двоє дітей син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , які в даний час проживають разом з нею в м. Миргороді Полтавської області ( Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 06.11.2019 року , справа № 759/11044/19, визначено місце проживання дітей разом з матір`ю).

Її колишній чоловік ОСОБА_2 протягом тривалого часу вчиняв відносно неї та її дітей протиправні дії.

З підстав визначених ч.2,3, ст. 26 Закону України « Про запобігання та протидію домашньому насильству» просила видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 на строк шість місяців , яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав :

-заборонити наближатися на відстань 300 м. до місця проживання її та місцем навчання дітей.

-обмежити ОСОБА_2 у спілкуванні з ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , вести листування , телефонні переговори, контактувати через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 17 грудня 2020 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису було відмовлено.

короткого змісту вимог апеляційної скарги;

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Миргородського міськрайонного суду від 17 грудня 2020 року та ухвалити постанову про задоволення її заяви.

узагальнених доводів особи, яка подала апеляційну скаргу;

Вказує, що місцевим судом належним чином не було мотивовано її доводи щодо наявності психологічного та економічного тиску , не було належним чином враховано покази свідків у справі ОСОБА_6 та ОСОБА_7

встановлених судом першої інстанції та неоспорених обставин, а також обставин, встановлених судом апеляційної інстанції, і визначених відповідно до них правовідносин; доводів, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції; мотивів прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу;

Місцевим судом було встановлено, що ОСОБА_8 та ОСОБА_2 з 14 лютого 2009 року до 26.07.2017 року перебували в зареєстрованому шлюбі .

В шлюбі народилися діти - син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 та син ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 06.11.2019 року місцепроживання дітей визначено з матір`ю, ОСОБА_1 .

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 03.10.2018 року, визначено способи участі батька у вихованні дітей, зокрема шляхом покладення на ОСОБА_1 зобов`язання не чинити перешкод ОСОБА_2 у спілкуванні з дітьми ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на території фактичного проживання АДРЕСА_1 , при умові бажання та здоров`я дітей: у період з 11-00 год неділі до 15-00 год середи у відсутності матері; 01січня з15-00год до11-00год наступного дня (02січня),у відсутності матері; 31 січня з 15-00 год до 11-00 год наступного дня (01 лютого), у відсутності матері; 09 лютого з 15-00 год до 11-00 год наступного дня (10 лютого), у відсутності матері; 14 травня з 11-00 год неділі до 15-00 год наступного дня (15 травня), у відсутності матері; 22 жовтня неповнолітні діти ОСОБА_11 та ОСОБА_12 проводять з матір`ю.

В данй час діти проживають разом з матірю в м. Миргороді Полтавської області.

Відмовляючи в задоволенні заяви місцевий суд дійшов висновку про те, що беззаперечних доказів на підтвердження домашнього насильства( еномічного та психологічного ) у розумінні закону України « Про запобігання та протидію домашньоу насильству» заявниця до суду не надала.

Апеляційний суд вважає , що висновки місцевого суду відповідають вимогам матеріального та процесуального права.

Згідно з пунктами 3, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру;

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, одним з яких є заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою (частина друга статті 26 вказаного Закону).

Пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з частинами третьою, четвертою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Відповідно до частини першої статті 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.

З урахуванням змісту вищевказаних правових норм видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних обставин і наявності ризиків.

Під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису суди мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження прав у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви.

Також суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Обмежувальний припис використовується як ефективний спосіб захисту від вчинення дій з домашнього насильства, однією з характеристик якого є повторюваність.

За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до частин першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Як вбачається з заяви , ОСОБА_1 зазначає, що психологічне насильство відносно неї та її дітей полягає в тому , що ОСОБА_13 постійно намагається контролювати її життя та впливає на життя дітей деструктивно, намагається схилити дітей за допомогою фінансових можливостей до проживання разом з ним , маніпулює виплатою аліментів, тобто створював у неї побоювання за матеріальне становище її та дітей.

В лютому 2019 року без її згоди забрав до себе на проживання трьохрічного сина ОСОБА_4 , якого з часом повернув. Протягом останніх декількох місяців перед зверненням до суду ОСОБА_14 чекав її та сина ОСОБА_4 біля школи до початку занять та після них.

Негативно впливає на сина ОСОБА_3 . За час проживання з ним ОСОБА_3 змінився, у нього виявилася залежність до компютерних ігор.

Зазначені вище обставини при розгляді справи місцевим судом було детально з`ясовано та перевірено.

Жодного протиправного псхологічного впливу судом встановлено не було.

Так, матеріали справи не містять жодного належного, та достатнього доказу який би підтверджував факт вчинення відносно неповнолітніх дітей психологічного насильства.

Відповідно до інфомації, яку надала практичний псхолог Миргородської гімназії ім. Т. Шевченка Баніт С.Г., щодо дитини ОСОБА_15 , що на момент обстеження жовтень листопад 2020 року у школі ОСОБА_3 не подобається. Подобається лише один предмет інформатика. ОСОБА_16 стати блогером. Психологом оцінено якості ОСОБА_3 та зазначено про те, що його емоційний стан в нормі, може радіти і засмучуватися, приводів для занепокоєння немає.( а.с. 51)

Доводи ОСОБА_1 про те, що судом неналежним чином оцінено покази свідка ОСОБА_6 та ОСОБА_7 висновків місцевого суду не спростовують.

Покази зазначених свідків оцінвалися місцевим судом в сукупності з іншимим доказами , які наявні в матеріалах справи. Покази свідків це висловлення ними свого субєктивного ставлення до подій.

Не є доказами про наявність економічного чи психологічного впливу наявність між батьками розбіжностей у питаннях спілкування та виховання дітей, а також порядок контролю щодо сплачених сум аліментів , чи вирішення між батьками питання щодо користування об`єктами належними їм на праві власності.

Апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду не спростували.

висновків за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції;

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи , що рішення місцевого суду ухвалене з дотриманням вимог матеріального та процесуального права підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Оскільки в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити , підстави для відшкодування судових витрат понесених під час апеляційного розгляду справи відсутні.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 17 грудня 2020 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким є Верховний Суд.

У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, строк на касаційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлено 15.03.2021 року.

Головуючий суддя П.С. Абрамов

Судді С.М. Бондаревська

Л.І. Пилипчук