РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2021 року м. Одеса Справа № 522/14098/20

Провадження № 2/522/984/21

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Кузнецової В.В.

за участю секретаря судового засідання Довгань Ж.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «Мільйон 2», Публічного акціонерного товариства «ЗАКРИТИЙ НЕДИВЕРСИФІКОВАНИЙ ВЕНЧУРНИЙ КОРПОРАТИВНИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ ФОНД «АВІСТО», ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення грошових коштів,-

ВСТАНОВИВ:

06.08.2020 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «Мільйон 2», Публічного акціонерного товариства «ЗАКРИТИЙ НЕДИВЕРСИФІКОВАНИЙ ВЕНЧУРНИЙ КОРПОРАТИВНИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ ФОНД «АВІСТО», ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення грошових коштів.

Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 03 вересня 2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у вказаній цивільній справі у спрощеному порядку та призначено судове засідання на 06.10.2020 року.

02.10.2020 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого ТОВ «ІК Мільйон-2» просить відмовити у задоволенні позову, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів, якими б було доведено обставини та обґрунтовано позовні вимоги.

06.10.2020 року у зв`язку із знаходженням судді ОСОБА_4 на лікарняному слухання справи відкладене на 17.11.2020 року.

12.10.2020 року до суду надійшла відповідь на відзив.

22.10.2020 року до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив.

02.11.2020 року до суду надійшли письмові пояснення позивача.

09.11.2020 року до суду надійшов відзив ПАТ ЗАКРИТИЙ НЕДИВЕРСИФІКОВАНИЙ ВЕНЧУРНИЙ КОРПОРАТИВНИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ ФОНД «АВІСТО», відповідно до яких просить відмовити у задоволенні позову щодо нього, оскільки відношення до наміру укласти договір купівлі-продажу від 30.04.2020 року немає ніякого відношення. Також заперечує, що ОСОБА_2 діяв на підставі Статутних документів та що ПАТ «Авісто» було отримано аванс у розмірі 2000 євро. Зазначає, що ПАТ «АВІСТО» дійсно є власником квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та дійсно має намір продажу цієї квартири, однак до договору наміру укласти договір купівлі-продажу від 30.04.2020 року немає ніякого відношення. Крім того, вказує, що у Статутних документах ОСОБА_2 не зазначається та є невідомою особою для ПАТ «Авісто».

17.11.2020 року у зв`язку з відсутністю відомостей щодо вручення судової повістки відповідачу ТОВ «Інвестиційна компанія «Мільйон 2» судове засідання відкладене на 16.12.2020 року.

16.12.2020 року представник позивача просив відкласти розгляд справи, у зв`язку з чим судове засідання відкладене на 04.02.2021 року.

Ухвалою суду від 04.02.2021 року суд перейшов від розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до розгляду справи за правилами загального позовного провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «Мільйон 2», Публічного акціонерного товариства «ЗАКРИТИЙ НЕДИВЕРСИФІКОВАНИЙ ВЕНЧУРНИЙ КОРПОРАТИВНИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ ФОНД «АВІСТО», третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення грошових коштів. Розгляд справи розпочато зі стадії відкриття провадження у справі. Замінено засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням, та підготовче судове засідання призначене на 03.03.2021 року.

17.02.2021 року до суду надійшли пояснення та відзив Публічного акціонерного товариства «ЗАКРИТИЙ НЕДИВЕРСИФІКОВАНИЙ ВЕНЧУРНИЙ КОРПОРАТИВНИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ ФОНД «АВІСТО».

01.03.2021 року до суду надійшла заява про уточнення позовних вимог, відповідно до якої позивач просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «Мільйон 2» на його користь грошові кошти у сумі 5 000 євро, що у гривневому еквіваленті становить 162 781 (сто шістдесят дві тисячі сімсот вісімдесят одну) грн; стягнути солідарно з Публічного акціонерного товариства «ЗАКРИТИЙ НЕДИВЕРСИФІКОВАНИЙ ВЕНЧУРНИЙ КОРПОРАТИВНИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ ФОНД «АВІСТО» та ОСОБА_2 на його користь грошові кошти у сумі 2 000 євро, що у гривневому еквіваленті становить 62 112 (шістдесят дві тисячі сто дванадцять) грн 40 коп.

Ухвалою суду від 03.03.2021 року залучено ОСОБА_2 у якості співвідповідача до участі у вказаній цивільній справі та відкладено підготовче судове засідання на 31.03.2021 року.

31.03.2021 року до суду надійшов відзив Публічного акціонерного товариства «ЗАКРИТИЙ НЕДИВЕРСИФІКОВАНИЙ ВЕНЧУРНИЙ КОРПОРАТИВНИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ ФОНД «АВІСТО» на заяву про уточнення позовних вимог.

31.03.2021 року судове засідання відкладене на 19.04.2021 року.

Ухвалою суду від 19.04.2021 року закрито підготовче провадження по справі та призначено до судового розгляду по суті на 02 червня 2021 року.

02.06.2021 року у зв`язку з відсутністю в приміщення Приморського районного суду м.Одеси електроенергії слухання справи відкладене на 06.07.2021 року.

Представник позивача надала суду заяву про проведення судового засідання згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Представник відповідача Публічного акціонерного товариства «ЗАКРИТИЙ НЕДИВЕРСИФІКОВАНИЙ ВЕНЧУРНИЙ КОРПОРАТИВНИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ ФОНД «АВІСТО» надав суду заяву про проведення судового засідання згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Інші учасники судового процесу в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили.

Згідно ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного.

Судом встановлено, що 30.04.2020 року між Інвестиційною компанією агентством нерухомості «М2», від імені якого діяла ОСОБА_3 , у якості Агентства, ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ЗАКРИТИЙ НЕДИВЕРСИФІКОВАНИЙ ВЕНЧУРНИЙ КОРПОРАТИВНИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ ФОНД «АВІСТО», в особі ОСОБА_2 , у якості Продавця та ОСОБА_1 , у якості Покупця було укладено Договір про наміри укласти договір купівлі-продажу.

Згідно з п. 2.1 Договору, Продавець та Покупець, діючи добровільно, знаходячись у здоровому глузді та ясній пам`яті, розуміючи значення своїх дій, без примусу (як фізичного, так і морального), даним Договором висловлюють спільний намір і приймають на себе спільне зобов`язання у строк до 01.07.2020 року укласти договір купівлі-продажу об`єкта нерухомості: квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить Публічному акціонерному товариству «ЗАКРИТИЙ НЕДИВЕРСИФІКОВАНИЙ ВЕНЧУРНИЙ КОРПОРАТИВНИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ ФОНД «АВІСТО».

У п. 2.4 Договору встановлено: «Ми, Продавець та Покупець, встановлюємо строк посвідчення договору купівлі-продажу на вищевказаний Об`єкт нерухомості до 18 год. 00 хв. у ОСОБА_5 , приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу за адресою: 65026, м. Одеса, вул. Пушкінська, 1».

Відповідно до п.п. 2.1.1 Договору, Агентство зобов`язується надати Продавцю та Покупцю організаційно-інформаційне супроводження, необхідне для забезпечення укладення між ними в майбутньому (у строк, вказаний в п. 2.1 Договору) договору відчуження Об`єкта нерухомості.

Як вказує позивач, він та ПАТ «АВІСТО» домовилися, що договір купівлі-продажу об`єкта нерухомості буде укладено 01.07.2020 року у ПНОМНО ОСОБА_5 .

Крім того, 30.04.2020 року на підставі вказаного Договору ОСОБА_1 передав ПАТ «АВІСТО», в особі ОСОБА_2 , аванс у сумі 2000 євро, а також передав ТОВ «ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ «М2», від імені якого діяла ОСОБА_3 , грошові кошти у сумі 5000 євро на зберігання.

Проте, як зазначає позивач, у зв`язку з тим, що ПАТ «АВІСТО» не підготувало та не надало всі документи щодо Об`єкту нерухомості, які були необхідні для укладання договору купівлі-продажу, договір укладено не було.

Відповідно до п. 3.1 Договору про наміри укласти договір купівлі-продажу від 30.04.2020 року, Продавець зобов`язаний надати (підготувати і оплатити за свій рахунок) всі документи, необхідні для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу.

Таким чином, ПАТ «АВІСТО» було зобов`язане надати у строк до 01.07.2020 року всі документи, необхідні для укладання договору купівлі-продажу Об`єкта нерухомості.

Однак, в порушення умов Договору (п. 3.1) у строк до 01.07.2020 року ПАТ «АВІСТО» не надало документи, необхідні для укладання договору купівлі-продажу Об`єкту нерухомості, а саме оригінал та/або копію листа ТОВ «БТІ Одеса» № 02/28 від 28.04.2016 року.

Крім того, як вказує позивач, в останній момент перед укладанням договору купівлі-продажу Об`єкту нерухомості, ПАТ «АВІСТО» та/або ТОВ «ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ «М2», від імені якого діяла ОСОБА_3 змінили нотаріуса, та ОСОБА_1 повідомили, що замість узгодженого ними нотаріуса ОСОБА_5 посвідчувати договір купівлі-продажу Об`єкту нерухомості буде нотаріус Кобзар Олександр Юрійович, що є порушенням п. 2.4 Договору з боку ПАТ «АВІСТО» та/або ТОВ «ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ «М2», від імені якого діяла ОСОБА_3 .

Позивач зазначає, що маючи дійсні наміри укласти договір купівлі-продажу Об`єкту нерухомості, через свого представника постійно спілкувався з ТОВ «ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ «М2», від імені якого діяла ОСОБА_3 , але перемовини позитивних результатів не принесли і договір укладено не було.

Таким чином, оскільки договір купівлі-продажу Об`єкту нерухомості так і не було укладено, ПАТ «АВІСТО» було зобов`язане повернути Позивачу аванс у сумі 2000 євро, а ТОВ «ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ «М2» грошові кошти у сумі 5000 євро, які були передані на зберігання.

Проте, як вказує позивач, ні ПАТ «АВІСТО», ні ТОВ «ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ «М2» добровільно грошові кошти Позивачу не повернули.

04.08.2020 року ОСОБА_1 направив ТОВ «ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ «М2» ( ОСОБА_3 ) претензію № 1/1, в якій просив повернути грошові кошти у сумі 5000 євро, які були передані на зберігання, а також просив повідомити, у кого саме знаходиться аванс у сумі 2000 євро, проте лист доставлено не було.

В подальшому, ОСОБА_1 повторно направив претензію кур`єрською службою «Летючий Голландець», проте в ТОВ «ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ «М2» відмовилися від отримання відправлення.

04.08.2020 року Позивач направив ПАТ «АВІСТО» претензію № 1/2, в якій просив повернути аванс у сумі 2000 євро, проте відповіді на претензію 1/2 від ПАТ «АВІСТО» не надійшло.

Таким чином, вимоги претензій № 1/1 та № 1/2 не виконано і грошові кошти у вказаних сумах позивачу не повернуто.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина 1 ст.628 ЦК передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Інститут свободи договору передбачає можливість сторін вільно визначати зміст договору, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, які не суперечать законодавству, з врахуванням звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. При цьому сторони мають право врегулювати й ті відносини, які не визначені у положеннях актів цивільного законодавства та не суперечать ним.

Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір В майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основі їй її договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до статті 570 Цивільного кодексу України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Статтею 571 ЦК України встановлено наслідки порушення або припинення зобов`язання, забезпеченого завдатком. Так, якщо порушення зобов`язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора. Якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, він зобов`язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості.

На відміну від завдатку, аванс - це спосіб платежу. Аванс не виконує забезпечувальної функції, а виконує функцію попередньої оплати, у разі сплати авансу кредитор не може бути зобов`язаний до повернення авансу у подвійному розмірі і відповідно до відшкодування збитків.

З наданих суду копій Договору про намір укласти договір купівлі-продажу від 30.04.2020 року, вбачається, що суть грошової суми, яка передана позивачем на користь ПАТ «Авісто» в особі ОСОБА_2 , як гарантія подальшого укладення договору купівлі-продажу квартири та названа сторонами як «аванс».

При цьому, згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 13.02.2013 року у справі № 6-176цс12 та Постанові від 02.09.2015 року у справі №6-226цс14, внесення завдатку як способу забезпечення виконання зобов`язання може мати місце лише в разі наявності зобов`язання. Якщо договору, який б за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами укладено не було, а сторони лише домовилися укласти такий договір в майбутньому, передана грошова сума є авансом, який підлягає поверненню. Поверненню підлягає й аванс, отриманий за попереднім договором.

Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Дослідивши умови укладеного між сторонами договору, суд вважає, що за своє правовою природою він є договором, який містять умови попереднього договору. Разом з тим, за змістом закону попередній договір не відноситься до грошового зобов`язання, він тільки передбачає зобов`язання його сторін укласти в майбутньому основний договір, а таке зобов`язання не є грошовим, отже забезпечувати його завдатком неможливо.

Крім того, враховуючи вимоги закону до форми договору купівлі-продажу нерухомості, який повинен бути нотаріально посвідчений, попередній договір в такому випадку також має бути нотаріально посвідченим.

Тобто, за змістом вказаних постанов будь-яких підстав утримувати аванс у продавця не існує, якщо попередній договір або договір про наміри укласти договір не було укладено у нотаріальній формі.

В даному випадку між сторонами було укладено договір про наміри лише у простій письмовій формі, що свідчить про не виникнення у сторін належним чином оформленого зобов`язання щодо укладення договору купівлі-продажу об`єктів нерухомого майна, а виникли лише наміри, які не були реалізовані, а тому сума авансу, яка передана позивачем на користь відповідача в розмірі 2000 євро, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ складає 62 112 грн 40 коп. підлягає поверненню.

Крім того слід зазначити, що оскільки у Статутних документах ПАТ «Авісто» ОСОБА_2 не зазначається та ПАТ «Авісто» не надавало повноваження Радчуку В.А. щодо укладення будь-яких договорів від імені ПАТ «Авісто» і беручи до уваги, що в матеріалах справи також відсутні докази щодо зазначеного, а тому аванс у розмірі 2000 євро необхідно стягнути з ОСОБА_2 .

Відповідно до п. 5.2 Договору про наміри укласти договір купівлі-продажу від 30.04.2020 року « Ціна 75 тис., аванс передаємо продавцю 2000 євро, залишок на укладанні правочину 73 тис. В АН, тобто ТОВ «ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ «М2» (Агентстві), від імені якого діяла ОСОБА_3 ) залишок 5000 євро на зберігання (30.04.2020 р.)».

Отже, 30.04.2020 року Позивач передав ТОВ «ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ «М2» (Агентству), від імені якого діяла ОСОБА_3 , грошові кошти у сумі 5000 євро на зберігання для забезпечення укладання основного договору купівлі-продажу Об`єкта нерухомості.

З підстав, зазначених вище, грошові кошти у сумі 5000 євро фактично є авансом, а тому підлягають поверненню Позивачу.

Крім того, дані грошові кошти підлягають поверненню також у зв`язку з тим, що за своєю правовою природою є безпідставно набутим майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1212 ЦК України. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

За змістом цієї статті безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які вникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Зазначена норма закону застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуте за допомогою інших, спеціальних способів захисту.

Системний аналіз положень ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11, ч. 1 ст. 177, ч. 1 ст. 202, ч. 1 та 2 ст. 205, ч. 1 ст. 207, ч. 1 ст. 1212 ЦК України дає можливість зробити висновок про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення учасниками відповідних правовідносин у майбутньому породження певних цивільних прав та обов`язків, зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, прямо передбачених частиною другою статті 11 ЦК України.

Якщо поведінка набувача, потерпілого не свідчить про існування та виконання договірного зобов`язання, то у разі виникнення між ними спору щодо повернення майна, яке знаходиться у набувача, на спірні правовідносини поширюються положення статті 1212 ЦК України.

Так судом встановлено, що ОСОБА_1 та ТОВ «ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ «М2» відсутні договірні правовідносини, а тому грошові кошти у сумі 5000 євро підлягають витребуванню на підставі статті 1212 ЦК України.

Наведене відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 24.07.2019 року у справі № 243/7986/16-ц.

Таким чином, з ТОВ «ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ «М2» підлягають стягненню на користь позивача грошові кошти у сумі 5000 євро, що у гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ становить 162 781 грн.

Приписами статті 263 ЦПК України визначено: судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні

Згідно частини 3 статті 13 ЦПК України, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, з огляду на те, що цивільне судочинство не може ґрунтуватись на припущеннях, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, а саме стягнути з ТОВ «Інвестиційна компанія «Мільйон 2» на користь позивача грошових коштів у сумі 5 000 євро, що у гривневому еквіваленті становить 162 781 грн, та стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача грошових коштів у сумі 2 000 євро, що у гривневому еквіваленті становить 62 112 грн 40 коп. В частині позовних вимог щодо стягнення з Публічного акціонерного товариства «ЗАКРИТИЙ НЕДИВЕРСИФІКОВАНИЙ ВЕНЧУРНИЙ КОРПОРАТИВНИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ ФОНД «АВІСТО» грошових коштів у розмірі 2000 євро суд вважає за необхідне відмовити, оскільки ПАТ «Авісто» не надавало повноваження Радчуку В.А. щодо укладення будь-яких договорів від імені ПАТ «Авісто» та в Статутних документах ПАТ «Авісто» ОСОБА_2 не зазначається, а сторонами не надано доказів протилежного, а тому на думку суду з ПАТ «Авісто» не підлягає стягнення грошових коштів у розмірі 2 000 євро.

Керуючись ст. ст. 76, 77, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «Мільйон 2» (, адреса: м.Одеса, вул. Троїцька, 54), Публічного акціонерного товариства «ЗАКРИТИЙ НЕДИВЕРСИФІКОВАНИЙ ВЕНЧУРНИЙ КОРПОРАТИВНИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ ФОНД «АВІСТО» (, адреса: м.Київ, вул. Болсуновська, 6, поверх 2, кімн. 9), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 ), третя особа: ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_4 ), про стягнення грошових коштів задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «Мільйон 2» (, адреса: м.Одеса, вул. Троїцька, 54) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ) грошові кошти у сумі 5 000 євро, що у гривневому еквіваленті становить 162 781 (сто шістдесят дві тисячі сімсот вісімдесят одну) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ) грошові кошти у сумі 2 000 євро, що у гривневому еквіваленті становить 62 112 (шістдесят дві тисячі сто дванадцять) грн 40 коп.

В частині позовних вимог щодо стягнення з Публічного акціонерного товариства «ЗАКРИТИЙ НЕДИВЕРСИФІКОВАНИЙ ВЕНЧУРНИЙ КОРПОРАТИВНИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ ФОНД «АВІСТО» грошових коштів - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається шляхом подання апеляційної скарги через Приморський районний суд м. Одеси до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складений та підписаний суддею 14 липня 2021 року.

Суддя В.В. Кузнецова