Постанова

Іменем України

03 березня 2021 року

м. Київ

справа № 204/3645/20

провадження № 61-377св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В., Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф.,

Шиповича В. В. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «Буд-Бізнес»,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська, у складі судді Дубіжанської Т. О., від 22 липня

2020 року про повернення позовної заяви та постанову Дніпровського апеляційного суду, у складі колегії суддів: Пищиди М. М., Ткаченко І. Ю., Каратаєвої Л. О., від 25 листопада 2020 року,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до про встановлення факту перебування у трудових відносинах із товариством з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Буд-Бізнес»; зобов`язання внести записи до трудової книжки про прийняття на роботу та звільнення; зобов`язання внести відомості до державних реєстрів податкової інспекції і пенсійного фонду, зобов`язання виплатити заборгованість по заробітній платі.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська

від 22 липня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто позивачу на підставі частини третьої статті 185 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Суд першої інстанції виходив із невиконання позивачем вимог ухвали суду від 15 червня 2020 року, якою позов ОСОБА_1 було залишено без руху. При цьому суд вказав, що ОСОБА_1 не надано уточненої позовної заяви із зазначенням вимог, пред`явлених до відповідачів ОСОБА_3 і ОСОБА_4 та розрахунку розміру заробітної плати і середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні по кожній вимозі окремо, не сплачено судовий збір, а підстав для звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору судом не встановлено.

Короткий зміст постанови апеляційного суду

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 25 листопада 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22 липня

2020 року залишено без змін.

Апеляційний суд виходив з того, що оскільки у встановлений в ухвалі суду строк позивач не усунула недоліки позовної заяви, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про повернення позову на підставі частини третьої статті 185 ЦПК України.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, просить оскаржені судові рішення скасувати та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

05 січня 2021 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на ухвалу Красногвардійського районного суду

м. Дніпропетровська про повернення позовної заяви від 22 липня 2020 року, постанову Дніпровського апеляційного суду від 25 листопада 2020 року, ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська

від 12 червня 2020 року про повернення заяви про забезпечення позову у справі № 204/3645/20.

Ухвалою Верховного Суду від 01 лютого 2021 року відстрочено

ОСОБА_1 сплату судового збору за подання касаційної скарги до

03 березня 2021 року, але не довше ніж до ухвалення судового рішення касаційним судом. Відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Красногвардійського районного суду

м. Дніпропетровська від 22 липня 2020 року про повернення позову та постанову Дніпровського апеляційного суду від 25 листопада 2020 року. Відмовлено у відкритті касаційного провадження в частині оскарження ухвали Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська

від 12 червня 2020 року про повернення заяви про забезпечення позову. Витребувано із Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська матеріали цивільної справи № 204/3645/20.

У лютому 2021 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 23 лютого 2021 року справу призначено до розгляду у складі колегії із п`яти суддів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована помилковістю висновків судів попередніх інстанції про наявність підстав для повернення позовної заяви. Заявник вважає, що оскаржені судові рішення є необ`єктивними, необґрунтованими та винесеними із порушенням норм матеріального та процесуального права. Наголошує на тому, що нею були усунені всі недоліки позовної заяви, зазначені в ухвалі Красногвардійського районного суду

м. Дніпропетровська від 15 червня 2020 року та постановляючи ухвалу про повернення позову, суд першої інстанції не врахував відомості, зазначені в її заяві від 15 липня 2020 року про усунення недоліків, безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору. Також заявник посилається на помилкове віднесення судами попередніх інстанцій справи до категорії малозначних та вважає, що про розгляд справи судами першої та апеляційної інстанцій її учасники мали би бути повідомленими відповідно до вимог статті 128 ЦПК України.

У встановлений судом строк відзив на касаційну скаргу не подано

Фактичні обставини справи, встановлені судами

10 червня 2020 року до Красногвардійського районного суду

м. Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ТОВ «Буд-Бізнес», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_2 про встановлення факту перебування у трудових відносинах, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Позивач просила суд:

1. Встановити факт трудових відносин між нею та ТОВ «Буд-Бізнес» в період з 04 квітня 2016 року по 12 травня 2016 року на посаді інженера з кошторисної справи;

2. Зобов`язати ТОВ «Буд-Бізнес» внести записи до її трудової книжки про прийняття на роботу 04 квітня 2016 року на посаду інженера з кошторисної справи та звільнення з займаної посади 12 травня 2016 року;

3. Зобов`язати ТОВ «Буд-Бізнес» подати дані про період її роботи до Чечелівської державної податкової інспекції Правобережного управління Головного управління Державної податкові служби у Дніпропетровській області;

4. Зобов`язати ТОВ «Буд-Бізнес» подати дані про період її роботи та зарахування стажу до Чечелівського відділу обслуговування громадян Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області;

5. Зобов`язати ТОВ «Буд-Бізнес» передати до архівного управління департаменту забезпечення діяльності виконавчих органів Дніпровської міської ради дані про період її роботи на посаді інженера з кошторисної справи ТОВ «Буд-Бізнес» в період з 04 квітня 2016 року по 12 травня

2016 року;

6. Стягнути з ТОВ «Буд-Бізнес» на її користь заборгованість з невиплаченої заробітної плати у сумі 4 285, 68 грн за квітень 2016 року

(з якої необхідно утримати податок на доходи фізичних осіб (далі - ПДФО) в розмірі 771, 43 грн та військовий збір - 64, 29 грн), заборгованість з невиплаченої заробітної плати у сумі 2 249, 98 грн за травень 2016 року

(з якої необхідно утримати ПДФО - 405 грн та військовий збір - 33, 75 грн). На фактично виплачену заробітну плату сплатити за неї Єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - ЄСВ) за квітень 2016 року у розмірі 758, 99 грн, а за травень 2016 року - 398, 47 грн. Загальна сума невиплаченої заробітної плати з урахуванням положень статей 116, 117 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) за період з 04 квітня 2016 року по травень 2020 року включно складає 222 821, 76 грн (з якої необхідно утримати ПДФО - 40 589, 60 грн та військовий збір - 3 82, 47 грн). На фактично виплачену заробітну плату сплатити за неї ЄСВ за період з 04 квітня 2016 року по травень 2020 року в розмірі - 39 935, 60 грн.

Одночасно з позовом ОСОБА_1 подала до суду клопотання про звільнення її від сплати судового збору, посилаючись на скрутне матеріальне становище, пов`язане із тим, що вона не отримує заробітної плати, а лише одержує державну соціальну допомогу по догляду за дитиною з інвалідністю.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська

від 15 червня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків до 06 липня 2020 року, але не більше десяти днів з моменту отримання копії цієї ухвали, шляхом надання суду:

- уточненої позовної заяви із зазначенням:

1. змісту позовних вимог до відповідачів ОСОБА_3 та

ОСОБА_4 ;

2. місця проживання чи перебування відповідача ОСОБА_4 та третьої особи ОСОБА_2 , реєстраційного номеру облікової картки платника податків (для відповідачів фізичних осіб та третьої особи) за його наявності або номеру і серії паспорта;

3. розрахунку розмірів невиплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, заявлених позивачем до стягнення, по кожній вимозі окремо;

- документів, що підтверджують сплату ОСОБА_1 судового збору, виходячи з розрахунку: за кожну заявлену вимогу немайнового характеру у розмірі 840, 80 грн та від загальної суми вимоги майнового характеру 1 % ціни позову, але не менше 0, 4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Постановляючи ухвалу від 15 червня 2020 року, суд першої інстанції виходив з того, що всупереч вимог пунктів 2 та 4 частини третьої статті 175 ЦПК України ОСОБА_1 в поданій позовній заяві не вказано адресу реєстрації чи проживання відповідача ОСОБА_4 , а також адресу реєстрації та інші анкетні дані третьої особи - ОСОБА_2 .

Зазначаючи, як відповідачів за своїм позовом ОСОБА_3 та

ОСОБА_4 , позивач не вказала вимоги, заявлені до кожного з них.

Також суд вказав, що ОСОБА_1 просить стягнути з ТОВ «Буд-Бізнес» невиплачену заробітну плату з урахуванням середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 04 квітня 2016 року по травень 2020 року, проте не зазначає в якому розмірі підлягає стягненню окремо заробітна плата та середній заробіток, не наводить їх розрахунок.

Встановивши, що позивач звільнена від сплати судового збору лише за вимогами про стягнення заробітної плати, за відсутності доказів перебування на утриманні позивача дитини з інвалідністю та доказів, що інший з батьків ухиляється від сплати аліментів на дитину, суд дійшов висновку про відсутність підстав для звільнення позивача від сплати судового збору.

Копію ухвали Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська

від 15 червня 2020 року ОСОБА_1 отримала 07 липня 2020 року.

15 липня 2020 року ОСОБА_1 подано до суду:

І. Заяву про усунення недоліків, в якій позивач:

- зазначила, що єдиним відповідачем за її позовом є ТОВ «Буд-Бізнес», позовні вимоги до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , як фізичних осіб відсутні;

- вказала адресу місця роботи третьої особи ОСОБА_2

та номер його мобільного телефону, наголосивши, що будь-які інші засоби зв`язку з третьою особою їй невідомі;

- звернула увагу суду першої інстанції, що розрахунок сум, які пред`явлені нею до стягнення з ТОВ «Буд-Бізнес» був доданий до позовної заяви та навела додаткові пояснення щодо нього;

ІІ. Заяву про уточнення позовних вимог, в якій позивач уточнила свої вимоги та просила суд:

1. Встановити факт трудових відносин між нею та ТОВ «Буд-Бізнес» в період з 04 квітня 2016 року по 12 травня 2016 року на посаді інженера з кошторисної справи;

2. Зобов`язати ТОВ «Буд-Бізнес» внести записи до її трудової книжки про прийняття на роботу 04 квітня 2016 року на посаду інженера з кошторисної справи та звільнення з займаної посади 12 травня

2016 року;

3. Зобов`язати ТОВ «Буд-Бізнес» подати уточнені дані про період її роботи та отримані доходи в ТОВ «Буд-Бізнес» до Чечелівської державної податкової інспекції Правобережного управління Головного управління Державної податкові служби у Дніпропетровській області;

4. Зобов`язати ТОВ «Буд-Бізнес» подати дані про період її роботи, отримані нею доходи та зарахування стажу до Чечелівського відділу обслуговування громадян Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області;

5. Зобов`язати ТОВ «Буд-Бізнес» подати дані про період її роботи, отримані нею доходи та зарахування стажу до Фонду соціального страхування в Дніпропетровській області;

6. Зобов`язати ТОВ «Буд-Бізнес» передати до архівного управління департаменту забезпечення діяльності виконавчих органів Дніпровської міської ради дані про період її роботи на посаді інженера з кошторисної справи ТОВ «Буд-Бізнес» в період з 04 квітня 2016 року по 12 травня 2016 року;

7. Стягнути з ТОВ «Буд-Бізнес» на її користь згідно Табелю робочого часу заборгованість з невиплаченої заробітної плати за період з 04 квітня 2016 року по 12 травня 2016 року у сумі 4 285, 68 грн за квітень

2016 року (з якої необхідно утримати ПДФО в розмірі 771, 43 грн та військовий збір - 64, 29 грн), заборгованість з невиплаченої заробітної плати у сумі 2 249, 98 грн за травень 2016 року (з якої необхідно утримати ПДФО - 405 грн та військовий збір - 33, 75 грн). На фактично виплачену заробітну плату сплатити за неї ЄСВ за квітень 2016 року у розмірі 758, 99 грн, а за травень 2016 року - 398, 47 грн. та стягнути з ТОВ «Буд-Бізнес» на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 04 квітня 2016 року по 31 травня 2020 року в розмірі 424 116, 39 грн (з якої необхідно утримати ПДФО в розмірі 76 340, 95 грн та військовий збір -

6 361,75 грн). На фактично отримані нею доходи роботодавець повинен нарахувати та сплатити ЄСВ в розмірі 75 111, 01 грн

ІІІ. Клопотання про звільнення від сплати судового збору, яке мотивоване тим, що вона є матір`ю дитини з інвалідністю та її дохід складає виключно соціальна допомога, отримуваний розмір якої менше прожиткового мінімуму.

Позиція Верховного Суду

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

За змістом частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження ухвали суду першої інстанції про повернення заяви позивачеві (заявникові) після її перегляду в апеляційному порядку є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Згідно пунктів 2, 3, 4 частини третьої статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити:

- повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти;

- зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються;

- зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

У разі необхідності до позовної заяви додаються клопотання та заяви позивача про звільнення (відстрочення, зменшення) від сплати судового збору, про призначення експертизи, витребування доказів тощо.

До позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону (частина третя та четверта статті 177 ЦПК України).

Відповідно до частин першої-третьої статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити). Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Залишаючи позовну заяву без руху, суд першої інстанції виходив з того, що вона не відповідає вимогам пунктів 2, 3 та 4 частини третьої статті 175, частин четвертої статті 177 ЦПК України, зокрема не містить: відомостей про місце проживання чи перебування відповідача ОСОБА_4 та третьої особи ОСОБА_2 , реєстраційного номеру облікової картки платника податків (для учасників справи - фізичних осіб) за його наявності або номеру і серії паспорту. При цьому суд вказав на необхідність позивачу уточнити зміст позовних вимог, зокрема, зазначити вимоги, заявлені до кожного з відповідачів, визначити розміри грошових сум, пред`явлених позивачем до стягнення окремо по заробітній платі та середньому заробітку за час затримки розрахунку при звільнення, з наведенням відповідного розрахунку та надати суду документ про сплату судового збору у розмірі, встановленому законом.

На виконання вимог ухвали від 15 червня 2020 року позивач подала суду заяви про усунення недоліків та уточнення позовних вимог, в яких зазначила, що єдиним відповідачем за її позовом є ТОВ «Буд-Бізнес» та виклала уточнену редакцію прохальної частини позовної заяви, в тому числі визначила ціну позову і навела розрахунки пред`явлених до стягнення сум невиплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Питання оцінки обґрунтованості наведених позивачем розрахунків підлягає вирішенню судом в ході розгляду справи по суті.

Верховний Суд також враховує, що відповідач - це особа, яка, на думку позивача, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи або інтереси позивача. Виключно позивач наділений правом визначити коло відповідачів, предмет та підстави позову.

Посилання суду першої інстанції, як на підставу повернення позовної заяви ОСОБА_1 , на те, що вона не надала уточнену позовну заяву з викладенням вимог до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є помилковими та спростовуються змістом поданих позивачем заяв, в яких вона наголошувала на тому, що в рамках цього позову будь-які вимоги до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 нею не заявляються, а єдиним відповідачем є ТОВ «Буд-Бізнес».

За таких обставин, після уточнення ОСОБА_1 позовних вимог, була відсутня необхідність у зазначені передбачених пунктом 2 частини третьої статті 175 ЦПК України відомостей про ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , оскільки позивач вказала, що вони не є відповідачами за її позовом та жодних вимог, в межах розглядуваної справи, до них вона не заявляє.

Також вказуючи на відсутність правових підстав для звільнення

ОСОБА_1 від сплати судового збору, суд першої інстанції виходив із відсутності доказів перебування на її утриманні дитини з інвалідністю, підтвердженої на момент звернення до суду, та доказів, що інший з батьків ухиляється від сплати аліментів на неї (підпункт б пункту 2 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір»).

При цьому місцевий суд залишив поза увагою, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, або звільнити від його сплати за умов, перелік яких визначено в частині першій статті 8 Закону України «Про судовий збір».

Так, однією з умов для відстрочення/розстрочення сплати судового збору на певний строк, або звільнення від його сплати є одержання позивачем - фізичною особою річного доходу за попередній календарний рік, 5 відсотків якого перевищує розмір судового збору, що підлягає сплаті (підпункт а) пункту 2 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір»).

В рішеннях у справах «Kniat v. Poland» та «Jedamski and Jedamska v. Poland» Європейський суд з прав людини вказав, що оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища.

ОСОБА_1 до позовної заяви додано відомості про суми виплачених їй доходів, згідно із якими у 2019 році її дохід складався лише з державної соціальної допомоги на дитину з інвалідністю, розмір якої склав

17 827, 82 грн.

При цьому, позовні вимоги ОСОБА_1 , з урахуванням поданих уточнень, складаються із 6 вимог немайнового характеру (про встановлення факту перебування у трудових відносинах та зобов`язання вчинити певні дії) і вимог майнового характеру (стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні), які підлягають оплаті судовим збором.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно пункту 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позов подано до суду у 2020 році.

Отже розмір судового збору за подання позовної заяви ОСОБА_1 складає 9 285, 96 грн (із розрахунку (840,80 грн х 6 + 424 116, 39 грн х 1 %, де 840, 80 грн це 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2020 року, 424 116, 39 грн - розмір пред`явленого до стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні), що становить 52 % від річного доходу позивача за 2019 рік та очевидно мало б бути враховано судом при вирішенні питання про можливість звільнення позивача від сплати судового збору.

У разі якщо суд вважав неможливим повне звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору, він мав можливість обговорити питання відстрочення, розстрочення або зменшення його розміру таким чином, щоб з огляду на фінансове становище заявника забезпечити баланс між правом на доступ до суду та справедливими фінансовими обмеженнями при такому зверненні.

Стосовно третьої особи ( ОСОБА_2 ), ОСОБА_1 дійсно не вказала в позові відомості передбачені пунктом 2 частини третьої статті 175 ЦПК України. Разом із тим ОСОБА_1 зазначила в позові, що ОСОБА_2 є директором приватного підприємства розташованого по

вул. Привокзальна, 4 та додала довідку із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 в якій вказане зареєстроване місце проживання у м. Дніпрі.

Мета надання ОСОБА_1 довідки щодо ФОП ОСОБА_5 та назва місця роботи (приватного підприємства) ОСОБА_2 , який вказаний у позові як третя особи, суд у позивача не уточнив.

При цьому, ОСОБА_1 має діяти добросовісно та надати суду всю інформацію для ідентифікації третьої особи та встановлення поштової адреси місця проживання/перебування чи роботи ОСОБА_5 , що надасть можливість суду інформувати третю особу про час та місце розгляду справи шляхом направлення судової кореспонденції.

Крім того повертаючи позов ОСОБА_1 ухвалою від 22 липня

2020 року, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, не врахував, що відповідно до пункту 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України (в редакції Закону України від 30 березня

2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)») під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Згідно з пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 18 червня 2020 року № 731-IX, який набрав чинності 17 липня 2020 року, процесуальні строки, які були продовжені, зокрема відповідно до пункту 3 розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом, тобто 06 серпня

2020 року.

Отже на дату постановлення судом першої інстанції ухвали про повернення позовної заяви ОСОБА_1 (22 липня 2020 року) в силу положень пункту 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України процесуальний строк на усунення недоліків позовної заяви не сплив та ОСОБА_1 до 06 серпня 2020 року включно, мала право вчиняти додаткові процесуальні дії, спрямовані на усунення недоліків позову.

Суд першої інстанції на зазначені обставини уваги не звернув та передчасно визнав неподаною і повернув позов ОСОБА_1 .

Апеляційний суд вказаних помилок суду першої інстанції не виправив.

Касаційний суд відхиляє доводи касаційної скарги про порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права щодо розгляду справи без виклику її учасників, оскільки питання відкриття провадження у справі судом першої інстанції вирішується без виклику (повідомлення) учасників справи, а апеляційні скарги на ухвали суду про повернення позовної заяви розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи, що передбачено частиною другою статті 369 ЦПК України

Згідно із пунктом 2 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

Згідно з частинами третьою, четвертою статті 406 ЦПК України касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанцій розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції. У випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції.

Частиною шостою статті 411 ЦПК України встановлено, що підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.

З урахуванням викладеного, оскаржувані ухвала суду першої інстанції про повернення позовної заяви та постанова апеляційного суду, прийнята за результатами її апеляційного перегляду, підлягають скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду зі стадії вирішення питання про відкриття провадження.

Оскільки справа підлягає направленню до суду першої інстанції, передбачені частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України підстави для нового розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 400, 402, 406, 409, 411, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська

від 22 липня 2020 року про повернення позовної заяви та постанову Дніпровського апеляційного суду від 25 листопада 2020 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду зі стадії вирішення питання про відкриття провадження.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: Є. В. Синельников О. В. Білоконь Н. Ю. Сакара С. Ф. Хопта В. В. Шипович