Ухвала

13 липня 2021 року

м. Київ

справа № 680/419/20

провадження № 61-10818ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Стрільчука В. А.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Новоушицького районного суду Хмелшьницької області від 15 січня

2021 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 25 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом заборони вчинення дій,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2020 року ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом заборони вчинення дій.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 є власником частини приміщення комплексу ресторану « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на

АДРЕСА_1 . При облаштуванні входу до свого приміщення з боку АДРЕСА_1 , де розміщений магазин, позивачем за власні кошти було проведено роботи з благоустрою території згідно із отриманим планом благоустрою.

У подальшому проводились роботи з поліпшення і добудови належної позивачу частини приміщення, за результатами якої їй було видано свідоцтво про право власності на частину приміщення, але вже за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до договору оренди від 08 жовтня 2018 року всім співвласникам будівлі на АДРЕСА_1 була передана в оренду земельна ділянка площею 0,11147 га, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови.

Рішеннями Виконавчого комітету Новоушицької селищної ради Новоушицького району Хмельницької області надано дозволи відповідачам на розміщення (встановлення) тимчасових споруд на АДРЕСА_3 та Українській. На підставі вказаних рішень відповідачами отримано паспорти прив`язки тимчасових споруд.

Зазначені тимчасові споруди відповідачів заплановано розмістити таким чином, що частково перекривається оглядовість магазину позивача та обмежиться вільний прохід відвідувачів магазину, а також унеможливиться під`їзд транспорту до магазину для доставки товару чи автомобілів екстрених служб.

Посилаючись на вищевказане, ОСОБА_1 просила суд усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою шляхом заборони розміщувати тимчасові споруди (торгові павільйони) згідно із паспортами прив`язки тимчасової споруди, виданих 21 та 29 січня 2020 року відділом містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Новоушицької державної адміністрації Хмельницької області.

Рішенням Новоушицького районного суду Хмельнциької області

від 15 січня 2021 року (у складі судді Яцини О. І.) у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 25 травня 2021 року

(у складі колегії суддів: Купельського А. В., Янчук Т. О., Ярмолюка О. І.) рішення Новоушицького районного суду Хмельнциької області від 15 січня 2021 року залишено без змін.

Судові рішення мотивовані тим, що вимоги про заборону вчиняти певні дії в майбутньому (в даному випадку заборонити відповідачам розміщувати тимчасові споруди (торгові павільйони) на орендованій ними земельній ділянці), не свідчать про порушене право позивача.

29 червня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду

з касаційною скаргою на рішення Новоушицького районного суду Хмелшьницької області від 15 січня 2021 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 25 травня 2021 року, в якій заявник просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалити про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 8 частини статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 жовтня 2020 року

у справі № 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) вказала,

що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур.

У ЦПК України визначено баланс між такими гарантіями права

на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини

і основоположних свобод), та принципом остаточності судових рішень

resjudicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.

Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України передбачено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову у цій справі є усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом заборони вчинення дій, а саме - розміщення тимчасових споруд (торгових павільйонів) згідно із паспортами прив`язки тимчасової споруди, виданих 21 та 29 січня 2020 року відділом містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Новоушицької державної адміністрації Хмельницької області.

При цьому Верховним Судом враховано, що згідно з інформацією з технічної документації нормативна грошова оцінка спірної земельної ділянки складає 71 732,3356 грн, що станом на 01 січня 2021 року не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270 грн х 250 = 567 500 грн).

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитись з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином

(рішення у справі «Зубац проти Хорватії», заява № 40160/1, від 05 квітня 2018 року).

Отже, справа є незначної складності, тому є малозначною відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

При цьому, Верховним Судом досліджено та взято до уваги: предмет позову, складність справи, доводи касаційної скарги, а також значення справи для сторін і суспільства, практику розгляду справ з даної категорії.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК Українисуд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R(95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Зазначення у постанові Хмельницького апеляційного суду від 25 травня 2021 року про можливість її оскарження в касаційному порядку не є підставою для перегляду справи судом касаційної інстанції, оскільки такий перегляд не відповідатиме положенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у частині права особи на розгляд справи судом, встановленим законом.

З наведених обставин не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новоушицького районного суду Хмелшьницької області від 15 січня 2021 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 25 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом заборони вчинення дій, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: І. М. Фаловська

С. Ю. Мартєв

В. А. Стрільчук