ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Постанова

Іменем України

14 липня 2021 року м. Херсон

Єдиний унікальний номер справи: 666/4778/15-ц

Номер провадження: 22-ц/819/1387/21

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів з розгляду цивільних справ:

головуючого Радченка С.В.,

суддів: Вейтас І.В., Семиженка Г.В.

секретар: Плохотніченко А.В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 26 березня 2021 року, ухваленого під головуванням судді Майдан С.І., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції

У серпні 2015 року позивачка звернулась до суду із позовом який обґрунтовувала тим, що вона є власником земельної ділянки площею 452 кв.м. по АДРЕСА_1 . Відповідач є власником земельної ділянки по АДРЕСА_2 . Між земельними ділянками були встановлені межі, проте відповідач на межі вирив вигрібну яму та встановив туалет. Після заміни стелажів в погребі позивача, нею було пробито дірку в стіні погребу в результаті чого відчувається неприємний запах з вигрібної ями відповідача. Крім цього, відповідач викопав металеву трубу позивача та продовжив свій паркан на 30 см в бік позивача. З іншого боку відповідач зайняв 10 см земельної ділянки позивача та своїми неправомірними діями щодо встановлення паркану зайняв 4,75 кв.м. земельної ділянки позивача. Посилаючись на наведене, з уточненнями, остаточно просила зобов`язати відповідача усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою, шляхом переносу лівої межі земельної ділянки АДРЕСА_3 на 0,3 м в сторону земельної ділянки відповідача, а праву межу ділянки АДРЕСА_3 перенести на 0,1 м в сторону земельної ділянки відповідача; зобов`язати відповідача самовільно збудовану вигрібну яму під туалетом, яка збудована на відстані 0,56 м від межі земельної ділянки АДРЕСА_3 та не відповідає будівельно-технічним нормам (мінімальна відстань 1,0 м) та санітарним нормам, знести; стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду в сумі 420 грн, витрати, понесені на сплату за проведення будівельно-технічної експертизи в сумі 4125 грн, моральну шкоду в сумі 8165,00 грн, витрати, понесенні на поштові відправлення відповідачу, в загальній сумі 105,50 грн; витрати, понесені позивачем на лікування 1032 грн; витрати на правничу допомогу в сумі 7000 грн та за адвокатський запит в сумі 320 грн.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 26 березня 2021 року відмовлено в задоволенні позову.

Відмовляючи в задоволенні вимог, суд виходив з того, що позивачем не надано доказів на їх підтвердження.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що безпідставними та такими, що спростовуються висновком судової будівельно-технічної експертизи, є висновки суду про недоведеність позовних вимог в частині усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, оскільки з висновку експерта вбачається невідповідність фактичних довжин бічних меж належної їй земельної ділянки внаслідок незаконних дій відповідача. Також висновком експерта було встановлено і факт розташування вигрібної ями з порушенням вимог будівельних норм.

Доводи осіб, які подали відзив (заперечення) на апеляційну скаргу

Заперечень на апеляційну скаргу від учасників справи не надходило.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯИ №540781 від 30.01.2010 року позивач ОСОБА_1 є власником земельної ділянки кадастровий номер: :05:010:0006, площею 0,0452 га за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.115).

Відповідач ОСОБА_3 є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 з господарськими будівлями та спорудами, зокрема, сараєм літ. «Б», туалетом літ. «Г» та земельної ділянки за вказаною адресою, кадастровий номер: :05:010:0002, що підтверджується державним актом ЯБ №455292 на право власності на земельну ділянку від 12.04.2006 року, площа земельної ділянки становить 460 кв.м (а.с.116).

Згідно листа Виконавчого комітету Антонівської селищної ради від 02-08/01/248 від 14.08.2014 року згідно земельно-облікової документації за адресою: АДРЕСА_2 обліковується земельна ділянка за ОСОБА_3 та за адресою: АДРЕСА_4 обліковується земельна ділянка за ОСОБА_4 .

За відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Херсонській області відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . Як пояснив відповідач, власником житлового будинку та вказаної земельної ділянки була його померла мати ОСОБА_3 , після смерті якої він фактично прийняв спадщину у 2013 році та користується земельною ділянкою.

Актом обстеження будівлі ОСОБА_2 від 10.03.2015 року, складеного головою та членами квартального комітету №19, встановлено, що спірний туалет побудований з цегли, доглянутий, вигрібна яма зацементована, ніяких запахів біля туалеті немає. Сусіди по 28 Східній вулиці зазначають, що ОСОБА_2 поводить себе гідно та ніяких зауважень до нього ніколи не виникали. Також підтвердили факт того, що у 2010 році впала ОСОБА_5 стіна сараю ОСОБА_1 , зруйнувавши при цьому дерев`яний паркан ОСОБА_2 .

Згідно висновку судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи №103/2015, складеного 31.03.2016 року експертом ОСОБА_6 , станом на день обстеження фактична довжина бічних меж земельної ділянки АДРЕСА_3 не відповідають тим, що визначені державним актом про право власності, а саме: суміжна з ділянкою АДРЕСА_5 менша на 0,1 метра. Вказана невідповідність викликана зміщенням задньої (суміжно з ділянкою АДРЕСА_6 ) межі. Розміщення вигрібної ями ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 не порушує вимог будівельних норм відносно відстаней до житлових та господарських будівель землекористувача та суміжних землекористувачів. Розташування вигрібної ями на відстані 0,56 метра від межі з ділянкою АДРЕСА_3 не відповідає вимогам будівельних норм (мінімальна відстань повинна становити 1,0 метр). Вказана обставина обмежує можливість її власнику вільно обслуговувати цю будівлю, проте, не перешкоджає суміжному землекористувачу у використанні ним своєї земельної ділянки. Вигрібна яма ОСОБА_2 не порушує межу між земельною ділянкою ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 та ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 .

Судовим експертом ОСОБА_6 надано до суду письмові роз`яснення відносно складеного ним 31.03.2016 року висновку судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи №103/2015, в яких експерт вказав, що ним було зазначено у висновку (аркуш 7 таблиця 1), що ліва межа земельної ділянки АДРЕСА_3 менша за нормативно визначену на 0,3 метра, а права межа менша на 0,1 метра, при цьому загальна площа ділянки менша на 4,0 кв.м. від визначеної державним актом на право власності на вказану земельну ділянку. Нижче роз`яснено яким чином було отримано значення зменшення загальної площі в 4,0 кв.м. Довжина задньої межі становить 18,77 метра. Таким чином, частина ділянки, на яку зменшилося фактично землекористування, являє собою трапецію з основами 0,1 та 0,3 метра. Відповідно до методичних рекомендацій площа земельних ділянок округлюється до цілого показника, тобто 3,75 кв.м. ~ 4,0 кв.м. Зміна площі земельної ділянки відбулась за рахунок земельної ділянки відповідача.

З досліджених в судовому засіданні матеріалів цивільної справи №666/917/15-ц, судом встановлено, що згідно висновку №12/15 судової будівельно-технічної експертизи, складеного 28.05.2015 року судовим експертом Ларченко Г.І., за цивільною справою №666/917/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_7 про захист честі та гідності, відновлення становище, яке існувало до порушення, за адресою: АДРЕСА_7 , вбачається наступне: на вирішення експерта поставлені питання чи є перешкоди у користуванні земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 ; чи відповідає вигрібна яма під туалетом та сам туалет за адресою: АДРЕСА_2 будівельним та санітарним нормам. Об`єктами дослідження були домоволодіння АДРЕСА_3 та АДРЕСА_6 . Згідно з висновком зазначеної експертизи порушень не існує, перешкод у користуванні (володіння) земельною ділянкою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_7 та належить ОСОБА_1 не існує. Не виявлені розбіжності в фактичних лінійних розмірах земельної ділянки по АДРЕСА_1 з розмірами, зазначеними у правоустановчих документах на земельну ділянку. Фактична площа вказаної земельної ділянки 452 кв.м. Туалет літ.«Г» з вигрібною ямою під туалетом, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 (власник ОСОБА_2 ) відповідає будівельним та санітарним нормам, що також підтверджується актом про прийняття до експлуатації та періодичної перевірки на герметичність вигрібної ями від 10.03.2013 року ФОП ОСОБА_8 . Розташування туалету літ. «Г» на земельній ділянці АДРЕСА_6 не порушує прав позивача по справі, так як огорожі між ділянками знаходиться на відстані 1,5 м від стіни сараю літ. «В», що дозволяє позивачу ОСОБА_1 обслуговувати зовнішні стіни будівлі сараю літ.«В».

Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок АДРЕСА_6 , власником його є ОСОБА_3 та вбачається, що туалет літ.«Г» станом на 1982 рік був вже збудований.

Позиція апеляційного суду

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно частини першої статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до пунктів "г" та "е" частини першої статті 91 та статті 96 ЗК України, власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, а також дотримуватися правил добросусідства.

Відповідно до частини першої статті 130 ЗК України, власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей.

Частиною третьою статті 152 ЗК України визначено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

З наведених норм матеріального права вбачається, що позов власника про усунення порушень права на землю, не пов`язаного із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником землі і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Так, відповідно до висновку судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи №103/2015, складеного 31.03.2016 року експертом ОСОБА_6 , станом на день обстеження фактична довжина бічних меж земельної ділянки АДРЕСА_3 не відповідають тим, що визначені державним актом про право власності, а саме: суміжна з ділянкою АДРЕСА_3 межа менша на 0,3 метра; суміжна з ділянкою АДРЕСА_8 менша на 0,1 метра. Вказана невідповідність викликана зміщенням задньої (суміжної з ділянкою АДРЕСА_6 ) межі.

Судом першої інстанції безпідставно не взято до уваги зазначений висновок експерта та помилково зазначено про невідповідність експертиз, проведених в цій справі та в справі №666/917/15-ц, оскільки суд не може брати за основу висновок експерта, проведений в іншій справі при встановлені інших обставин. В цьому разі обов`язок доведення невідповідності висновку експерта матеріалам справи покладається на відповідача, а не позивача. Відповідачем не надано суду доказів невідповідності висновку експерта, зокрема, шляхом клопотання про призначення додаткової чи повторної експертизи.

Висновок експертизи в даній справі є зрозумілим та достатнім для надання оцінки правовідносинам, які склалися між сторонами, окрім того, експертом на підтвердження свого висновку надані письмові пояснення, яким судом першої інстанції не надано належної оцінки. Відповідачем не спростовані висновки судової будівельно-технічної експертизи належними доказами.

Такі встановлені судом обставини у справі є підставою для відновлення порушених прав позивача у спосіб, нею визначений та який узгоджується з висновком експерта, доводи апеляційної скарги в цій частині є обґрунтованими.

При таких обставинах справи рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Разом з тим, колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги в частині решти позовних вимог з огляду на таке.

Згідно зі статтями 316, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За змістом частини першої та другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Застосовуючи положення статті 391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що вигрібна яма на земельній ділянці відповідача розташована на відстані 0,56 метра від межі позивача і позивачем не надано належних і допустимих доказів того, що вказана вигрібна яма створює їй перешкоди у користуванні майном, чим порушуються її права власника, а тому суд обґрунтовано відмовив в задоволенні вказаних позовних вимог. Доводи апеляційної скарги про те, що висновком експерта встановлено факт розміщення зазначеної вигрібної ями з порушення норм будівельних норм, до уваги не приймаються, оскільки, як зазначив експерт, розміщення вигрібної ями ОСОБА_2 не порушує вимог будівельних норм відносно відстаней до житлових та господарських будівель землекористувача та суміжних землекористувачів, а лише обмежує можливість її власнику вільно обслуговувати цю будівлю, що ніяким чином не впливає на права та інтереси позивачки.

Також не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо вимог про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Статтею 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Статтею 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем не доведено, що неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відповідача було спричинено шкоду майну позивача чи завдано моральної шкоди позивачу.

Доводи апеляційної скарги в цій частині зводяться до незгоди з висновками суду. Докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду попередньої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми процесуального права.

Будь-яких інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції в цій частині, апелянтом не наведено.

Відповідно до ст. 382 ЦПК України у випадку скасування або зміни судового рішення постанова суду апеляційної інстанції складається, зокрема, з нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. (ч. 13 ст. 141 ЦПК України)

На підставі викладеного, з урахуванням пропорційності задоволених позовних вимог (50%), з відповідача на користь позивачки слід стягнути понесені нею судові витрати, а саме за проведення експертизи 2062,50 грн., на поштові відправлення 52,75грн., правнича допомога 3500 грн., витрати по оплаті судового збору в суді першої та апеляційної інстанцій 1403 грн, а всього 7018,25 грн.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 26 березня 2021 рокув частині позовних вимог про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкоюскасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_2 усунути ОСОБА_1 перешкоди в користуванні земельною ділянкою, шляхом переносу лівої межі земельної ділянки АДРЕСА_3 на 0,3 м в сторону земельної ділянки відповідача, а праву межу ділянки АДРЕСА_3 перенести на 0,1 м в сторону земельної ділянки відповідача.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 7018,25 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, у випадках передбачених ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови виготовлено 15 липня 2021 року.

Головуючий С.В. Радченко

Судді І.В. Вейтас

Г.В. Семиженко