ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2106/21 Справа № 179/829/19 Суддя у 1-й інстанції - Ковальчук Т. А. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова М. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Петешенкової М.Ю.,

суддів Городничої В.С.., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Пивоваровій А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 05 листопада 2020 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Котовської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області про визнання заповіту недійсним,-

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся з вищезазначеним позовом до суду, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_3 , після смерті якої залишилася спадщина, що складається із житлового будинку з присадибною земельною ділянкою та земельної ділянки площею 4,960 га.

10 листопада 2008 року мати позивача склала заповіт, за змістом якого його сестрі ОСОБА_4 заповідала житловий будинок, а йому земельну ділянку площею 4,960 га.

Після смерті матері він дізнався про те, що 27 серпня 2018 року його мати склала інший заповіт, за змістом якого все своє майно заповідала племіннику позивача ОСОБА_2 .

Позивач вважає вказаний заповіт недійсним, оскільки його мати протягом двадцяти років хворіла, у зв`язку із чим не мала змоги правильно сприйняти та усвідомити значення своїх дій, та не могла його підписати.

З огляду на викладене, просив визнати недійсним заповіт від 27 серпня 2018 року складений ОСОБА_5 та посвідчений секретарем Котовської сільської ради.

Рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 05 листопада 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що позивачем не доведено, що при складенні оспорюваного заповіту не було вільного волевиявлення заповідача.

Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

В обґрунтування скарги зазначає, що секретар сільської ради не мала повноважень на посвідчення заповіту, використала шаблонний заповіт та внесла неправдиві дані, крім того заповіт був складений не за місцем реєстрації померлої. ОСОБА_3 не могла адекватно

розуміти значення своїх дій, вона хворіла на ішемічну хворобу серця, цукровий діабет та цереребральний атеросклероз.

Від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до заповіту від 27 серпня 2018 року ОСОБА_3 заповідала ОСОБА_2 усе належне їй майно, що належали їй на день смерті (а. с. 49-50).

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а. с. 42).

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним та відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Частиною 1, 2 статті 1235, ч. 1 ст. 1236 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування. Заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому.

Згідно ст. 1251 ЦК України якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім

секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування.

У відповідності до ст. 1253 ЦК України на бажання заповідача його заповіт може бути посвідчений при свідках. У випадках, встановлених абзацом третім частини другої статті 1248 і статтею 1252 цього Кодексу, присутність не менш як двох свідків при посвідченні заповіту є обов`язковою. Свідками можуть бути лише особи з повною цивільною дієздатністю. Свідками не можуть бути: нотаріус або інша посадова, службова особа, яка посвідчує заповіт; спадкоємці за заповітом; члени сім`ї та близькі родичі спадкоємців за заповітом; особи, які не можуть прочитати або підписати заповіт. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому. У текст заповіту заносяться відомості про особу свідків.

Відповідно до ч. 2 ст. 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні суду першої інстанції пояснила, що вона як секретар виконкому Котовської сільської ради посвідчувала оспорюваний заповіт, який було складено за місцем проживання ОСОБА_3 , заповіт було підписано свідками ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які зачитали його вголос.

Свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в судовому засіданні суду першої інстанції пояснили, що вони підписували оспорюваний заповіт, оскільки через хворобу ОСОБА_3 не могла його прочитати, однак заповідачу було його зачитано та вона розуміла зміст заповіту.

Висновком експерта № 10 від 19 березня 2020 року встановлено, що ОСОБА_3 на момент складання заповіту ІНФОРМАЦІЯ_2 на будь-який психічний розлад не

страждала та за своїм психічним станом могла розуміти значення своїх дій та керувати ними (а. с. 154-156).

Встановивши зазначені обставини, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги про те, що секретар сільської ради не мала повноважень на посвідчення заповіту, підлягають відхиленню, оскільки заповіт був посвідчений секретарем виконкому Котовської сільської ради Магдалинівського району Андрушко Н.Г. у відповідності до вимог ст.1251 ЦК України, так як у населеному пункті, де складався заповіт, немає нотаріуса.

Посилання скаржника на те, що померла була зареєстрована в іншому населеному пункті, не є підставою для визнання заповіту недійсним, оскільки чинне законодавство не містить вимог щодо укладення заповіту за місцем реєстрації заповідача.

Доводи апеляційної скарги про те, що секретар використала шаблонний заповіт та внесла неправдиві дані, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки заповіт за своєю формою та змістом відповідає вимогам ст.ст.1247,1248, 1257 ЦК України.

Доводи апеляційної про те, що ОСОБА_3 не могла адекватно розуміти значення своїх дій, хворіла на ішемічну хворобу серця, цукровий діабет та цереребральний атеросклероз, не можуть бути прийняті до уваги, враховуючи, що висновком експерта № 10 від 19 березня 2020 року встановлено, що ОСОБА_3 на момент складання заповіту 27 серпня 2018 року могла розуміти значення своїх дій та керувати ними.

Таким чином, переглядаючи справу, відповідно до вимог 367 ЦПК України в межах доводів та вимог апеляційної скарги, за наявними в справі доказами, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 05 листопада 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: В.С. Городнича

О.В. Лаченкова