Справа № 536/688/21
Провадження № 2-о/536/43/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2021 року м. Кременчук

Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі:

Головуючого судді - Колотієвського О.О.,

За участю секретаря судового засідання Пасєчнікової В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Піщанська сілсьька рада Кременчуцького району Полтавської області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,

ВСТАНОВИВ:

Свою заяву обґрунтовувала тим, що 28 вересня 1999 року нею укладено Договір купівлі-продажу АВЕ № 079027 житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 з гр. ОСОБА_2 .

Заявником вказано, що в цьому Договорі купівлі-продажу від 28 вересня 1999 року АВЕ № 079027 нею виявлено помилку, а саме її прізвище у Договорі купівлі-продажу зазначено не вірно на українській мові, замість « ОСОБА_3 » зазначено « ОСОБА_4 ».

На думку заявника, така причина зазначення невірного прізвища у Договорі купівлі-продажу виникла мабуть при перекладі її прізвища, оскільки вона уродженка Луганської області, більше на той час спілкувалася на російській мові і у 1999 році вона не звернула увагу на переклад прізвища у Договорі купівлі-продажу « ОСОБА_4 ».

Після заміни радянського паспорта на український серії НОМЕР_1 від 30 листопада 1999 р., потім на паспорт громадянина України (ID-картка) та в ІПН НОМЕР_2 її прізвище зазначено « ОСОБА_3 », що відповідає українській граматиці.

Заявником зазначено, що вона звернулася до приватного нотаріуса Волошиної Н.А., з заявою про виправлення технічної помилки у Договорі купівлі-продажу, проте 12.04.2021 року приватним нотаріусом їй відмовлено у виправленні описки з вказівкою на необхідність встановити факт належності правовстановлюючого документу.

Таким чином, з метою в подальшому мати можливість розпоряджатися своєю власністю, просила суд:

- встановити факт належності ОСОБА_1 , правовстановлюючого документу - Договору купівлі-продажу АВЕ № 079027 від 28 вересня 1999 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Заявник в судове засідання не з`явилася. Надала заяву про розгляд вказаної цивільної справи без її участі, просила задовольнити.

Представник Піщанської сільської ради в судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду заяви повідомлений належним чином. На адресу суду направили заяву про розгляд вказаної цивільної справи без їх участі та просили ухвалити рішення на розсуд суду.

Дослідивши матеріали заяви, суд дійшов наступного висновку.

Згідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені будь-які факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих або майнових прав фізичних осіб.

Відповідно до ст. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» Відповідно до статей 255, 271 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо:

- згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;

- чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення .

Факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення, оскільки один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Судом встановлено, що 28 вересня 1999 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено Договір купівлі-продажу відповідно до якого остання придбала житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору від 28.09.1999 року серія АВЕ № 079027.

Заявником вказано, що у вказаному Договорі купівлі-продажу наявна помилка в написанні її прізвища, а саме « ОСОБА_4 », замість вірного « ОСОБА_3 ».

З матеріалів справи встановлено, що заявник зверталася до приватного нотаріуса Волошиної Н.А., з заявою про виправлення технічної помилки у Договорі купівлі-продажу, в якій вказала, що після зміни радянського паспорта на паспорт громадянина України а в подальшому на паспорт громадянина України (Ю-картка) та в ІПН НОМЕР_2 її прізвище зазначено « ОСОБА_3 » та вказана помилка ймовірно допущена у зв`язку з перекладом її прізвища на той час.

12.04.2021 року приватним нотаріусом відмовлено у виправленні описки, з вказівкою на необхідність встановити факт належності правовстановлюючого документу.

Таким чином, оскільки помилка може негативно вплинути на подальше здійснення її прав за цим документом. Згідно із законом такий факт породжує юридичні наслідки, тобто від нього залежить виникнення, зміна або припинення її особистих чи майнових прав відносно її домогосподарства.

Після заміни радянського паспорта на український серії НОМЕР_1 від 30 листопада 1999 р., потім на паспорт громадянина України (ID-картка) та в ІПН НОМЕР_2 її прізвище зазначено « ОСОБА_3 », що відповідає українській граматиці.

Заявником зазначено, що вона звернулася до приватного нотаріуса Волошиної Н.А., з заявою про виправлення технічної помилки у Договорі купівлі-продажу, проте 12.04.2021 року приватним нотаріусом їй відмовлено у виправленні описки з вказівкою на необхідність встановити факт належності правовстановлюючого документу.

Таким чином, оскільки в подальшому вказана помилка може вплинути на можливість заявника розпоряджатися своєю власністю, виникла необхідність встановити факт належності правовстановлюючого документу.

Згідно до вимог ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Як передбачено ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

На доведення того, що правовстановлюючий документ договір купівлі продажу від 28.09.1999 року укладений нею, заявником надані суду наступні докази:

- паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Брянківським МВ УМВС України в Луганській області 30.11.1999 року, з зазначенням в ньому прізвища « ОСОБА_3 »;

- паспорт громадянина України (ID картка) № НОМЕР_3 , з зазначенням в ньому прізвища « ОСОБА_3 »;

- копію картки про присвоєння ОСОБА_1 ідентифікаційного номеру НОМЕР_2 ;

- копію витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 з 14.12.1999 року.

Водночас, з відповіді приватного нотаріуса суд вбачає, що при укладенні вказаного договору купівлі-продажу було надано паспорт НОМЕР_4 , виданий ВВС Брянківського РВК Ворошиловградської області 28.09.1984 року, а також довідку, видану виконавчим комітетом Червонознам`янської сільської ради № 02-30 від 28.09.1999 року - в якій зазначено, що рішенням виконкому Червонознам`янської сільської ради від 26.08.1999 року набувачу будинку ОСОБА_1 надається в користування земельна ділянка, на якій розташований будинок.

Відповідно до Постанови ЦК КПРС і Ради міністрів СРСР від 28 серпня 1974 року «Про заходи з подальшого удосконалення паспортної системи в СРСР» запроваджувала паспорт громадянина СРСР, обов`язковий для всіх осіб, які досягли 16-літнього віку.

Відповідно до п. 2 Положення про паспортну систему СССР, паспорт виготовлявся по єдиному для всього СССР зразку та заповнювався російською та мовою союзної республіки чи автономної адміністративної одиниці.

З урахуванням досліджених доказів в їх сукупності, суд доходить висновку, що відомості в договір купівлі - продажу від 28.09.1999 року, були внесені на підставі паспорту заявника виданого ВВС Брянківського РВК Ворошиловградської області 28.09.1984 року де було вказано прізвище « ОСОБА_4 » та в подальшому, після оформлення договору купівлі продажу, при отриманні паспорту громадянина України НОМЕР_1 виданого Брянківський МВ УМВС України в Луганській області від 30.11.1999 року було змінено написання прізвища на « ОСОБА_3 ».

З наведеного, суд вважає встановленим, що договір купівлі-продажу від 28.09.1999 року серії АВЕ № 079027 укладений заявником, зважаючи, що вказана зміна прізвища заявника при видачі паспорта громадянина України з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_3 » може вплинути на подальше здійснення її прав відносно її майна, суд доходить висновку, що вказана заява є обґрунтованою та є такою що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 13, 76, 77, 81, 315-319 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Піщанська сілсьька рада Кременчуцького району Полтавської області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу - задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення і полягає в тому, що правовстановлюючий документ Договір купівлі-продажу АВЕ № 079027 від 28 вересня 1999 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , - належить ОСОБА_1 .

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду через Кременчуцький районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги на рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяО. О. Колотієвський