Справа № 584/392/21
Провадження № 2/584/287/21
14.07.2021 м. Путивль
Путивльський районний суд Сумської області у складі: головуючого - судді Токарєва С.М., за участю секретаря судового засідання Зікрати Я.В., представника позивача Юсубова Е.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансової компанії «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» до ОСОБА_1 про стягнення шкоди у вигляді безпідставно набутих коштів,
встановив:
Ухвалою судді від 15.04.2021 відкрито провадження у даній справі та визначено її розгляд здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.
Протокольною ухвалою суду від 17.05.2021 у зв`язку з неявкою в судове засідання відповідача розгляд справи було відкладено на 14.07.2021.
Представник позивача звернувся до суду з письмовою заявою у якій позов підтримав у повному обсязі, а також просив розглядати справу без його участі (а.с. 24-25).
Відповідач в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неприбуття суду не повідомив, відзив на позов не подавав.
З`ясувавши обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, дослідивши надані письмові докази, суд встановив такі факти та відповідні ним правовідносини.
Із матеріалів справи вбачається, що в даному випадку спірні відносини виникли між юридичною особою - ТОВ ФК "ВЕЙ ФОР ПЕЙ"та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 .
23.12.2020 та 02.02.2021 на адресу ФОП ОСОБА_1 позивачем було направлено листи з вимогою повернути безпідставно отримані грошові кошти (а.с. 10-11).
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що провадження по даній справі слід закрити, виходячи з наступних підстав.
Як встановлено судом, спірні правовідносини по даній цивільній справі виникли між двома суб`єктами господарювання ТОВ ФК "ВЕЙ ФОР ПЕЙ"та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 .
Відповідно до ч. 1 ст. 52 ЦК України фізична особа - підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.
ЦПК України передбачає, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (ч.1 ст.19).
Відповідно до ст. 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом (ч. 1). Юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (ч. 2).
Згідно з ч.1 ст. 45 ГПК України, сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені в статті 4 цього Кодексу, зокрема, фізичні особи, які не є підприємцями. Винятки, коли спори, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, не підлягають розгляду у господарських судах, визначені у статті 20 цього Кодексу.
Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці.
З огляду на приписи ч.1 ст.20 ГПК України, а також ст.ст. 4, 45 цього Кодексу, для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду конкретної справи має значення суб`єктний склад сторін правочину та наявність спору, що виник у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (п. 4.12 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 910/8729/18).
Відповідно до ст. 3 ГК України, під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність (ч.1). Господарська діяльність, що здійснюється з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва підприємцями (ч.2).
Відповідно до ч. 1 ст. 128 ГК України, громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Вказана інформація є загальнодоступною та міститься у вільному доступі на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України.
Таким чином, з 15.12.2017, що є датою набрання чинності ГПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», господарські суди мають юрисдикцію щодо розгляду за п. 1 ч. 1 ст. 20 ГПК України у вказаній редакції спорів, в яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов`язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, яку раніше здійснювала зазначена фізична особа, зареєстрована підприємцем (п. 73 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17).
У випадку припинення підприємницької діяльності ФОП (із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію такого припинення) її зобов`язання (господарські зобов`язання) за укладеними договорами не припиняються, а продовжують існувати, оскільки вона як фізична особа не перестає існувати та відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном. (п. 4.22. постанови Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 910/8729/18).
Враховуючи наведене, оскільки спірні правовідносини виникли у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності між фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 та юридичною особою - ТОВ ФК "ВЕЙ ФОР ПЕЙ", зобов`язання за яким у відповідача з втратою статусу фізичної особи-підприємця не припинилися, суд дійшов висновку про належність спору до юрисдикції господарського суду.
На думку суду, оскільки суб`єктний склад учасників та зміст правовідносин сторін виник під час здійснення ними господарської діяльності, то зобов`язання відповідача із втратою його статусу як фізичної особи - підприємця не є припиненими, а отже спір щодо останніх підлягає розгляду саме в порядку господарського судочинства. Адже господарські суди мають юрисдикцію щодо розгляду за ч.1 ст. 20 ГПК України спорів, у яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов`язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася зазначеною фізичною особою, зареєстрованою підприємцем.
Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для закриття провадження по даній цивільній справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, оскільки дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
На підставі вимог ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд вважає за необхідне роз`яснити позивачеві, що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції господарського суду.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 255, 256, 260, 261 ЦПК України, суд
Провадження по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансової компанії «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» до ОСОБА_1 про стягнення шкоди у вигляді безпідставно набутих коштів - закрити.
Роз`яснити позивачу, що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції господарського суду.
Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку через Путивльський районний суд Сумської області до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-ти денний строк з дня її складення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу подано протягом 15 днів з дня вручення відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М.Токарєв