1Справа № 335/1503/21 2/335/1314/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2021 року м.Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя у складі: головуючого судді Алєксєєнко А.Б., за участю секретаря судового засідання Капто Д.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) в особі його структурного підрозділу Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), треті особи: Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, Головне управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області, Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», ОСОБА_2 , про повернення коштів в порядку реституції за недійсним договором, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), треті особи: Держава Україна в особі Головного управління в Запорізькій області Державної казначейської служби України, Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», про повернення коштів в порядку реституції за недійсним договором.

В обґрунтування позову зазначивши про те, що 26.06.2008 року між ОСОБА_2 та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ТОВ «ОТП Факторинг Україна», було укладено кредитний договір за умовами якого позичальник отримав кредитні гроші у розмірі 52 100 доларів США. В той же день між сторонами цього договору укладено договір іпотеки за умовами якого боржником було передано в іпотеку квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

14.12.2009 року приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу було вчинено виконавчий напис № 1878 про звернення стягнення на вказаний предмет іпотеки для задоволення вимог ПАТ «ОТП Банк» в розмірі 454 815, 21 гривень.

20.10.2009 року Відділ примусового виконання рішень ВДВС ГУЮ у Запорізькій області, на підставі постанови про прийняття до виконання виконавчого провадження, прийняв до виконання зазначене виконавче провадження.

27.01.2014 року між ВПВР ВДВС ГУЮ у Запорізькій області та філією 08 приватного підприємства «Нива-В.Ш.», яка діяла від імені та в інтересах ПП «Нива-В.Ш.» було укладено договір № 0814090 про надання послуг по організації і проведенню прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна (предмета іпотеки).

30.04.2014 року відбулися прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна, що є предметом іпотеки та належить ОСОБА_2 , а саме: квартири АДРЕСА_2 .

Позивач зазначила, що нею на прилюдних торгах було придбано квартиру за 173 500, 00 грн., про що було складено та підписано протокол № 0814090-1 та нею були здійснені, як оплата за квартиру, на рахунок ВПВР ВДВС ГУЮ у Запорізькій області, наступні платежі:

- 30.04.2014 об 12 год. 07 хв. на р/р № НОМЕР_1 , МФО 813015, , з призначенням платежу: за лот № 1 кв. АДРЕСА_2 , згідно прот. № 0814090-1, сума платежу: 45 000 грн.;

- 30.04.2014 об 12 год. 34 хв. на р/р № НОМЕР_1 , МФО 813015, , з призначенням платежу за лот № 1 кв. АДРЕСА_2 , згідно прот. № 0814090-1, сума платежу: 93 812,77 грн.;

- 08.05.2014 об 15 год. 40 хв. на р/р № НОМЕР_1 , МФО 813015, , з призначенням платежу за лот № 1 кв. АДРЕСА_2 , згідно прот. № 0814090-1, сума платежу: 8 500 грн.

Загальна сума платежів склала 147 312, 77 грн.

Позивач також зазначила, що 19.05.2014 року їй державним виконавцем було видано акт про реалізацію предмета іпотеки, на підставі якого нею було зареєстровано право власності на квартиру та отримано свідоцтво про право власності на це майно від 20.05.2014 року.

У подальшому колишній власник квартири ОСОБА_2 звернувся до Хортицького районного суду м. Запоріжжя із позовною заявою про визнання вищевказаних прилюдних торгів та їх результатів незаконними, визнання незаконним виданого ОСОБА_1 свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 22.05.2014 року.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 10.04.2015 року у справі №3374969/14-ц, провадження № 2/337/176/2015, було визнано недійсними результати прилюдних торгів з реалізації квартири АДРЕСА_2 , що були проведені 30.04.2014 року Філією з Приватного підприємства «Нива-В.Ш.» та оформлені протоколом проведення прилюдних торгів № 0814090 від 30.04.2014 року, визнано недійсним протокол № 0814090 від 30.04.2014 року про проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна; визнано недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 22.05.2014 року, видане приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Вакуленко С.О., зареєстроване в реєстрі за № 975 про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_2 .

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 07.07.2015 року рішення залишено без змін (за наслідками розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 ). Рішення суду набрало законної сили.

Не погоджуючись із вказаними вище рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, ОСОБА_1 оскаржила їх в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Втім, ухвалою суду касаційної інстанції (ВССУ) від 24.03.2016 року - касаційну скаргу ОСОБА_1 розглянуто та відхилено, зазначено, що ухвала оскарженню не підлягає.

Про це вона дізналась після того, як її представник 03.11.2020 року ознайомився у приміщенні Хортицького районного суду м. Запоріжжя з матеріалами цивільної справи № 337/4969/14-ц, зокрема, ухвалою ВССУ від 24.03.2016 року.

Після чого вона на адресу відповідача направила заяву від 15.11.2020 року з вимогою повернути їй грошові кошти в розмірі 147 312, 77 грн., сплачені відповідачу в рахунок придбання квартири. Проте, від відповідача не надійшло жодної відповіді на вказану вище заяву, грошові кошти також не повернуто.

У зв`язку з зазначеним, позивач вважає, що наявні всі підстави для стягнення з відповідача грошових коштів, сплачених нею на виконання недійсного правочину, що і стало підставою для звернення до суду з цим позовом.

З урахування зазначеного позивач просить суд стягнути з відповідача грошові кошти в сумі 147 312,77 грн. в порядку реституції за недійсним договором та судові витрати пов`язані з розглядом справи.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 15.02.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено провести в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, учасникам по справі надано строк для подання заяв по суті справи.

02.03.2021 року від Головного управління Державної казначейської служби України в Запорізькій області надійшли письмові пояснення на позовну заяву в яких зазначено про те, що Головне територіальне управління юстиції у Запорізькій області припинено, як юридичну особу - 21.01.2021, а такої установи, як Держава Україна в особі Головного управління в Запорізькій області Державної казначейської служби України не існує, існує Головне управління Державної казначейської служби України в Запорізькій області. Крім того, Головне управління Державної казначейської служби України в Запорізькій області посилається на пропущення позивачем строків позовної давності, та не поважність причин пропуску строку, оскільки позивач активно приймала участь у розгляді апеляційної та касаційної скарги на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 10.04.2015 року у справі №3374969/14-ц, провадження № 2/337/176/2015.

05.03.2021 року від відповідача по справі надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач посилається на те, що перевіркою автоматизованої системи виконавчих проваджень встановлено, що на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області перебувало виконавче провадження №17086963 з примусового виконання виконавчого напису №1878, вчиненого 14.12.2009 приватним нотаріусом Мукачевського районного нотаріального округу, Вімерт В.І., про звернення стягнення на квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_2 для задоволення вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на загальну суму 456 515,21 грн. Згідно даних автоматизованої системи виконавчих проваджень встановлено, що 30.04.2014 року, філією 08 ПП «Нива - В.Ш.», реалізовано квартиру АДРЕСА_2 , що належить боржнику на праві приватної власності за 173 500,00 грн. Переможцем прилюдних торгів стала ОСОБА_1 , якою було сплачено 26 025,00 грн. винагороди спеціалізованій торгівельній організації філії 08 ПП «Нива -В.Ш.» та 147 475,00 грн. перераховано на рахунок Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області, з яких: 1 500,00 грн. авансового внеску повернуто на рахунок стягувача; 127 525,38 грн., перераховано на рахунок стягувана ТОВ «ОТП Факторинг Україна», згідно виконавчого документа, 14 169,48 грн. - стягнуто виконавчого збору та 5 780,14 грн. - стягнуто витрат на проведення виконавчих дій. 19.05.2014 року державним виконавцем складено акт державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки та направлено на адресу філії 08 ПП «Нива - В.Ш.». 24.06.2014 року виконавче провадження завершено на підставі п.8 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону, яка діяла на той момент), про що винесено відповідну постанову. Згідно акту про вилучення виконавчих проваджень для знищення від 28.02.2018, вищезазначене виконавче провадження, боржником за якими виступає ОСОБА_2 , - знищено. Разом з цим, зазначено про пропуск позивачем строку позовної давності. Так, рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 10.04.2015 року у справі №3374969/14-ц, було визнано недійсними результати прилюдних торгів з реалізації квартири АДРЕСА_2 ; визнано недійсним протокол № 0814090 від 30.04.2014 року про проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна; визнано недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 22.05.2014 року, видане приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Вакуленко С.О., зареєстроване в реєстрі за № 975 про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_2 за ОСОБА_1 .. На зазначене рішення суду Відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області та ОСОБА_1 було подано апеляційні скарги. Згідно ухвали Апеляційного суду Запорізької області від 07.07.2015 року апеляційні скарги відхиллено, рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 10.04.2015 залишено без змін. Відповідно до ст.384 ЩІК України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної з дня її прийняття. Тож з 07.07.2015 позивачу було відомо, що рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 10 квітня 2015 року по справі № 337/4969/14-ц 07.07.2015 набрало законної сили, оскільки саме нею подавалися апеляційна скарга на це рішення, про що вона сама зазначає в позові. Також позивачем подавалася і касаційна скарга на ухвалу Апеляційного Запорізької області від 07.07.2015 року, яку було відхилено ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24.03.2016. Таким чином, є цілком очевидним, що саме 07.07.2015 позивач довідалася про набрання чинності рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 10 квітня 2015 року, оскільки - позивачем подавалася касаційна скарга. Отже, в даному випадку, з врахуванням загальних правил визначення строків, перебіг позовної давності починається з 07.07.2015 року та відповідно закінчується 07.07.2018 року.

З урахуванням зазначеного, відповідач просить суд відмовити у задоволені позову у повному обсязі у зв`язку з пропуском строку позовної давності.

15.03.2021 року від третьої особи ТОВ «ОТП Факторинг Україна» надійшов відзив на позовну заяву, який за своїм змістом є поясненням третьої особи, в якому зазначено про те, що посилання позивача, що він не був обізнаний про винесення ухвали, якою касаційну скаргу розглянуто та відхилено, не є підставою для визнання зазначених обставин такими, які є об`єктивно непереборними та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій. Твердження позивача про те, що про наявність рішення він дізнався лише в 2020 році не відповідає дійсності, адже відносини щодо забезпечення доступу до судових рішень та веде Єдиного державного реєстру судових рішень регулюються Законом України «Про доступ до судових рішень» (який набрав чинності з 01.06.2006 року), статтями 2, 4 якого встановлене кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Це забезпечується офіційним оприлюдненням судових рішень на офіційному веб-порталі суд влади України в порядку, встановленому цим Законом. Судові рішення, внесені до Реєстру відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. З урахуванням зазначеного позивач не була позбавлена можливості ознайомитися з текстом ухвали у Єдиному державному реєстрі судових рішень. На підставі вищезазначеного просить суд відмовити у задоволені позову у повному обсязі.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 01.04.2021 року до участі у справі у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору залучено Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області та ОСОБА_2 . Змінено назву відповідача з Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) на Південно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) в особі його структурного підрозділу Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро). Змінено назву третьої особи з Держава Україна в особі Головного управління в Запорізькій області Державної казначейської служби України на Головне управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області.

26.03.2021 року до суду надійшла уточнена позовна заява без зміни предмету та підстав позову, а лише з зазначенням учасників справи відповідно до ухвали Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 01.04.2021 року. Також в уточненій позовній заяві позивач зазначає про те, що нею не було пропущено строк позовної давності, оскільки її право було порушено лише 23.03.2021 року коли було скасовано запис у державному реєстрі про право власності на квартиру АДРЕСА_2 .

Крім того, 26.03.2021 року до суду від позивача надійшло клопотання про поновлення пропущеного строку позовної давності. Клопотання обґрунтовано тим, що після отримання позивачем ухвали Апеляційного суду Запорізької області від 07.07.2015 року в неї було два варіанта дій: оскаржити рішення в касаційному порядку або звернутися до іншої сторони правочину з вимогою про повернення коштів в порядку реституції за недійсним договором. При цьому вищезазначені два варіанта дій є взаємовиключними, тобто обрати можливо було лише один варіант. ОСОБА_1 було обрано варіант оскарження ухвали Апеляційного суду Запорізької області від 07.07.2015 року в касаційному порядку. Про те, що касаційну скаргу ОСОБА_1 було розглянуто та відхилено вона дізналась після того, як її представник 03.11.2020 року ознайомився з матеріалами цивільної справи, зокрема з ухвалою ВССУ від 24.03.2016 року. З урахуванням вищевикладеного позивач вважає, що причини пропущення строку позовної давності є поважними, так як вона вирішила спочатку використати своє право на можливість щодо касаційного оскарження і дізналась про рішення касаційної інстанції тільки 03.11.2020 року. Також зазначає, що 23.03.2021 року було скасовано запис про право власності у відповідному державному реєстрі на квартиру, та лише після цього позивач фактично перестала бути власником квартири, а тому саме 23.01.2021 року її право було порушено. При розгляді справи просить визнати поважними строки пропуску позовної давності.

Позивач та її представник належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явилися, разом з цим, представником позивача - адвокатом Біліченко О.О., було подано клопотання про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача.

Відповідач - Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) в особі його структурного підрозділу Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився, разом з тим від його представника надійшла заява про розгляд справи за його відсутності у якій зазначено про те, що відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує та просить суд відмовити у задоволені позову у зв`язку з пропуском строку позовної давності.

Третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явилася, разом з тим, від її представника надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності її представника.

Треті особи: Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», ОСОБА_2 , належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи не надходило.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України неявка в судове засідання належним чином повідомленого учасника справи не перешкоджає її розгляду.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступних висновків.

26.06.2008 року ОСОБА_2 та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено кредитний договір за умовами якого позичальник отримав кредитні гроші у розмірі 52 100 доларів США. В той же день між сторонами цього договору було укладено договір іпотеки за умовами якого ОСОБА_2 передав в іпотеку квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

14.12.2009 року приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу було вчинено виконавчий напис № 1878 про звернення стягнення на вказаний предмет іпотеки для задоволення вимог ПАТ «ОТП Банк» в розмірі 454 815,21 гривень.

20.10.2009 року Відділ примусового виконання рішень ВДВС ГУЮ у Запорізькій області, на підставі постанови про прийняття до виконання виконавчого провадження, прийняв до виконання зазначене виконавче провадження.

27.01.2014 року між ВПВР ВДВС ГУЮ у Запорізькій області та філією 08 приватного підприємства «Нива-В.Ш.», яка діяла від імені та в інтересах ПП «Нива-В.Ш.» було укладено договір № 0814090 про надання послуг по організації і проведенню прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна (предмета іпотеки).

30.04.2014 року відбулися прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна, що є предметом іпотеки та належить ОСОБА_2 , а саме: квартири АДРЕСА_2 .

Так, ОСОБА_1 на прилюдних торгах придбала квартиру за 173 500, 00 грн., про що було складено та підписано протокол № 0814090-1 та нею були здійснені, як оплата за квартиру, на рахунок ВПВР ВДВС ГУЮ у Запорізькій області, наступні платежі:

- 30.04.2014 об 12 год. 07 хв. на р/р № НОМЕР_1 , МФО 813015, ЄДРПОУ ! 2891463, з призначенням платежу: за лот № 1 кв. АДРЕСА_2 , згідно прот. № 0814090-1, сума платежу: 45 000 гри.;

- 30.04.2014 об 12 год. 34 хв. на р/р № НОМЕР_1 , МФО 813015, ЄДРПОУ 2891463, з призначенням платежу за лот № 1 кв. АДРЕСА_2 , згідно прот. № 0814090-1, сума платежу: 93 812,77 гри.;

- 08.05.2014 об 15 год. 40 хв. на р/р № НОМЕР_1 , МФО 813015, ЄДРПОУ 2891463, з призначенням платежу за лот № 1 кв. АДРЕСА_2 , згідно прот. № 0814090-1, сума платежу: 8 500 грн.

Загальна сума платежів: 147 312, 77 грн.

19.05.2014 року державним виконавцем було видано акт про реалізацію предмета іпотеки, на підставі якого ОСОБА_1 було зареєстровано право власності на квартиру та отримано свідоцтво про право власності на це майно від 20.05.2014 року.

Колишній власник квартири ОСОБА_2 звернувся до Хортицького районного суду м. Запоріжжя із позовною заявою про визнання вищевказаних прилюдних торгів та їх результатів незаконними, визнання незаконним виданого ОСОБА_1 свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 22.05.2014 року.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 10.04.2015 року у справі №3374969/14-ц, провадження № 2/337/176/2015, позов задоволено, визнано недійсними результати прилюдних торгів з реалізації квартири АДРЕСА_2 , що були проведені 30.04.2014 року Філією з Приватного підприємства "Нива-В.Ш." та оформлені протоколом проведення прилюдних торгів № 0814090 від 30.04.2014 року, визнано недійсним протокол № 0814090 від 30.04.2014 року про проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна; визнано недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 22.05.2014 року, видане приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Вакуленко С.О., зареєстроване в реєстрі за № 975 про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_2 .

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 07.07.2015 року рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 10.04.2015 року у справі №3374969/14-ц, провадження № 2/337/176/2015, залишено без змін. Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 10.04.2015 року набрало законної сили 07.07.2015 року.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 березня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 10.04.2015 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 07.07.2015 року без змін.

23.03.2021 року скасовано запис в державному реєстрі прав на нерухоме майно щодо реєстрації за ОСОБА_1 права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч.4 ст.82ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Правові наслідки недійсності правочину визначені ст. 216 ЦК України, відповідно до якої ними є реституція (основний наслідок) та відшкодування збитків (додатковий наслідок).

Так, відповідно ч. ч. 1-3 зазначеної норми передбачено, що у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів.

У п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» передбачено, що реституція як спосіб захисту цивільного права (ч. 1ст. 216 ЦК України) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним, чи який визнано недійсним. У зв`язку із цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред`явлена тільки стороні недійсного правочину.

Так, відповідачем по справі та третьою особою - Головним управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області було заявлено клопотання про застосування позовної давності та відмову у задоволені позову.

Разом з тим, позивачем було заявлено клопотання про визнання поважною причину пропуску строку позовної давності та його поновлення.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (стаття 253 ЦК України).

Згідно ч.ч. 3-5 ст. 267 ЦК України - позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Як зазначає позивач про факт порушення його права вона дізналася лише 03.11.2020 року після ознайомлення її представника з матеріалами справи № 337/4969/14-ц, а також вважає, що оскільки право її власності на квартиру було скасовано лише 23.03.2021 року, а тому саме з цього часу її право було порушено.

Так, позивач звернулася до суду з позовом про повернення коштів в порядку реституції за недійсним договором, недійсність якого була встановлена рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 10.04.2015 року у справі №3374969/14-ц, провадження № 2/337/176/2015, яке було залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 07.07.2015 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 березня 2016 року. Рішення набрало законної сили 07.07.2015 року.

З позовною заявою позивач звернулась до суду 11.02.2021 року, тобто поза межами трирічного строку позовної давності. Посилання позивача на те, що про наявність ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 березня 2016 року вона дізналась лише 03.11.2020 після ознайомлення її представника з матеріалами цивільної справи на думку суду не може бути визнано поважною причиною пропуску строку позовної давності, оскільки позивач у даній справі особисто подавала касаційну скаргу на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 10.04.2015 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 07.07.2015 року, що свідчить про те, що вона була обізнана зі змістом ухвали Апеляційного суду Запорізької області від 07.07.2015 року у якій було зазначено про те, що вона набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів. Разом з тим, а ні в ухвали суду апеляційної інстанції, а ні діючим законодавстві, не передбачено, що подання касаційної скарги зупиняє дію рішення суду першої та апеляційної інстанції.

Щодо доводу позивача про те, що нею не було пропущено строк позовної давності, оскільки її право було порушено лише 23.03.2021 року, коли у державному реєстрі було скасовано її право власності, то на думку суду, він не заслуговує на увагу, оскільки предметом розгляду даної справи є повернення коштів в порядку реституції за недійсним договором, недійсність якого була встановлена рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 10.04.2015 року, яке було залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 07.07.2015 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 березня 2016 року. Рішення набрало законної сили 07.07.2015 року. З урахування зазначеного скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про право власності не впливає на перебіг строку позовної давності у даній справі.

Крім того, доводи позивач про те, що її право було порушено лише 23.03.2021 року, спростовується тим, що з позовом ОСОБА_1 звернулася ще 11.02.2021 року, у якому зазначила про те, що відповідачем порушено її права та інтереси, оскільки відповідач не повертає грошові кошти в порядку реституції за недійсним договором, тобто тоді, коли її право, на її думку, ще не було порушено, що само по собі протирічить одне одному.

Вирішуючи питання застосування строків позовної давності суд враховує висновки у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії", де зазначено: заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, яка набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом. Європейський суд з прав людини зазначає, що «позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав учасників Конвенції, виконує декілька завдань, в тому числі і забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу» (рішення у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії» від 20 вересня 2011 року, рішення у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства» від 22 жовтня 1996 року).

З урахування вищезазначеного, суд приходить до висновку про ет, що позивач звернулась до суду з позовом поза межами трирічного строку позовної давності, відповідачем до ухвалення рішення заявлено про пропуск позивачем строку позовної давності, а аргументи наведені позивачем, як підстави для поновлення строку позовної давності суд вважає не поважними, а підстави не пропуску такого строку суд вважає такими, що не заслуговують на увагу, а тому приходить до висновку про відмову у задоволені позову у зв`язку із пропуском строку позовної давності.

Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд вирішує питання розподілу судових витрат. Оскільки суд прийшов до висновку про відмову у задоволені позову, судові витрати у даній справі покладаються на позивача по справі.

Керуючись ст. ст. 76-81, 89, 141, 247, 258, 259, 263-265, 279, 352, 354, Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ :

У задоволені позову ОСОБА_1 до Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) в особі його структурного підрозділу Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), треті особи: Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, Головне управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області, Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», ОСОБА_2 , про повернення коштів в порядку реституції за недійсним договором - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи може бути подана до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд міста Запоріжжя.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: А.Б.Алєксєєнко