печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2021 рокуПечерський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Соколова О.М.

при секретарі судових засідань - Проскурні А.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву стягувача Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про видачу дубліката виконавчого листа у справі № 2-8241/10 та поновлення строків для його пред`явлення до виконання, -

В С Т А Н О В И В :

У березні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» звернулось до суду із вказаною заявою, в обґрунтування якої зазначило, що 27.12.2010 Печерським районним судом м. Києва ухвалено рішення у справі №2-8241/10. На виконання цього рішення Печерським районним судом м. Києва були видані відповідні виконавчі листи про стягнення з боржників на користь стягувача заборгованості за кредитним договором.

Заявник вказав, що згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень з відкритим доступом, за параметрами пошуку щодо боржників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 відкриті виконавчі провадження відсутні, що підтверджує факт відсутності на виконанні у будь-якому відділі державної виконавчої служби чи приватного виконавця виконавчих листів. 17.02.2021 Печерським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про заміну сторони виконавчого провадження за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал».

Також вказав, що при перевірці документів кредитної справи було виявлено відсутність виконавчого листа про стягнення з боржників заборгованості за кредитним договором. Зважаючи на викладене, заявник зазначає, що є всі підстави вважати, що виконавчий лист, виданий на виконання рішення Печерського районного суду м. Києва від 27.12.2010 втрачено, просив видати дублікат виконавчого листа для звернення в подальшому до виконавчої служби.

Представник заявника, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, у заяві просить про розгляд справи в його відсутність.

Інші учасники справи, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч.3 ст. 442 ЦПК України, неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження, а тому суд вважає за можливе розглянути заяву у відсутність учасників справи та інших осіб.

У порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Вивчивши заяву та додані до неї матеріали, суд приходить до висновку, що у задоволені заяви слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що в провадженні Печерського районного суду м. Києва знаходилась цивільна справа №2-824/10 за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, зустрічний позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання недійсним договору про надання споживчого кредиту.

27.12.2010 рішенням Печерського районного суду м. Києва позовні вимоги задоволено в повному обсязі, та вирішено стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» кошти в розмірі 95163,13 доларів США, що за курсом НБУ станом на 22.11.2010 становить 755376, 38 грн. та судові витрати в розмірі 1820,00 грн.

В зустрічному позові ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання недійсним договору про надання споживчого кредиту - відмовлено.

Печерським районним судом м. Києва на виконання вищезазначеного рішення було видано відповідні виконавчі листи.

08.12.2011 між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк», яке виступає правонаступником АКІБ «УкрСиббанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, згідно якого Банк відповідно до умов цього договору відступає фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, зазначених у Реєстрі заборгованості боржників, право на вимогу якої належить банку на підставі документації, а фактор шляхом надання фінансової послуги банку набуває права вимоги такої заборгованості від боржників та передає банку за плату грошові кошти в розпорядження у розмірі, що становить ціну продажу та в порядку передбаченому даним договором.

10.08.2020 між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір №2301/К про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Дельта Банк» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту.

17.02.2021 Печерським районним судом м. Києва було постановлено ухвалу по справі № 757/44323/20-ц про заміну сторони виконавчого провадження з примусового виконання рішення Печерського районного суду м. Києва по справі №2-8241/10 та замінено вибулого Стягувача Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (, місцезнаходження: вул. Кудрявський Узвіз, 5-Б, м. Київ, 04053).

У ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду, як джерело права.

Ратифікуючи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду з прав людини вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

Одним із принципів в контексті справедливого судового розгляду, гарантованого ч. 1 ст. 6 Конвенції, є рівність сторін.

За приписами пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року, виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Відповідно до положень частини першої статті 12 Закону № 1404-VIII від 02 червня 2016 року, встановлено строк пред`явлення до виконання виконавчих документів у три роки, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Разом з тим, суд зауважує, що застосування положень пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону № 1404-VIII стосується лише тих виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання яких не сплинув на час набрання чинності вказаним законом.

У разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, як передбачено пунктом 17.4 Розділу XIII Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України.

З системного аналізу приписів норм чинного законодавства вбачається, що дублікат - документ, що видається замість втраченого оригіналу і має силу первісного акта, в даному випадку виконавчого листа. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Підставою для видачі дублікату є заява стягувача або подання державного виконавця, в залежності від того, хто втратив оригінал виконавчого документа. При цьому, заявник має повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено.

Згідно зі ст. 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Метою застосування ст. 433 ЦПК України є захист інтересів добросовісного стягувача, який пропустив строк з поважних причин. Поважними можна вважати причини, які не залежали від волі стягувача. Питання про поважність пропуску строків є оціночним. Поважність причин може залежати від таких обставин як поведінка заявника (бездіяльність або незаінтересованість в питаннях звернення судового рішення до виконання), інших осіб, так і від чинників, що не пов`язаних з людським фактором.

Так, причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: обставина, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк, протягом строку, який пропущено, що підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для сторони на вчинення певної дій.

Як вказує заявник, у зв`язку із перебуванням ПАТ «Дельта Банк» на стадії ліквідації, кадрових змін, а саме скорочення штатів та звільнення працівників відділу повернення проблемної заборгованості виникла необхідність передачі документів до інших структурних підрозділів та продажу частини кредитного портфелю через електронний майданчик (електронну торгову систему ProZorro), через що було пропущено строки на пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Також, просить суд, врахувати ту обставину, що після купівлі частини кредитного портфелю, що складається із прав вимоги за кредитними договорами, виникла необхідність у передачі від ПАТ «Дельта Банк» до ТОВ «Вердикт Капітал»; оригіналів кредитних справ клієнтів (боржників), що у свою чергу є довготривалою процедурою, яка включає в себе, поміж іншого, процедуру звірки за Актами прийому-передачі переданої документації, виявлення наявності чи відсутності оригіналів Відповідних документів, у т.ч. оригіналів виконавчих листів та аналіз строку на їх пред`явлення, що також стало однією з підстав пропуску строків на пред`явлення виконавчого листа до виконання.

На підтвердження викладених у заяві обставин відсутності виконавчих листів та у якості підтвердження того, що вказаний виконавчий лист не передавався заявник надав Акт перевірки матеріалів кредитної справи.

Разом з цим, вказаний Акт свідчить лише про відсутність оригіналу виконавчого листа, натомість доказів, що банк, його правонаступник не отримували від виконавчої служби виконавчого листа, даний акт не містить, а відтак не є належним доказом втрати виконавчого листа.

Таким чином, заявником не надано належних доказів на підтвердження втрати оригіналу виконавчого листа, не доведено, що стягнення з боржника за виконавчим листом, дублікат якого заявник просить видати на даний час не проведено, у зв`язку з чим, у суду відсутні підстави для видачі виконавчого листа, оскільки видача дублікату може призвести до подвійного стягнення.

Як слідує із матеріалів заяви, рішення суду про стягнення з відповідачів кредитної заборгованості ухвалено ще у 2010 році. Заява про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення строку його пред`явлення до виконання подано у 2021 році (через 11 років після ухвалення рішення).

В п.41 рішення Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 р. «Пономарьов проти України» суд зазначив, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреціних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. У кожній справі національні суди мають перевіряти підстави для поновлення строків.

Отже, звертаючись до суду із заявою про поновлення строків пред`явлення виконавчого документа до виконання, заявник зобов`язаний довести ті обставини, на які він посилався як на обґрунтування своїх вимог.

Доводи, що поважною причиною пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є перебування банку в стадії ліквідації, у зв`язку із цим завантаженістю працівників, опрацюванням великої кількості справ, та довготривалої процедури передачі документів, є безпідставними.

Заявником не надано належних та обґрунтованих доказів про існування об`єктивних перешкод звернути вказане рішення до виконання протягом всього строку до моменту звернення із заявою яка є предметом судового розгляду, враховуючи, що виконавчий лист судом видавався.

При переході прав вимоги, заявником перевірялось наявність необхідних документів, з метою набуття всіх прав вимоги, а тому посилання на те, що довготривалий період передачі документів свідчить про те, що у заявника не було часу виявити відсутність виконавчого листа, на думку суду є необґрунтованими.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

З огляду на зазначене, суд, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, приходить висновку, що вимоги заявника не можуть бути задоволенні, з наведене вище підстав.

Керуючись ст.ст. 1-20, 259, 260, 352, 353 ЦПК України та п. 17.4 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про видачу дубліката виконавчого листа у справі № 2-8241/10 та поновлення строків для його пред`явлення до виконання - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного її тексту.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Апеляційного суду м. Києва або через Печерський районний суд м. Києва, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України в редакції від 15 грудня 2017 року.

Суддя О. М. Соколов