КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Провадження № 2/947/2743/21
Київський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого - судді Петренка В.С.
за участю секретаря - Ратовської А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Одесі цивільну справу за позовом
про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
16.04.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просить суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - житловим будинком, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивач посилається на те, що він - ОСОБА_1 є власником житлового будинку з надвірними спорудам, який розташований за адресою: АДРЕСА_1
Позивач зазначає, що разом з ним у цьому будинку зареєстровані: його донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та його син - ОСОБА_2 .
Однак, як стверджує позивач, відповідач - ОСОБА_2 більше 15 років не проживає в даному будинку, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не приймає, його особистих речей в будинку немає і, взагалі, житловим будинком він не цікавиться, місцезнаходження його невідомо.
З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що відповідач зареєстрований у житловому будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ,однак вже понад п`ятнадцяти років у ньому не проживає, за комунальній послуги не сплачує, а позивач несе додаткові витрати по сплаті комунальних послуг, утримує будинок, а також те, що позивач не має можливості розпоряджатися вказаним будинком, ОСОБА_1 звернувся до суду із відповідним позовом.
Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С.
Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 19.04.2021 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі за позовною заявоюОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні.
У судове засідання 13.07.2021 року позивач не з`явився, однак 03.06.2021 року надав до канцелярії суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити, а також зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач - ОСОБА_2 про час та місце судових засідань повідомлявся належним чином шляхом надсилання судової ухвали та повісток на адресу, зазначену у позовній заяві, яка не змінювалась, про що свідчить довідка з відділу адресно-довідкової роботи Головного управління державної міграційної служби України в Одеській області, а також повідомлявся через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України, у судові засідання не з`явився, про поважність причин відсутності не повідомив, відзив на позовну заяву не надав.
Відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України за згодою позивача Київським районним судом м. Одеси постановлена ухвала про заочний розгляд справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази в їх сукупності, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
У судовому засіданні встановлено, що відповідач - ОСОБА_2 є сином позивача - ОСОБА_1 .
Позивач - ОСОБА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 24.03.2010 року держаним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори Сальніковою З.В., є власником житлового будинку з надвірними спорудами під АДРЕСА_1 (а.с. 8).
Право власності на вказаний будинок було зареєстровано за ОСОБА_1 в КП «ОМБТІ та РОН» (а.с. 7).
З витягу з домової книги № 89, завіреного головою ОСНКМ «Золотий берег», вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані: ОСОБА_1 - власник, ОСОБА_3 - донька власника, та ОСОБА_2 - син власника (а.с. 11).
Однак, з виписки з домової книги № 89, завіреної головою ОСНКМ «Золотий берег», вбачається, що ОСОБА_2 , не проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з березня 2006 року по теперішній час (а.с. 12).
Крім того, з актів сусідів від 03.03.2021 року, завірених головою ОСНКМ «Золотий берег», вбачається, що ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , не проживає останні 15 років (а.с. 15-17).
Таким чином, судом встановлено, що відповідач - ОСОБА_2 у житловому будинку з надвірними спорудами під АДРЕСА_1 , п`ятнадцять років не проживає, його особисті речі у будинку відсутні.
Положеннями статей 317, 319, 321 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Право власності є непорушним.
Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Судом було встановлено, що ОСОБА_2 є сином позивача - ОСОБА_1 , тобто членом сім`ї власника вищевказаного житлового будинку.
Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.
Статтею 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України, відповідно до якої, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Згідно ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.
Відповідно до абз. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою.
Згідно ст. 6 зазначеного закону України громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання.
При викладених обставинах, з урахуванням заочного розгляду справи, відсутності обґрунтованих заперечень відповідача - позов ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - житловим будинком, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.
Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Керуючись ст.ст. 259, 263-265, 268, 274-279, 280-282 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_1 ) таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Суддя Петренко В. С.