Справа № 761/3505/21
Провадження № 2-о/761/139/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2021 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Юзькової О.Л.,

при секретарі: Буцан Р.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві про встановлення факту належності документів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з заявою, заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якій просила суд встановити належності їй наступних документів: трудової книжки колгоспника від 03 листопада 1979р. серії НОМЕР_1 видана на ім`я ОСОБА_2 в дійсності належить ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці села Любохини Старовижівського району Волинської області, серія паспорта НОМЕР_2 , виданий Шевченківським РУ ГУ МВС України в м. Києві від 23 липня 1999р.); трудової книжки від 21 лютого 1984р. серії НОМЕР_3 видана на російській мові на ім`я ОСОБА_2 , де на сторінці № 1 існують виправлення літери «е» в по-батькові « ОСОБА_2 » в дійсності належить ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці села Любохини Старовижівського району Волинської області серія паспорта НОМЕР_2 , вид. Шевченківським РУ ГУ МВС України в м. Києві від 23.07.1999р.). Свою заяву, ОСОБА_2 обґрунтовувала тим, що під час подання документів до заінтересованої особи разом з заявою про призначення їй пенсії, було встановлено, що в належних заявниці вищезазначених трудових книжках під час їх оформлення роботодавцем були допущені описки при написанні її імені та по-батькові. Виправити в досудовому порядку зазначені описки, в порядку визначеному Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, з подальшими змінами та доповненнями, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993р. за № 58, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993р. за № 110, заявниця позбавлена можливості, оскільки зазначені роботодавці припинили свою діяльність, у встановленому законом порядку, а тому заявниця вимушена була звернутись до суду з вказаною заявою.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 03 березня 2021р. подано заяву про встановлення факту, що має юридичне значення залишено без руху.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16 червня 2021р. відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду по суті.

Сторони, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, в судове засідання не з`явилися, заявницею було подано до суду письмові пояснення, в яких остання просила суд здійснювати розгляд справи у її відсутність, заінтересована особа поважності причин неявки свого представника не повідомила, а тому суд вважає за можливе розглядати справу без участі сторін, за наявними у справі доказами.

Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав, що визначено ч. 1 ст. 293 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, серед іншого, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п. 6) ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Як вбачається паспорту громадянина України НОМЕР_2 , виданого 23 липня 1999р., копія якого долучена до матеріалів заяви, заявник - ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , в с. Любохини Старовижівського району Волинської області.

Судом встановлено, що 14 грудня 2020р. заявниця у встановленому законом порядку звернулась до Пенсійного фонду України в м. Києві з заявою про призначення їй пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Листом від 21 грудня 2020р. заінтересована особа повідомила ОСОБА_2 , що їй не може бути призначена пенсія, оскільки в наданих нею, на підтвердження трудового стажу, документах: трудової книжки колгоспника від 03 листопада 1979р. серії НОМЕР_1 та трудової книжки від 21 лютого 1984р. серії НОМЕР_3 містяться помилки в написанні її імені та по-батькові.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 12 Постанови за № 5 від 31 березня 1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Звертаючись до суду з вказаною заявою, заявниця зазначала, що вона позбавлена можливості виправити в позасудовому порядку зазначені описки, в порядку визначеному законом, оскільки зазначені роботодавці припинили свою діяльність.

Так, з наданих заявником документів вбачається, що в трудова книжка колгоспника від 03.11.1979 року серії НОМЕР_1 видана на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 колгоспом ім. Горького, Турійського району Волинської області.

У трудовій книжці від 21.02.1984 р. серії НОМЕР_4 (оформлена російською мовою) на ім`я ОСОБА_2 та містить виправлення літери «е» в по-батькові « ОСОБА_2 ». Трудова книжка видана Республіканським промисловим об`єднанням «Нововолинський док».

Під час розгляду справи не було встановлено обставин, які б свідчили про те, що помилки допущені у трудових книжках можуть бути виправлені в позасудовому порядку.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що подана заява про встановлення факту належності документів підлягає задоволенню, оскільки в: трудовій книжці колгоспника від 03 листопада 1979р. серії НОМЕР_1 та трудовій книжці від 21 лютого 1984р. серії НОМЕР_3 містяться помилки в написанні її імені та по-батькові.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 76-81, 141, 223, 235, 258, 259, 263-265, 268, 273, 293, 315, 317 ЦПК України; Постановою Пленуму Верховного Суду України за №5 від 31 березня 1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ), заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (, місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд.16) про встановлення факту належності документів - задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці села Любохини Старовижівського району Волинської області, паспорт громадянина України серія НОМЕР_2 , виданий Шевченківським РУ ГУ МВС України в м. Києві від 23 липня 1999р., наступних документів:

- трудової книжки колгоспника від 03 листопада 1979р. серії НОМЕР_1 ;

- трудової книжки від 21 лютого 1984р. серії НОМЕР_3 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду, в порядку ст.ст. 353-357 ЦПК України з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень цього Кодексу протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення .

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 12 липня 2021р.

Суддя: