Справа №265/7502/20
Провадження №2/265/385/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2021 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Копилової Л.В.,

за участю секретаря судового засідання Себко Г.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Позивач Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (надалі АТ КБ «Приватбанк») звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування своїх позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» зазначив, що відповідно до укладеного кредитного договору № б/н від 27 квітня 2012 року відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між нею та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. При укладенні Договору сторони керувались положенням ч.1 ст.634 ЦК України згідно яких договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який не може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачеві кредит в розмірі, встановленому Договором. Однак відповідач умови договору належним чином не виконував, внаслідок чого у останнього утворилася заборгованість перед позивачем станом на 11 жовтня 2020 року у розмірі 43 096 гривень 28 коп., яка складається з наступного: 26 626 гривень 79 копійок - заборгованість за тілом кредиту; 9 573 гривні 40 копійок - заборгованість за простроченими відсотками та 6 886 гривень 09 копійок пеня.

Просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості за кредитним договором, а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 102 грн.

На розгляд справи представник позивача не з`явився, надав заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_1 позовні вимоги визнав частково, пояснюючи, що визнає розмір заборгованості по тілу кредиту, однак з розміром нарахованих відсотків він не згоден, так як сплачує заборгованість за кредитним договором, однак яким саме чином відбувається розподіл цих коштів невідомо. Крім того, просив суд застосувати строк позовної давності.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

27 квітня 2012 року відповідач ОСОБА_1 ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг, підписав Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ «ПриватБанку» та отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ч.2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Згідно зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) надає другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

На підставі п.1 ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Факт виконання позивачем умов кредитного договору підтверджується матеріалами справи. Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що позивач свої зобов`язання за даним кредитним договором виконав в повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За умовами договору сторони погодили щомісячну сплату відсотків за користування кредитом.

Враховуючи вищевказані положення закону та обставини справи, суд вважає доведеним факт порушення відповідачем умов кредитного договору відносно строків повернення кредитної заборгованості та визнає право позивача на стягнення її в судовому порядку.

Відповідно до розрахунку заборгованості відповідача за договором б/н від 27 квітня 2012 року станом на 11 жовтня 2020 року він має заборгованість перед позивачем у розмірі 43 096 гривень 28 коп., яка складається з наступного: 26 626 гривень 79 копійок - заборгованість за тілом кредиту; 9 573 гривні 40 копійок - заборгованість за простроченими відсотками та 6 886 гривень 09 копійок пеня.

Із вказаного розрахунку вбачається, що відповідач за період з 27 квітня 2012 року по 11 жовтня 2020 року фактично витратив 17 029 грн. 96 коп. крдетних коштів позивача (а.с.6-8).

З цього ж розрахунку вбачається, що відповідачем фактично було сплачено за вказаний період 22 104 грн. 25 коп. грн. (а.с.6-8).

Будь - яких вказівок, які саме складові кредиту погашалися цими платежами наданий суду розрахунок не містить.

Згідно з положеннями статті 534 ЦК України у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу.

З урахуванням вищенаведених вимог закону в умовах договору, які включають сплату відсотків за користування кредитом, суд не має підстав для зарахування сплачених сум в суму заборгованості по тілу кредиту.

Тому суд вважає можливим визначити заборгованість відповідача перед позивачем саме в розмірі 17 029 грн. 96 коп., оскільки таку суму кредиту фактично використав відповідач, а не в сумі 43 096 грн.28 коп., яку позивач при зверненні до суду не обґрунтував, не надав жодних роз`яснень алгоритму нарахування такої суми, виходячи з наданого ним розрахунку заборгованості відповідача ОСОБА_1 .

Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача нарахованої пені в сумі 6 886 грн.09 коп., суд звертає увагу на те, що до правовідносин, які склались між сторонами, необхідно застосувати положення Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», за ст.2 якого зазначено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

На виконання Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» було видано Розпорядження № 1275-р від 02 грудня 2015 року Кабінету Міністрів України, відповідно до п. 20 ч. 1 «Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» місто Маріуполь Донецької області було віднесено до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Враховуючи, що адреса проживання відповідача зареєстрована у місті Маріуполі Донецької області, нарахування пені в розмірі 6 886 грн. 09 коп. за кредитним договором є неправомірним, тому дані вимоги не підлягають задоволенню.

При ухваленні даного рішення суд враховує заяву відповідача про застосування до заявлених вимог строку позовної давності, однак приходить до висновку про те, що така заява задоволенню не підлягає, оскільки строк позовної давності позивачем не пропущено виходячи з того, що кредитна картка видана ОСОБА_1 діє в межах визначеного нею строку до жовтня місяця 2021 року, а перебіг строку позовної давності переривався періодичною сплатою відповідачем платежів за кредитним договором.

Суд зазначає, що за договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України).

Враховуючи наведені вище обставини, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором № б/н від 27 квітня 2012 року в сумі 17 029 грн.96 коп.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволених вимог, що складає 830 грн. 29 коп.

Керуючись ст.ст.634,639,638,642,1050,1054 ЦК України, ст.ст.2,7,12,141, 263 265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешканця АДРЕСА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», юридична адреса: 01001, м.Київ, вулиця Грушевського, будинок 1 Д, , рахунок № НОМЕР_2 , МФО 305299, заборгованість за кредитним договором № б/н від 27 квітня 2012 року у розмірі 17 029 (сімнадцять тисяч двадцять дев`ять) гривень 96 копійок, а також суму судового збору у розмірі 830 (вісімсот тридцять) гривень 29 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскражено до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне рішення складено 12 липня 2021 року.

Суддя ____________________ Копилова Л.В.