ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 671/1958/19
Провадження № 22-ц/4820/1011/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Талалай О. І. (суддя-доповідач), Корніюк А. П., П`єнти І. В.,

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу № 671/1958/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою його представником ОСОБА_2 , на рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 25 січня 2021 року (суддя Бабій О.М., повне судове рішення складено 25 січня 2021 року) у справі за позовом Харківської обласної кредитної спілки «Слобожанська» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд

у с т а н о в и в :

У жовтні 2019 року Харківська обласна кредитна спілка «Слобожанська», звертаючись до суду із вказаним позовом та збільшивши позовні вимоги, зазначала, що згідно з умовами кредитного договору № 9591 від 18 березня 2019 року член кредитної спілки ОСОБА_1 отримав кредит у сумі 36500 грн з терміном користування 6 місяців з 18 березня 2019 року по 18 вересня 2019 року. Позичальник зобов`язався кожного місяця сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 32% річних і погашати кредит частинами згідно з графіком. У випадку прострочення платежу більш ніж на 5 днів передбачено нарахування процентів за ставкою 72% річних. За весь час користування кредитом відповідач не здійснив жодного платежу за договором. Станом на 25 серпня 2020 року заборгованість складає 60262,41 грн, з яких: 36500 грн - заборгованість за кредитом, 23762,41 грн - заборгованість за процентами.

Зазначену заборгованість позивач просив стягнути з ОСОБА_1 .

Рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 25 січня 2021 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Харківської обласної кредитної спілки «Слобожанська» заборгованість за кредитним договором № 9591 від 18 березня 2019 року у розмірі 60262,41 грн (36500 грн - заборгованість за кредитом, 23762,41 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом) і 1921 грн судового збору, всього 62183,41 грн.

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_3 , не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове рішення або змінити рішення суду. Посилається на порушення норм процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права. Суд не врахував судову практику у кредитних справах. Безпідставним є стягнення процентів після закінчення строку дії кредитного договору (18 вересня 2019 року). Всупереч вимогам закону та умов договору щодо встановлення фіксованої процентної ставки кредитна спілка в односторонньому порядку змінила процентну ставку з 32% річних на 72% річних. Вважає, що заборгованість за кредитним договором складає 42388 грн (36500 грн - заборгованість за кредитом, 5888 грн - заборгованість за процентами).

У відзиві позивач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на необґрунтованість її доводів. Зазначає, що умовами договору передбачена сплата процентів після закінчення строку дії договору (пункт 1.2.) і визначена процентна ставка за порушення умов договору 72% річних (пункт 3.2.1.).

Розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно установив, що 18 березня 2019 року між ОСОБА_1 і Харківською обласною кредитною спілкою «Слобожанська», був укладений кредитний договір № 9591, відповідно до умов якого кредитна спілка надала позичальникові кредит у сумі 36500 грн з терміном користування 6 місяців з 18 березня 2019 року по 18 вересня 2019 року із сплатою процентів за користування кредитними коштами.

Надання кредиту підтверджується ордером до фіскального чека на видачу готівки від 18 березня 2019 року.

Зазначеним договором передбачений обов`язок відповідача кожного місяця сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 32% річних і гасити кредит частинами згідно з графіком, який є додатком до договору.

У разі прострочення платежу більш ніж на 5 банківських днів договором передбачено нарахування процентів у розмірі 72% річних.

У зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 зобов`язань за договором станом на 25 серпня 2020 року виникла заборгованість за кредитним договором у сумі 60262,41 грн, з яких: 36500 грн - заборгованість за кредитом, 23762,41 грн - заборгованість за процентами.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідач зобов`язання за кредитним договором не виконав.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи і вимогам закону.

За змістом частини 1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (частина 1 статті 1048 ЦК України).

Пунктом 1.1. кредитного договору передбачено, що позикодавець зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти та виконати інші умови договору.

Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору, та не припиняє нарахування кредитодавцем процентів за договором у розмірі, встановленому розділом 3 договору (пункт 1.2. кредитного договору).

Згідно з пунктами 3.1. і 3.2. зазначеного договору позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю за користування кредитом проценти у розмірі 32% річних у порядку та строки, передбачені цим договором.

Тип процентної ставки за договором фіксована. Зміні процентна ставка не підлягає.

Сторони дійшли згоди, що договір укладається з відкладальною обставиною (умовою).

У разі несвоєчасного надходження (прострочення) планового платежу повністю або частково з п`ятого дня прострочення, цей кредит вважається кредитом з підвищеним ризиком.

Протягом строку визнання кредиту кредитом з підвищеним ризиком, плата за користування кредитом - процентна ставка становить 72% річних.

Відповідач не заперечує факт невиконання зобов`язань за кредитним договором.

Розмір заборгованості за договором у сумі 60262,41 грн, з яких: 36500 грн - заборгованість за кредитом, 23762,41 грн - заборгованість за процентами, підтверджується розрахунком позивача, який ОСОБА_1 не спростував.

Тому суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про стягнення з відповідача на користь кредитної спілки заборгованості за кредитним договором.

Доводи апеляційної скарги про зміну позивачем в односторонньому порядку процентної ставки не заслуговують на увагу, оскільки збільшена процентна ставка 72% річних погоджена сторонами при укладенні договору у випадку прострочення платежів за договором.

Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина 1 статт 628 ЦК України).

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про безпідставність стягнення процентів після закінчення строку дії кредитного договору (18 вересня 2019 року).

Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

За умовами укладеного між сторонами договору закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору, та не припиняє нарахування кредитодавцем процентів за договором у розмірі, встановленому розділом 3 договору.

Отже, за домовленістю кредитної спілки і позичальника закінчення строку дії договору не припиняє нарахування процентів у розмірі, встановленому договором.

Висновок Верховного Суду у справі № 444/9519/12 про припинення права кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти після закінчення строку кредитування, на який посилалася представник відповідача в апеляційній скарзі, не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, оскільки сторони у договорі дійшли згоди про сплату процентів після закінчення строку дії договору.

З огляду на викладене рішення суду першої інстанції ухвалено відповідно до норм матеріального права, з додержанням норм процесуального права і підстав для його скасування у межах доводів апеляційної скарги немає.

Керуючись статтями 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 25 січня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 15 липня 2021 року.

Суддя-доповідач О. І. Талалай

Судді А. П. Корніюк

І. В. П`єнта