Провадження № 2/761/1926/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2021 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Фролової І.В.,

секретаря судового засідання - Мехеди А.В.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Музичук Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві у порядку загального позовного провадження в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного Акціонерного Товариства «Комерційний банк «Надра» Білої Ірини Володимирівни, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправними дій щодо невключення в Реєстр акцептованих вимог кредиторів,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 (надалі - позивач) звернулася до суду з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного Акціонерного Товариства «Комерційний банк «Надра» Білої Ірини Володимирівни, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправними дій щодо невключення в Реєстр акцептованих вимог кредиторів, у якому з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог просила суд наступне:

- Визнати протиправними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо невключения в Реєстр акцептованих вимог кредиторів ПАТ «КБ «Надра» кредиторських вимог ОСОБА_2 ;

- Зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» та Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити до Реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «КБ «Надра» кредиторські вимоги ОСОБА_2 на суму 168 322 166,75 гривень (сто шістдесят вісім мільйонів триста двадцять дві тисячі сто шістдесят шість гривень 75 копійок), серед яких:

59 618 048,20 гривень - сума незаконно списаної курсової різниці;

22 893 330,50 гривень - сума індексу інфляції;

12 838 297,50 гривень - три відсотки річних;

72 972 490,55 гривень - сума спричинених збитків,

як такі, що підлягають задоволенню згідно до восьмої черговості вимог кредиторів (або до іншої відповідної черговості вимог кредиторів).

Позовні вимоги мотивує тим, що 10 липня 2015 року ОСОБА_2 звернулась до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного Акціонерного Товариства «Комерційний банк «Надра» із заявою про включення кредиторських вимог ОСОБА_2 до загального реєстру акцептованих вимог кредиторів Публічного Акціонерного Товариства «Комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ «КБ «Надра») на загальну суму 484 430 607,49 гривень. 28 січня 2016 року ОСОБА_2 в особі її повноважного представника ОСОБА_1 , який діє за довіреністю від її імені дізналась, що їй відмовлено у прийнятті вказаної заяви. Зазначає, що будь-яких пояснень стосовно вказаної відмови та будь-якого письмового підтвердження такої відмови станом на момент подання цієї позовної заяви Позивачу не надано.

Позивач у своєму позові зазначає, що 09 лютого 2016 року звернулась із вказаним позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва.

25 лютого 2020 року Окружним адміністративним судом міста Києва було закрито провадження у адміністративній справі № 826/2065/16 в частині заявлених позовних вимог, про що винесено відповідну Ухвалу.

Керуючись викладеним, Позивач звернулася із позовом в частині кредиторських вимог у порядку цивільного судочинства.

Позивачка дізналась про закриття провадження стосовно її адміністративного позову в частині заявлених нею кредиторських вимог з Ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 лютого 2020 року № 826/2065/16, яка була їй вручена 12 березня 2020 року разом із Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 березня 2020 року № 826/2065/16. Вказаним Рішенням та Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва підтверджено право Позивачки на частину заявлених нею позовних вимог у адміністративному судочинстві. Відповідно, вказана частина позовних вимог. Оскільки права позивачки були порушені, а також останньою було понесено збитки, вона звернулася до суду з відповідним позовом.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 01 транвя 2020 року було відкрито провадження у справі, призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

18 серпня 2020 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву. Відповідно до змісту зазначеного відзиву вбачається, що представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, обґрунтовуючи це тим, що на сьогодні, ПАТ «КБ «Надра» є самостійною юридичною особою. Банк перебуває у стані припинення, але запису про його ліквідацію як юридичної особи до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не внесено. Таким чином та, враховуючи висновки Великої Палати Верховного Суду, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб та ПАТ «КБ «Надра» є дві різні юридичні особи. Оскільки позивач оскаржує дії Уповноваженої особи Фонду не як суб`єкта владних повноважень, а як органу управління Банком, який здійснює заходи щодо забезпечення збереження активів Банку, запобігання втрати майна та грошових коштів, такий спір не є публічно-правовим. При цьому, виходячи із суті позовних вимог, стороною у спорі є ПАТ «КБ «Надра», що фактично повинен бути відповідачем у цій справі в особі Уповноваженої особи Фонду (а не сама Уповноважена особа Фонду).

Щодо позовних вимог представником було зазначено наступне: Фондом не допускалася протиправна бездіяльність по відношенню до Позивача та не порушувалися його права чи інтереси, у зв`язку з тим, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не наділений повноваженнями розглядати та приймати рішення щодо акцептування чи відмови в акцепті кредиторам ПАТ «КБ «Надра». Позивачами також не зазначено яким чином Фондом порушено їх права чи інтереси. Так, повноваження тимчасового адміністратора та ліквідатора публічного акціонерного товариства «КБ «Надра» були делеговані виконавчою дирекцією Фонду Уповноваженій особі. Згідно частини третьої статті 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Уповноважена особа Фонду діє від імені банку в межах повноважень Фонду. Отже, позовні вимоги відносно зобов`язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб включити до реєстру вимог кредиторів ПАТ «КБ «Надра», на думку представника, є передчасними та такими, що не відповідають нормам Закону та не підлягають задоволенню.

08 вересня 2020 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, відповідно зі змісту якого вбачається, що Позивач заперечує проти відзиву. Зазначає, що представник ФГВФО помилково посилається і стверджує про те, що Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» є неналежним відповідачем у даній справі. Стосовно присічних строків на прийняття вимог кредиторів банку, було вказано, що даний аргумент представника ФГВФО безпідставний, адже Позивачем було заявлено свої кредиторські вимоги у межах строків, вказаних в частині 5 статті 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

У судовому засіданні, яке відбулося 08 грудня 2020 року, представником позивача було подано заяву про зменшення позовних вимог.

У судовому засіданні, яке відбулося 04 лютого 2021 року, суд протокольною ухвалою закрив підготовче провадження у справі, призначено до розгляду по суті.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти заявлених позовних вимог заперечувала у повному обсязі, просила суд відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору суд по суті встановив.

За змістом ч.ч.1, 2, 3,4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч. 1, 5-6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з матеріалів справи і це не оспорювалось сторонами, 10 липня 2015 року ОСОБА_2 звернулась до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного Акціонерного Товариства «Комерційний банк «Надра» із заявою про включення кредиторських вимог ОСОБА_2 до загального реєстру акцептованих вимог кредиторів Публічного Акціонерного Товариства «Комерційний банк «Надра» на загальну суму 484 430 607,49 гривень.

28 січня 2016 року ОСОБА_2 в особі її повноважного представника ОСОБА_1 , який діє за довіреністю від її імені дізналась, що їй відмовлено у прийнятті вказаної заяви.

З матеріалів справи не вбачається наявність будь-яких пояснень стосовно вказаної відмови та будь-якого письмового підтвердження такої відмови станом на момент розгляду справи.

09 лютого 2016 року Позивач звернулась із вказаним позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва.

25 лютого 2020 року Окружним адміністративним судом міста Києва було закрито провадження у адміністративній справі № 826/2065/16 в частині заявлених позовних вимог, про що винесено відповідну Ухвалу.

02 березня 2020 року Окружним адміністративним судом міста Києва було також винесено Рішення, яким було відмовлено в задоволенні решти позовних вимог стосовно виплати гарантованих сум відшкодування у межах 200 000 гривень.

Закриваючи провадження у вказаній адміністративній справі в частині заявлених позовних вимог, адміністративний суд зазначив: «Як вбачається з матеріалів справи, позивач в частині позовних вимог, що стосуються кредиторських вимог, оскаржує дії відповідачів, не як суб`єктів владних повноважень, а як органу управління банком, який здійснює заходи щодо забезпечення збереження активів банку, запобігання втрати майна та грошових коштів.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що даний спір в цій частині позовних вимог не є публічно-правовим.

Вищевикладене узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду викладеною в постанові від 18.04.2018р. справа № 826/7532/16 провадження № 11-151апп18.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

З огляду на вищевикладене та враховуючи позицію Верховного Суду, суд приходить до висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі в частині позовних вимог, що стосуються кредиторських вимог.

Також, на виконання вимоги, зазначеної у ч. 1 ст. 239 КАС України, є необхідним роз`яснити позивачу, що розгляд таких позовних вимог має здійснюватися у порядку цивільного судочинства, із врахуванням правил територіальної підсудності відповідно до Цивільного процесуального кодексу України».

Як було повідомлено представником позивача, Позивач звертаючись до адміністративного суду в 2016 році із заявленими позовними вимогами діяв законно з огляду на наступне.

Згідно із пунктом 25 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №8 від 20 травня 2013 року «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів» зазначено, що «відповідно до частин першої та другої статті 3 Закону України від 23 лютого 2012 року N 4452-VI "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд є юридичною особою публічного права. Оскільки Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є державною спеціалізованою установою, яка виконує функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, то спори, які виникають у цих правовідносинах, є публічно- правовими та підлягають розгляду за правилами КАС України».

Тобто на момент звернення Позивача із вказаним позовом до адміністративного суду безпосередньо існувала наведена вище норма пункту 25 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №8 від 20 травня 2013 року «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів», якою не розділялись вимоги до Фонду гарантування вкладів у приватно-правових чи публічно-правових відносинах. Відповідно до наведеної норми Фонд гарантування вкладів визнавався юридичною особою публічного права і всі спори, які виникали за участі Фонду вважались публічно-правовими та підлягали розгляду за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 5 ст 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон) протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб- вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються. У разі призначення уповноваженої особи Фонду, якій делеговано Фондом повноваження щодо складення реєстру акцептованих вимог кредиторів, кредитори заявляють про свої вимоги до банку такій уповноваженій особі Фонду.

Як вбачається із матеріалів справи, а саме із оголошення про ліквідацію та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» випливає: «Відповідно до постанови Правління НБУ від 04 червня 2015 року №356 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 05 червня 2015 року №113, «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «Надра» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно із яким розпочато процедуру ліквідації ПАТ «КБ «Надра» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Стрюкову Ірину Олександрівну строком на 1 рік з 05 червня 2015 року по 04 червня 2016 року включно... Вимоги кредиторів прийматимуться протягом ЗО днів з дня опублікування в газеті «Голос України» оголошення про відкликання банківської ліцензії, ліквідації банку та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку за адресою: вул. Артема, буд. 15, м. Київ, 04053».

В іншому своєму оголошенні Фонд зазначив: «Відповідно до частини 5 статті 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вимоги кредиторів приймаються протягом ЗО днів з дня опублікування в газеті «Голос України» оголошення про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб повідомляє, що інформацію про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку, призначення уповноваженої особи Фонду та відшкодування коштів вкладникам ПАТ «КБ «Надра» опубліковано в газеті «Голос України» 12 червня 2015 року №103 (6107)».

Отже, із викладеного вище випливає, що Фонд приймав кредиторські вимоги з 12 червня 2015 року по 13 липня 2015 року (включно). ОСОБА_2 заявила свої кредиторські вимоги 10 липня 2015 року, тобто вчасно. Вказані кредиторські вимоги були вручені Уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного Акціонерного Товариства «Комерційний банк «Надра» Білій Ірині Володимирівні13 липня 2015 року.

Відтак судом, в даному випадку, жодних порушень вказаних вище норм чинного законодавства з боку Позивачки не встановлено. Відповідно вказана підстава не може бути підставою для відмови у включенні кредиторських вимог ОСОБА_2 до загального реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «КБ «Надра».

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо невключения в Реєстр акцептованих вимог кредиторів ПАТ «КБ «Надра» кредиторських вимог ОСОБА_2 ., суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до договору від 09 грудня 2010 року про відступлення прав вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Інвестиційна перспектива» стосовно банківських рахунків у гривнях та тройських унціях золота № НОМЕР_1 згідно з договором банківського рахунку №590 від 07 липня 2006 року та пов`язаними правовідносинами в повному обсязі у ОСОБА_2 виникло право стягнути кошти за вказаними рахунками.

Зазначений вище договір банківського рахунку №590 від 07 липня 2006 року був первісно укладений між ПАТ «КБ «Надра» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Інвестиційна перспектива».

Так як зазначені вище вимоги за цим Договором були відступлені ОСОБА_2 , то на даний час вказаний договір є чинним між ОСОБА_2 і ПАТ «КБ «Надра».

Відповідно до банківської виписки з розрахункового рахунку № НОМЕР_2 у золоті, на підставі договору банківського рахунку №590 від 07 липня 2006 року, станом на 20 березня 2008 року Банком були проведені операції з купівлі-продажу банківського металу Товариства, зокрема, серед іншого, і за договорами: №32/2008/133, №32/2008/130, №32/2008/138, №32/2008/140, №32/2008/148, загальною кількістю 113 320 тройських унцій золота загальною вартістю - 583 069 758,40 гривень.

Відповідні кошти були перераховані Банком на розрахунковий рахунок Товариства в українських гривнях № НОМЕР_3 . Вказані операції чітко відображені у банківських виписках, складених на дату 20 березня 2008 року.

Після здійснення купівлі-продажу золота Банком частина вказаних грошових коштів у розмірі 101 867 602,41 гривень була направлена на погашення позичкової (кредитної) заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Інвестиційна перспектива», яка була у останнього перед Банком за договором кредитної лінії №26/5/2006/959-К/53 від 28 липня 2006 року.

Проте 08 квітня 2008 року банк в односторонньому порядку відмінив операції із вказаного вище продажу банківського металу та провів операції, які відображені як «исправительные проводки в связи с отменой покупки (продажи) банковского металла от 20.03.08» на банківських рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Інвестиційна перспектива». При цьому: ПАТ КБ «Надра» списав грошові кошти у сумі 583 069 758,40 гривень з рахунку Товариства та відновив позичкову заборгованість останнього за кредитним договором на суму - 101 867 602,41 гривень, який був укладений між Товариством та Банком, чим фактично розірвав договори продажу банківського металу і присвоїв суму грошових коштів - курсової різниці на суму 63 873 973,20 гривень.

Крім цього, що стосується кредитних коштів Товариства, то судом встановлено, що з

Факт списання 08 квітня 2008 року банком заявлених позивачем до стягнення коштів, а відповідно і кредиторських вимог Позивачки, підтверджено самим банком та встановлено судом, а саме відповідно до Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 23 квітня 2012 року у справі №2-7298/11 встановлено:

«Грошові кошти у розмірі 583 069 758,40 гривень зараховані на рахунок Товариства № НОМЕР_1 та їх частина у розмірі 101 867 602,41 грн. була направлена на погашення позичкової (кредитної) заборгованості ТОВ «Компанія «Інвестиційна перспектива»» перед ВАТ КБ «Надра» за кредитним договором № 26/5/2006/959/-KJ53 від 28.07.2006року.

08.04.2008 року ВАТ КБ «Надра» провів виправні проводки на банківських рахунках Товариства та списав з розрахункового рахунку 583 069 758,40 гривень та поновив позичкову (кредитну) заборгованість.»

Відповідно до Ухвали Апеляційного суду м. Києва від 6 листопада 2012 року у справі № 2-7298/11 (апеляційний номер № 22-9375/2012) встановлено :

«Грошові кошти у розмірі 583 069 758,40 гривень зараховані на рахунок Товариства № НОМЕР_1 та їх частина у розмірі 101 867 602,41 грн. була направлена на погашення позичкової (кредитної) заборгованості ТОВ «Компанія «Інвестиційна перспектива»» перед ВАТ КБ «Надра» за кредитним договором № 26/5/2006/959/-К/53 від 28.07.2006року.

08.04.2008 року ВАТ КБ «Надра» провів виправні проводки на банківських рахунках Товариства та списав з розрахункового рахунку 583 069 758,40 гривень та поновив позичкову (кредитну) заборгованість.».

Із змісту вказаної ухвали апеляційного суду вбачається, що 20.03.2008 року банком було погашено кредитну заборгованість у розмірі 101 867 602,41 грн. Проте, вже 08.04.2008 року банк (відповідач) відновив таку кредитну заборгованість, повернувши такі кошти Товариству, і потім одразу списав 583 069 758,40 гривень з відповідного рахунку, які серед іншого включали 101 867 602,41 гривень тіла кредиту та 459 319,49 гривень процентів по кредиту, а також і курсову різницю у розмірі 63 873 973,20 гривень. Тобто, 08.04.2008 року банк повторно забрав на свою користь вказані кошти тіла кредиту та процентів на свою користь, а також присвоїв на свою користь вказану курсову різницю.

Відповідно до Ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 січня 2013 року у справі № 2-7298/11 встановлено:

«Судами встановлено, що 9 грудня 2010 року ОСОБА_2 за укладеним договором відступлення права вимоги отримала право повернення коштів ТОВ «Компанія «Інвестиційна перспектива»» стосовно банківських рахунків у гривнях та тройських унціях золота за договором банківського рахунку від 7 липня 2006 року № 590, укладеного між указаним товариством та ПАТ КБ «Надра» та пов`язаними правовідносинами у повному обсязі.

Згідно банківської виписки до розрахункового рахунку, банком були проведені операції з продажу банківського металу по укладеним 20 березня 2008 року по договорам купівлі-продажу, за якими ТОВ «Компанія «Інвестиційна перспектива»» продало банку тройські унції золота загальною кількістю 113 320 унцій, загальна вартість якого становила 583 069 758 грн. 40 коп. Відповідно до вказаних банківських виписок, частина вказаних грошових коштів у розмірі 101 867 602 грн. 41 коп. була направлена на погашення кредитної заборгованості ТОВ «Компанія «Інвестиційна перспектива»» перед ПАТ КБ «Надра». Проте, 8 квітня 2008 року ПАТ КБ «Надра» в односторонньому порядку без укладення договорів зворотнього викупу незаконно відмінив операції з продажу банківського металу, які відбулися 20 березня 2008 року та провів «виправні проводки» на банківських рахунках товариства, при цьому списавши з рахунку товариства 583 069 758 грн. 40 коп., які були отримані товариством від продажу 113 320 тройській унцій золота і поновив позичкову заборгованість компанії.»

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 25 травня 2016 року у справі №761/3009/13-ц було скасовано Рішення суду першої інстанції від 04 лютого 2016 року про відмову ОСОБА_2 у позові на заявлену нею суму вимог.

Зокрема, у абзацах 5-6 на сторінці 9 у мотивувальній частині зазначеного судового Рішення від 25 травня 2016 року вказано: «Таким чином, право позивача є порушеним у зв`язку з неправомірністю дій відповідача щодо скасування операції з продажу банківського металу, які відбулися 20.03.2008 та списання в односторонньому порядку (без відповідного розпорядження клієнта) з рахунку товариства грошових коштів в сумі 583 069 758 грн. 40 коп., отриманих товариством від продажу 113 320 тройських унцій золота, і поновлення позичкової заборгованість цього товариства перед банком за кредитним договором, а відтак, в силу вимог Закону банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.».

Вказаного висновку дійшов Верховний Суд України в постанові від 06.07.2015, винесеної по даній справі № 6-301 цс15, яка, в силу вимог частини 1 статті 360-7 ЦПК України, є обов`язковою для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права".

У абзацах 1-2 на сторінці 6 у мотивувальній частині зазначеної Постанови Верховного Суду України від 06 липня 2015 року у справі № 6-301 цс 15 зазначено: «Згідно з випискою банку з розрахункового рахунку цього товариства (тобто - ТОВ "Компанія "Інвестиційна перспектива") банком проведено операції з продажу банківського металу за договорами купівлі-продажу від 20 березня 2008 року, за якими ТОВ "Компанія "Інвестиційна перспектива" продало банку тройські унції золота у кількості 113 тис. 320 тройських унцій вартістю 583 млн. 069 тис. 758 грн 40 коп. Відповідно до виписок банку частину грошових коштів у розмірі 101 млн 867 тис. 602 грн 41 коп. було направлено на погашення кредитної заборгованості ТОВ "Компанія "Інвестиційна перспектива" перед ПАТ КБ "Надра" за кредитним договором від 28 липня 2006 року. 8 квітня 2008 року банк в односторонньому порядку без укладення договорів зворотного викупу скасував операції з продажу банківського металу, які відбулися 20 березня 2008 року та здійснив виправні проводки на банківських рахунках товариства, списавши з рахунку товариства 583 млн 069 тис. 758 грн 40 коп., отриманих товариством від продажу 113 тис. 320 тройських унцій золота, і поновив позичкову заборгованість цього товариства перед банком за вказаним кредитним договором.».

Далі у передостанньому абзаці на сторінці 10, абзацах 4-8 на сторінці 11 у мотивувальній частині згаданої Постанови Верховний Суд України зробив наступник висновок: «Судами не встановлено, що правомірність правочинів з купівлі- продажу банківських металів від 20 березня 2008 року, на підставі яких відбулося зарахування коштів на банківський рахунок товариства та їх списання з рахунку, у передбаченому законом порядку спростована. Так, законодавством не встановлено нікчемності договору купівлі-продажу банківських металів у разі відсутності заяви про їх купівлю (продаж) або відсутності письмового чи іншого договору. Крім того, сторони у справі, яка переглядається, не оспорювали у встановленому законом порядку правомірність вчиненого правочину.

Відповідно до частини першої статті 218 ЦК України заперечення однією зі сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами.

Такими письмовими підтвердженнями є виписки з особових рахунків клієнтів, які призначаються для видачі або надсилання клієнтам (п. 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України 18 червня 2003 року№ 254).

Висновок суду про правомірність дій банку щодо вчинення виправиш проводок ґрунтується на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 1073 ЦК України в разі безпідставного списання грошових коштів банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

З наведеним мотивів судові рішення про відмову ОСОБА_2 у задоволенні позову про стягнення грошових коштів не можна визнати обґрунтованими».

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 липня 2017 року та Постановою Верховного Суду України від 30 жовтня 2017 року залишено в силі зазначене вище судове Рішення Апеляційного суду міста Києва від 25 травня 2016 року у справі №761/3009/13-ц.

З вищенаведеного судом було встановлено, що вказаними судовими рішеннями, які набрали законної сили було встановлено факт неправомірності дій Банку.

Суд зауважує, що правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені, зокрема, Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон № 4452-VI).

Частиною першою статті 3 Закону № 4452-VI визначено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Щодо тимчасової адміністрації було встановлено, що на виконання постанови Правління Національного банку України від 05.02.2015 №83 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до категорії неплатоспроможних», керуючись пунктом 2 частини 5 статті 12 та статтею 34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.02.2015 №26 в Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Надра» з 06.02.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію строком на три місяці.

Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Надра» призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації і ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Стрюкову Ірину Олександрівну.

Рішенням Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 23.04.2015 №85 продовжено здійснення тимчасової адміністрації та повноваження уповноваженої особи Фонду до 05.06.2015 включно.

В подальшому, рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 05.06.2015 №113 на підставі постанови Правління Національного банку України від 04.06.2015 №356 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» розпочато ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» та призначено Стрюкову Ірину Олександрівну Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку строком на 1 рік з 05.06.2015 до 04.06.2016 включно.

На підставі пункту 2 частини п`ятої статті 12, частини першої статті 35, частини п`ятої статті 44, частини третьої статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон) виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі-Фонд) прийняла рішення від 28 квітня 2016 р. № 616 про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ «КБ «Надра» строком на два роки до 04 червня 2018 включно.

Водночас, відповідно до зазначеного рішення продовжено повноваження ліквідатора ПАТ «КБ «НАДРА». визначені Законом, зокрема, статтями 37. 38. 47-52. 521. 53 Закону, в тому числі з підписання всіх договорів, пов`язаних з реалізаиією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності Стрюкової Ірини Олександрівни строком на два роки до 04 червня 2018 включно.

Рішенням Виконавчої дирекції ФГВФО від 03.11.2016 № 2342 продовжено строк здійснення процедури ліквідації ПАТ «КБ «Надра» до 03 червня 2020 року з відповідним продовженням повноважень Уповноваженої особи Фонду.

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 3383 від 17 грудня 2018 року про зміну уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра». Відповідно до зазначеного рішення повноваження ліквідатора ПАТ «КБ «Надра» визначені Законом «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 521, 53, у тому числі з підписання всіх договорів, пов`язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, делеговано провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу організації процедур ліквідації неплатоспроможних банків департаменту управління активами Білій Ірині Володимирівні з 18 грудня 2018 року.

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №1179 від 22 червня 2020 року «Про деякі питання здійснення ліквідації ПАТ «КБ «Надра».

Відповідно до зазначеного рішення строк управління майном (активами) ПАТ «КБ «Надра») та задоволення вимог його кредиторів продовжено на час існування обставин, що унеможливлюють здійснення продажу майна (активів) банку та задоволення вимог кредиторів.

Також рішенням продовжено визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» повноваження ліквідатора ПАТ «КБ «Надра», делеговані провідному професіоналу з питань ліквідації банків відділу організації процедур ліквідації банків департаменту ліквідації банків Білій Ірині Володимирівні, на час існування обставин, що унеможливлюють здійснення продажу майна (активів) банку та задоволення вимог кредиторів.

Рішення №1179 від 22 червня 2020 року прийняте з метою виконання всіх заходів, пов`язаних з ліквідацією ПАТ «КБ «Надра», передбачених Законом, та на підставі пункту 2 частини п`ятої статті 12, частини першої статті 35, частини п`ятої статті 44, статті 48 Закону, підпункту 2 пункту 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 13 травня 2020 року №590-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення механізмів регулювання банківської діяльності».

Повноваження ліквідатора ПАТ «КБ «Надра», визначені Законом, зокрема, статтями 37, 38, 47- 52, 521, 53 Закону, в тому числі з підписання всіх договорів, пов`язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень щодо звернення до пов`язаної з банком особи з вимогою про відшкодування шкоди та звернення з такою вимогою до суду, а також з вимогою до небанківської фінансової установи, якою від фізичних осіб залучені як позики або вклади кошти, що згідно з Законом прирівнюються до вкладів, та повноважень в частині організації реалізації активів банку.

В Постанові Верховного Суду України від 30 жовтня 2017 року зроблено висновок про те, що оскільки у ПАТ «КБ «Надра» було введено тимчасову адміністрацію, то лише це стало перепоною у відновленні порушеного права Позивачки шляхом стягнення з банку належних їй грошових коштів в судовому порядку.

Тобто, у будь-який інший спосіб, ніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а саме шляхом включення відповідних кредиторських вимог до акцептованого реєстру кредиторів.

Так, Верховний Суд України зазначив, «Разом з тим надана для порівняння постанова Верховного Суду України від 6 липня 2015 року (прийнята у цій же справі) про передачу справи на новий розгляд до суду першої інстанції містить правовий висновок про те, що статтею 1071 ЦК України визначено перелік підстав списання грошових коштів з рахунку клієнта. Так, банк може списати грошові кошти з рахунку клієнта на підставі його розпорядження, а також без його розпорядження на підставі рішення суду та у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом.

Згідно із частиною першою статті 1073 ЦК України в разі безпідставного списання грошових коштів банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунку банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом».

Тобто, остаточно Верховний Суд України зазначив, що право Позивачки було порушене в результаті порушення банком статей 1071, 1073 Цивільного кодексу України. І це право має бути відновлене лише у спосіб, передбачений Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а саме - шляхом включення відповідних кредиторських вимог Позивачки до акцептованого реєстру кредиторів Банку.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Пунктом 54 ч. 1 ст. 2 Закону слідує, що кредитор - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до банку щодо його майнових зобов`язань.

Згідно із ч. 2 ст. 49 Закону передбачено, що протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону Фонд здійснює такі заходи: 1) визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення; 2) відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів; (пункт 2 частини другої статті 49 із змінами, внесеними згідно із Законом України від 16.07.2015 р. N 629-VIIІ); 3) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду.

Відповідно до ч. 8 ст. 49 Закону вбачається, що вимоги, не включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів, задоволенню в ліквідаційній процедурі не підлягають і вважаються погашеними.

З огляду на викладене, не включивши вимоги Позивачки, до загального реєстру акцептованих вимог кредиторів Публічного Акціонерного Товариства «Комерційний банк «Надра», Відповідачі безпідставно та незаконно визнали їх погашеними.

На підставі наведеного, оскільки права Позивачки як кредитора Банку були порушені Відповідачами в результаті їх незаконних та безпідставних дій, то вказані вимоги підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» та Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити до Реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «КБ «Надра» кредиторські вимоги ОСОБА_2 на суму 168 322 166,75 грн., як такі, що підлягають задоволенню згідно до восьмої черговості вимог кредиторів (або до іншої відповідної черговості вимог кредиторів), суд дійшов наступних висновків.

Згідно із ч. 1 ст. 4 Закону, основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Для цього Фонд наділено відповідними функціями, передбаченими частиною другою статті 4 Закону серед яких, зокрема, ведення реєстру учасників Фонду; здійснення заходів щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; здійснення заходів щодо інформування громадськості про функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, захисту прав та охоронюваних законом інтересів вкладників, підвищення рівня фінансової грамотності населення відповідно до цього Закону.

За змістом п.17 ч.1 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду - це працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Відповідно до частини 4 статті 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року (з наступними змінами і доповненнями) «будь-які спори щодо акцептування вимог кредиторів підлягають вирішенню у судовому порядку. Судове провадження щодо таких вимог не припиняє перебіг ліквідаційної процедури».

Згідно із статтею 54 Закону, «рішення, що приймаються відповідно до цього Закону Національним банком України, Фондом, працівниками Фонду, що виконують функції, передбачені цим Законом, у тому числі у процесі здійснення тимчасової адміністрації, ліквідації банку, виконання плану врегулювання, можуть бути оскаржені до суду».

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Згідно із статтею 52 Закону, Кошти, одержані в результаті ліквідації та продажу майна (активів) банку, спрямовуються Фондом на задоволення вимог кредиторів у такій черговості:

1) зобов`язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю громадян;

2) грошові вимоги щодо заробітної плати, що виникли із зобов`язань банку перед працівниками до прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку;

3) вимоги Фонду, що виникли у випадках, визначених цим Законом, у тому числі покриття витрат Фонду, передбачених пунктом 7 частини другої статті 20 цього Закону, витрат, пов`язаних із консолідованим продажем активів Фондом;

4) вимоги вкладників - фізичних осіб (у тому числі фізичних осіб - підприємців), які не є пов`язаними особами банку, у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом;

5) вимоги Національного банку України, що виникли в результаті зниження вартості застави, наданої для забезпечення кредитів рефінансування, а також для забезпечення повернення банкнот і монет, переданих Національним банком України на зберігання та для проведення операцій з ними;

6) вимоги фізичних осіб (у тому числі фізичних осіб - підприємців), які не є пов`язаними особами банку, платежі яких або платежі на ім`я яких заблоковано;

7) вимоги інших вкладників, які не є пов`язаними особами банку, юридичних осіб - клієнтів банку, які не є пов`язаними особами банку;

8) інші вимоги, крім вимог за субординованим боргом;

9) вимоги кредиторів банку (фізичних осіб, у тому числі фізичних осіб - підприємців, а також юридичних осіб), які є пов`язаними особами банку;

10) вимоги за субординованим боргом.

Вимоги до банку, незадоволені за недостатністю його майна, вважаються погашеними, що не позбавляє Фонд або уповноважену особу Фонду права звертатися з вимогами до пов`язаної з банком особи у порядку, визначеному частиною п`ятою цієї статті.

Щодо розміру кредиторських вимог ОСОБА_2 , які необхідно включити до Реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «КБ «Надра», судом було встановлено наступне.

Як вбачається із

Виходячи з банківських виписок, вбачається, що 20 березня 2008 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Інвестиційна перспектива», яке відступило свої вимоги ОСОБА_2 , продало Банку тройські унції золота загальною кількістю у 113 320 унцій, загальна вартість якого становила 583 069 758,40 (п`ятсот вісімдесят три мільйони шістдесят дев`ять тисяч сімсот п`ятдесят вісім гривень 40 копійок) гривень. Відповідні кошти були перераховані Банком на розрахунковий рахунок Товариства в українських гривнях № НОМЕР_3 , про що зазначено у банківських виписках складених на дату 20 березня 2008 року (банківські виписки додаються до Заяви). Відповідно до вказаних банківських виписок частина вказаних грошових коштів у розмірі 101 867 602,41 гривень (тіло кредиту) та 459 319,49 гривень (проценти по кредиту) була направлена на погашення позичкової (кредитної) заборгованості ТОВ «Компанія «Інвестиційна перспектива» перед ПАТ КБ «Надра» згідно із кредитним договором №26/5/2006/959-К/53 від 28 липня 2006 року (Вказаний кредит і проценти по ньому сплачені і жодних претензій стосовно цього між сторонами не існує.

Отже, загальна вартість продажу в гривнях тройських унцій золота, проданих 20 березня 2008 року згідно банківських виписок ПАТ КБ "Надра", як первинних документів обліку, складає 583 069 758,40 гривень.

Внаслідок проведення господарських операцій з повернення банківського металу - 113 320 тройських унцій золота виникла заборгованість ПАТ КБ "Надра" перед Позивачкою у розмірі 59 618 048,20 (п`ятдесят дев`ять мільйонів шістсот вісімнадцять тисяч сорок вісім гривень 20 копійок) гривень.

Вказані кошти так і не були повернуті Банком та не повернуті як станом на дату заявлення Позивачкою кредиторських вимог до банку, так і станом на момент розгляду справи.

Також на вказану суму нараховуються три проценти річних, індекс інфляції та збитки станом на 10 липня 2015 року - дату звернення Позивача до Відповідача 1 із заявою про включення її кредиторських вимог до загального реєстру акцептованих вимог кредиторів Публічного Акціонерного Товариства «Комерційний банк «Надра».

В статті 612 Цивільного кодексу України вказано, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Сплата трьох процентів річних є окремим і додатковим способом захисту цивільних прав та інтересів відповідно до цивільного законодавства.

Розрахунок 3% річних від суми заборгованості банку (курсова різниця) за період з 09 квітня 2008 року по 11 червня 2015 року включно становить: ((59 618 048,20 х 3%): 365) х 2620 =12 838 297,50 грн.

Відповідно загальна сума збитків, завданих ОСОБА_2 з 09 квітня 2008 року по 31 травня 2015 року складає 72 972 490,55 (сімдесят два мільйони дев`ятсот сімдесят дві тисячі чотириста дев`яносто гривень 55 копійок) гривень.

Отже, виходячи із викладеного, загальна сума до стягнення з Банку складає 168 322 166,75 гривень (сто шістдесят вісім мільйонів триста двадцять дві тисячі сто шістдесят шість гривень 75 копійок),серед яких:

59 618 048,20 гривень (сума незаконно списаної курсової різниці)

22 893 330,50 гривень (сума індексу інфляції)

12 838 297,50 гривень (три відсотки річних)

72 972 490,55 гривень (сума спричинених збитків).

Так, у Рішенні Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 березня 2020 року у справі № 826/2065/16, яке було винесене стосовно тих самих осіб, які є сторонами і у даній цивільній справі, та, яке набрало законної сили судом зазначено:

«Маючи документально підтверджені грошові вимоги до банку (боржника) щодо його грошових зобов`язань позивачка стає кредитором цього банку»

Тобто, адміністративний суд у вказаній справі визнав, що Позивачка є кредитором ПАТ КБ «Надра» та має документально підтверджені грошові вимоги до вказаного Банку.

Оскільки заявлена Позивачкою сума кредиторських вимог підтверджується фактичними даними, первинними документами та преюдиціальними судовими рішеннями, то кредиторські вимоги ОСОБА_2 мають бути включені до загального реєстру.

Оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, а саме: визнати протиправними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо невключения в Реєстр акцептованих вимог кредиторів ПАТ «КБ «Надра» кредиторських вимог ОСОБА_2 ; зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» та Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити до Реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «КБ «Надра» кредиторські вимоги ОСОБА_2 на суму 168 322 166,75 грн. (сто шістдесят вісім мільйонів триста двадцять дві тисячі сто шістдесят шість гривень 75 копійок), серед яких: 59 618 048,20 грн. - сума незаконно списаної курсової різниці; 22 893 330,50 грн. - сума індексу інфляції; 12 838 297,50 грн. - три відсотки річних; 72 972 490,55 грн. - сума спричинених збитків, як такі, що підлягають задоволенню згідно до восьмої черговості вимог кредиторів (або до іншої відповідної черговості вимог кредиторів).

Доходячи до такого висновку, суд звертає увагу на практику Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

Щодо судових витрат суд дійшов до наступних висновків.

Оскільки позовні вимоги задоволені, суд відповідно до ст.88 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати пропорційно розміру задоволених вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015, пунктах 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009, пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Оскільки позовні вимоги було задоволено в повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягнення судові витрати, понесені останнім.

На підставі Конституції України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 2, 12, 16, 38, 48, 49, 52, 50, 54 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», ст.ст. 612, 625, 1071, 1073 Цивільного кодексу України, керуючись, ст. ст. 12,13, 17, 43, 49, 76, 77, 78, 79,80, 81, 82, 88, 89, 141, 223, 258, 262, 264, 265, 268, 273, 280-282, 352 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного Акціонерного Товариства «Комерційний банк «Надра» Білої Ірини Володимирівни, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправними дій щодо невключення в Реєстр акцептованих вимог кредиторів - задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо невключения в Реєстр акцептованих вимог кредиторів ПАТ «КБ «Надра» кредиторських вимог ОСОБА_2 .

Зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» та Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити до Реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «КБ «Надра» кредиторські вимоги ОСОБА_2 на суму 168 322 166,75 грн. (сто шістдесят вісім мільйонів триста двадцять дві тисячі сто шістдесят шість гривень 75 копійок), серед яких: 59 618 048,20 грн. - сума незаконно списаної курсової різниці; 22 893 330,50 грн. - сума індексу інфляції; 12 838 297,50 грн. - три відсотки річних; 72 972 490,55 грн. - сума спричинених збитків, як такі, що підлягають задоволенню згідно до восьмої черговості вимог кредиторів (або до іншої відповідної черговості вимог кредиторів).

Стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1 682,00 грн. (тисяча шістсот вісімдесят дві гривні 00 коп.).

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до або через Шевченківський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити учасників справи:

ОСОБА_2 , адреса місця проживання - АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 ,

Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного Акціонерного Товариства «Комерційний банк «Надра» Біла Ірина Володимирівна, адреса місця знаходження - 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 15,

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, адреса місця знаходження - 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 15, ,

Повний текст рішення складений 03 березня 2021 року.

Суддя: