ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/1107/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд в складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Корніюк А.П. (суддя доповідач), П`єнти І.В., Талалай О.І.

секретар судового засідання Гриньова А.М.

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу №686/24056/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 травня 2021 року (суддя Мазурок О.В., повне судове рішення складено 31 травня 2021 року) у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , третя особа без самостійних вимог на стороні позивачів - міське комунальне підприємство «Хмельницьктеплокомуненерго» про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

Звертаючись до суду ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_9 зазначали, що 10.07.2019 відбулося затоплення квартири АДРЕСА_1 , співвласниками якої вони: по всіх приміщеннях стікала тепла вода зі стелі та люстр, по стінам, закуткам, вимикачам на меблі та підлогу. ОСОБА_2 , піднявшись на поверх вище в квартиру АДРЕСА_2 виявила, що у ній була затоплена підлога по усіх кімнатах. Вподальшому, в результаті виклику працівників патрульної поліції та аварійної служби та за оглядом квартири АДРЕСА_2 складено два акти про залиття. Позивачі вказують, що внаслідок повного затоплення їхньої квартири постраждали майже усі меблі, стіни, стеля та підлога, пошкоджена електрика, розетки, люстри; утворилися жовто-зелені плями, пліснява, відпадає штукатурка і шпалери; від води і вологи набрякли і розшарувалися кухонні меблі. Зважаючи на те, що квартира потребує дороговартісного ремонту, позивачі оцінили матеріальний збиток в розмірі 25000 грн. Також позивачі вказують, що такими діями відповідачів їм завдано моральну шкоду, що виразилася в душевних стражданнях через знищення та пошкодження їхнього майна, вони вимушені були організовувати ремонтні роботи, звертатися за захистом своїх порушених прав до адвоката, а крім того відповідачі жодного разу навіть не вибачилися.

Зважаючи на викладене, позивачі просили суд стягнути з ОСОБА_8 компенсацію майнової шкоди (збитків), заподіяної внаслідок залиття квартири АДРЕСА_1 в розмірі 25000 грн та моральну шкоду у розмірі 4000 грн.

В грудні 2019 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_9 подали до суду заяву про зміну предмету позову та вказали, що відповідно до висновку експерта від 23.09.2019 №57/19 кошторисна вартість ремонтно-будівельних робіт внаслідок затоплення квартири АДРЕСА_1 становить 25524 грн без ПДВ, і враховуючи, що квартира АДРЕСА_3 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , просили суд стягнути солідарно з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 компенсацію майнової шкоди (збитків), заподіяної внаслідок залиття квартири АДРЕСА_1 в розмірі 25524 грн без ПДВ та моральну шкоду в розмірі 4000 грн.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 грудня 2019 року провадження у справі зупинено до залучення у справі правонаступника.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 жовтня 2020 року поновлено провадження у справі та призначено підготовче судового засідання.

Протокольною ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 листопада 2020 року до участі у справі залучено співвідповідачів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 .

В грудні 2020 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , подали до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій просили суд стягнути солідарно з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 компенсацію майнової шкоди (збитків), заподіяної внаслідок залиття квартири АДРЕСА_1 в розмірі 25524 грн без ПДВ та моральну шкоду в розмірі 4000 грн в рівних частках.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 травня 2021 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 в солідарному порядку на користь ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 кожній по 8508 грн заподіяної матеріальної шкоди без ПДВ, по 1333,34 грн заподіяної моральної шкоди; по 942 грн з кожного витрат пов`язаних з проведенням експертизи та по 192,10 грн з кожного сплаченого судового збору.

Не погоджуючись із цим рішенням суду, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Так, апелянтка вказує, що суд першої інстанції не здійснив повного та всебічного аналізу справи, не дослідив питання наявності грубої необережності зі сторони потерпілого, адже в позовній заяві позивачами зазначалося, що це вже по рахунку дев`яте або десяте затоплення квартири, що фактично свідчить про наявність грубої необережності зі сторони позивачів. Крім того, апелянтка вважає, що суд першої інстанції не аналізував обставини заподіяної моральної шкоди, фактично автоматичним шляхом здійснив розподіл сум понесених моральних страждань в рівних долях між співвідповідачами, проте позивачі не надали суду будь-яких доказів, що підтверджують понесені ними моральні страждання. Також, ОСОБА_1 посилається на те, що акт про залиття квартири АДРЕСА_1 від 12.07.2019 складався за відсутності будь-кого із співвідповідачів, а тому цей акт не може бути належним, допустимим, достовірним та достатнім доказом заподіяння позивачам майнової шкоди та спричинення такої шкоди саме з вини відповідачів.

Зважаючи на викладене, ОСОБА_1 просить суд скасувати оскаржуване рішення та ухвали нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 погоджуються із висновками суду першої інстанції та просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін. Так, на думку позивачів, апелянтка не спростовує висновків рішення суду першої інстанції про встановлення вини, зокрема у її діях (бездіяльності), яка повністю підтверджується актами про залиття квартири, показами свідків та фотоматеріалами МКП «Хмельницьктеплокомуненерго». Крім того, позивачі вказують, що апелянткою не зазначається в яких саме діях (бездіяльності) полягала груба необережність позивачів, що призвело до затоплення квартири і яким чином позивачі зобов`язані були контролювати технічний стан гнучкого шлангу гарячої води. Разом з тим, про завдання моральної шкоди позивачам, яка полягає у фізичному (головному) болі та заподіянні душевних страждань у зв`язку із пошкодження майна, свідчить той факт, що з 10.07.2019 позивачі змушені звертатися за правовою допомогою, та судитися.

Справа розглядається в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Положеннями ч. 2 ст. 247 ЦПК України передбачено, що у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

В силу положень ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно положень ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 05.12.1996 квартира АДРЕСА_1 належала в рівних частках на праві спільної часткової власності ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 (а.с.8).

Відповідно до Акту від 10 липня 2019 року, складеного працівниками МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» про витоки теплоносія (ГВП) в приміщеннях кв. АДРЕСА_1 встановлено, що витоки сталися з причин зриву шлангу гарячої води під мийкою на кухні в квартирі АДРЕСА_2 (а.с.15).

Згідно Акту про залиття кв. АДРЕСА_1 від 12 липня 2019 року, складеного УМК «Озерна» 10 липня 2019 року в будинку АДРЕСА_4 сталося залиття квартирою АДРЕСА_2 і в результаті залиття в квартирі АДРЕСА_5 виявлено недоліки: замокла стеля на коридорові 0,8 кв.м; утворилися жовті плями; замок ламінат 3 кв.м.; замокла стеля в спальні 1,5 кв.м та шпалери на стінах, замок ламінат; замокла стеля в дитячій кімнаті 1,2 кв.м та сипиться штукатурка, замокли шпалери та ламінат; замокла стеля кухні 0,5 кв.м та шпалери в кутку, замокла підлога з лінолеуму. Причинами залиття є те, що в квартирі АДРЕСА_2 вирвало гнучке під`єднання під мийкою на кухні. І власникам квартири АДРЕСА_2 рекомендовано привести в належний стан сантехнічне обладнання та не допускати подальшого затоплення (а.с.16).

Відповідно до довідки «Про результати перевірки по зверненню гр. ОСОБА_2 , зареєстрованого в ЄО №9778 від 10.07.2019» в ході перевірки встановлено, що за адресою АДРЕСА_6 проживає ОСОБА_8 , однак опитати цього громадянина виявилося неможливим через відсутність останнього (а.с.13).

Згідно Свідоцтва про право власності на житло від 10.12.1997 кв. АДРЕСА_3 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , ОСОБА_8 в рівних частках кожному (а.с.69).

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 11.07.2019 власником ј частки кв. АДРЕСА_3 є ОСОБА_8 (а.с.18).

Також, з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 17.12.2019 вбачається, що ОСОБА_13 є власником ј квартири АДРЕСА_3 (а.с.113).

Згідно висновку експерта № 57/19 від 23.09.2019 кошторисна вартість ремонтно-будівельних робіт внаслідок затоплення квартири АДРЕСА_1 становить 30629 грн з ПДВ заокруглено (а.с.42-63).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 16.09.2020 ОСОБА_4 належить ј частки в праві власності на квартиру АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.98).

Задовольняючи позов та стягуючи із відповідачів на користь позивачів матеріальну та моральну шкоду, спричинену залиттям квартири, суд першої інстанції виходив з доведеності вини власників квартири АДРЕСА_2 у спричиненні шкоди позивачам внаслідок невиконання ними обов`язку по утриманню у належному стані сантехнічних приладів у їх власності.

Дійшовши такого висновку, суд обґрунтовано посилався на відповідні норми матеріального та процесуального права.

За змістом положень частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди.

У частинах першій, другій статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди.

В силу положень ч. 1 ст. 1190 ЦПК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілими.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Положеннями статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч 1, 4 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов`язує.

Згідно п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992 року, в редакції Постанови № 5 від 14.01.2009 року, власник квартири зобов`язаний, зокрема, використовувати приміщення, житлового будинку за призначенням, забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень та технічного обладнання, не допускати виконання робіт та інших дій, що викликають псування приміщень, приладів та обладнання будинку, порушують умови проживання громадян.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції вірно виходив з того, що факт залиття квартири, власниками якої є позивачі, підтверджується Актом про витоки теплоносія ГВП, що затверджений директором МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» 10.07.2019 (а.с.15), відповідно до якого 10.07.2019 підтверджено витоки теплоносія ГВП в приміщенні квартири АДРЕСА_1 , що сталися з причини зірвання в квартирі АДРЕСА_2 шлангу гарячої води під мийкою на кухні.

Також, зазначений факт підтверджується Актом про залиття, що складений комісією та затверджений директором УМК «Озерна» (а.с. 16) від 12.07.2019, в силу якого встановлено факт залиття 10.07.2019 квартири АДРЕСА_7 . І причиною залиття стало те, що в квартирі АДРЕСА_2 вирвало гнучке під`єднання під мийкою на кухні.

Розмір збитків, завданих внаслідок затоплення квартири позивачів, визначений висновком судового експерта від 23 вересня 2019 року № 57/19 та відповідачами не спростований.

Вину у завданій позивачам шкоді відповідачами також не спростовано.

Встановивши, що позивачі довели розмір завданої їм матеріальної шкоди, протиправність дій відповідачів, причинний зв`язок між ними, що призвело до залиття квартири позивачів, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що завдана ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 шкода підлягає до відшкодування відповідачами.

ОСОБА_5 , ОСОБА_14 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 не спростували належними та допустимими доказами своєї вини у залитті квартири АДРЕСА_5 , клопотань про проведення відповідних судових експертиз, зокрема щодо визначення причин залиття квартири АДРЕСА_5 не заявляли та не надали доказів про причин залиття та розміру спричиненої позивачам майнової шкоди, хоча це є їх процесуальним обов`язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди.

І з огляду на вищенаведене, доводи апеляційної скарги про не встановлення судом першої інстанції факту заподіяння позивачам матеріальної шкоди, оскільки акт про залиття квартири АДРЕСА_5 від 12.07.2019 складався за відсутності відповідачів і не може бути належними та допустимими доказом заподіяння позивачам шкоди є такими, що не заслуговують на увагу і зводяться до незгоди із письмовим доказом, оцінка якому надана судом.

Оцінюючи аргументи апеляційної скарги про порушення судом при постановленні оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, а саме не здійснення повного аналізу справи і не дослідження питання наявності грубої необережності зі сторони потерпілого, судова колегія вважає їх помилковими. Адже апелянтом не зазначено, в яких діях чи бездіяльності позивачів полягала та проявлялася груба необережність при спричиненні відповідачами шкоди в результаті затоплення квартири АДРЕСА_1 з їх вини.

Посилання апелянтки на незаконність судового рішення в частині стягнення моральної шкоди з підстав відсутності аналізу судом обставин заподіяння такої шкоди та не врахування недоведеності позивачами спричинення їм відповідачами моральної шкоди та її розмір є необґрунтованими.

Так, відповідно до положень ч. 1, п. 3 ч. 2, ч. 3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Вирішуючи питання щодо моральної шкоди, суд першої інстанції врахував тривалість порушення прав позивачів; час та зусилля, що потрібні останнім для відновлення попереднього стану; глибину їх душевних та психічних страждань, пов`язаних із пошкодженням майна; порушення нормального ритму життя; тяжкість вимушених змін (неможливість використовувати належним чином своє майно), а також вимоги розумності та справедливості.

І оцінивши у відповідності із вимогами ст. 89 ЦК України надані учасниками справи та їх представниками письмові докази та показання свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про доведеність позивачами факту спричинення їм відповідачами моральної шкоди.

Порушень процесуального закону, які б були підставою для скасування рішення, судом першої інстанції не допущено.

Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав в межах доводів апеляційної скарги для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382 - 384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області віл 13 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 15 липня 2021 року.

Судді А.П. Корніюк

І.В. П`єнта

О.І. Талалай