Справа №613/1035/21 Провадження № 2/613/373/21
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

16 липня 2021 року м. Богодухів

Суддя Богодухівського районного суду Харківської області Сеник О.С., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Державного підприємства «Гутянське лісове господарство», головного інженера Державного підприємства «Гутянське лісове господарство» Бендюга Андрія Миколайовича про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування наказу «Про проведення службового розслідування», визнання протиправними результатів проведення службового розслідування, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Богодухівського районного суду Харківської області з позовом до Державного підприємства «Гутянське лісове господарство», головного інженера Державного підприємства «Гутянське лісове господарство» Бендюга Андрія Миколайовича, в якому просила суд: 1) визнати протиправними дії головного інженера Державного підприємства «Гутянське лісове господарство» Бендюга Андрія Миколайовича, щодо видання наказу № 49 від 28 квітня 2021 року «Про створення комісії для проведення службового розслідування»; 2) визнати протиправним та скасувати наказ головного інженера Державного підприємства «Гутянське лісове господарство» Бендюга Андрія Миколайовича «Про створення комісії для проведення службового розслідування» № 49 від 28 квітня 2021 року; 3) визнати протиправними та скасувати результати службового розслідування за наказом головного інженера Державного підприємства «Гутянське лісове господарство» ОСОБА_2 «Про створення комісії для проведення службового розслідування» № 49 від 28 квітня 2021 року; вирішити питання про відшкодування судових витрат.

Також, разом з позовною заявою ОСОБА_1 подано заяву про відстрочення сплати судового збору, в якій позивач просить суд відстрочити ОСОБА_1 сплату судового збору в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ДП «Гутянське лісове господарство» та головного інженера ДП «Гутянське лісове господарство» Бендюга А.М. про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування наказу «Про проведення службового розслідування», визнання протиправними результатів службового розслідування до моменту постановлення судового рішення.

В обґрунтування заяви зазначено, що коштів на сплату судового збору у позивача немає, оскільки нею було сплачено судовий збір за адміністративний позов та заяву про забезпечення позову до Харківського окружного адміністративного суду, однак, ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 22 червня 2021 року було відмовлено у відкритті провадження, оскільки спір має вирішуватися місцевим загальним судом за правилами цивільного судочинства. Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 29.06.2021 було зобов`язано Управління Державного казначейства у Основ`янському районі м. Харкова повернути ОСОБА_1 суму судового збору в розмірі 1589,00 грн., сплачену відповідно до квитанцій № 56549294 та № 56549326 від 18.06.2021. Позивачкою було подано заяву про повернення коштів до Головного управління Державного казначейства у Харківській області, повернення коштів здійснюється протягом 5 робочих днів. Після повернення надмірно сплаченого судового збору позивачка гарантує сплату судового збору у даній справі. Враховуючи викладене, оскільки предметом спору є захист соціальних прав позивача на достатній життєвий рівень для себе та її сім`ї, стверджує про наявність підстав для відстрочення сплати судового збору на підставі ст.8 Закону України «Про судовий збір».

Суддя, дослідивши позовну заяву та заявою про відстрочення сплати судового збору, приходить до наступного.

Позовна заява не відповідає вимогам п. 9 ч. 3 ст. 175, ч. 4 ст. 177 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), у зв`язку з чим підлягає залишенню без руху.

Так, відповідно до п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити, зокрема, попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Всупереч п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України у позовній заяві некоректно викладено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Так, у позові зазначено, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат становить 50000 грн витрати на сплату судового збору, витрати на правничу допомогу та інші судові витрати, без розмежування розміру кожного з цих видів судових витрат (не зазначено, яку суму позивач планує сплатити в якості судового збору та яку суму витратити (або витратив) на правову допомогу; не вказано, що мається на увазі під "іншими судовими витратами").

Крім того, позовна заява не відповідає вимогам ч. 4 ст. 177 ЦПК України, згідно приписів якої до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Однак, документу про сплату судового збору за подання позовної заяви позивачем не подано.

З приводу заяви позивача про відстрочення сплати судового збору, поданої разом із позовом, слід зазначити наступне.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Якщо у встановлений судом строк судові витрати не будуть сплачені, заява відповідно до статті 257 цього Кодексу залишається без розгляду, або витрати стягуються за судовим рішенням у справі, коли сплата судових витрат була відстрочена або розстрочена до ухвалення цього рішення.

Згідно зі ст.8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Отже, як за змістом ст.136 ЦПК України, так і за змістом ст. 8 Закону України «Про судовий збір» єдиною підставою для відстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану особи, яка, у свою чергу, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджає сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі. В іншому ж випадку, як зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 р. у справі "Креуз проти Польщі", вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя.

ЄСПЛ також вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (рішення ЄСПЛ у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року, пункт 59).

Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (рішення ЄСПЛ у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v. Russia») від 20 лютого 2014 року, пункт 111).

Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового стану (рішення ЄСПЛ «Kniat v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункт 44; рішення ЄСПЛ «Jedamski and Jedamska v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункти 63-64).

Вичерпного і чіткого переліку документів про майновий стан особи закон не містить, тому суд встановлює можливість сплатити судовий збір на підставі поданих доказів за своїм внутрішнім переконанням.

Майновий стан сторони (належні стороні майнові права та обов`язки) має визначатися судом у світлі конкретних обставин певної справи, включаючи спроможність заявника сплатити судовий збір.

Отже, визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони.

Таким чином, надання позивачем належних та допустимих доказів відсутності матеріальних ресурсів на момент звернення з позовом є визначальним для прийняття судом рішення у відповідності до ст.8 Закону України «Про судовий збір» та ст.136 ЦПК України.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати належні і допустимі, у розумінні ст.ст. 77, 78, 80 ЦПК України, докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Разом з тим, позивач в обґрунтування вимоги про відстрочення сплати судового збору не посилається на незадовільний майновий стан, а фактично ставить в залежність сплату судового збору за подання цієї позовної заяви від повернення судового збору, сплаченого за подання позову до іншого суду.

Жодних доказів незадовільного майнового стану, який би перешкоджав позивачцісплатити судовий збір, ОСОБА_1 не надала.

Враховуючи викладене, подана позивачем заява про відстрочення сплати судового збору задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (908 грн. 00 коп.).

Згідно з ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Оскільки, позовна заява ОСОБА_1 містить в собі одночасно три вимоги немайнового характеру, позивачу необхідно сплатити судовий збір за кожну вимогу окремо, з урахуванням ставок визначених Законом України «Про судовий збір» (1 вимога немайнового характеру 908 грн. 00 коп. х 3 = 2724 грн. 00 коп.).

Обставин, які свідчать про наявність у позивача пільг по сплаті судового збору у розумінні ст.5 Закону України "Про судовий збір", позивачем не наведено, доказів наявності таких пільг до позовної заяви не додано.

Вказані вище недоліки перешкоджають вирішенню питання про відкриття провадження у справі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 185 ЦПК України позовна заява, подана без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 ЦПК України, підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Недоліки позовної заяви мають бути усунені шляхом направлення до Богодухівського районного суду Харківської області уточненої позовної заяви із зазначенням попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; надання квитанції про сплату судового збору у сумі 2724 грн. 00 коп.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 136, 175, 177, 185, 353, 354, п. 3 Розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору в частині сплати судового збору за подання позову відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Державного підприємства «Гутянське лісове господарство», головного інженера Державного підприємства «Гутянське лісове господарство» Бендюга Андрія Миколайовича про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування наказу «Про проведення службового розслідування», визнання протиправними результатів проведення службового розслідування залишити без руху.

Надати позивачу для усунення недоліків позовної заяви десятиденний строк, який обчислюється з дня вручення копії даної ухвали.

Роз`яснити позивачу, що недоліки позовної заяви можуть бути усунуті шляхом направлення до Богодухівського районного суду Харківської області уточненої позовної заяви із зазначенням попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; документу про сплату судового збору у сумі 2724 грн. 00 коп.

Роз`яснити позивачу, що у разі неусунення зазначених недоліків позовної заяви, відповідно до ст. 185 ЦПК України позовна заява буде визнана неподаною та повернута заявнику.

Ухвала може бути оскаржена в частині визначення розміру судових витрат в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Богодухівський районний суд Харківської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу подано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

В іншій частині ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя О.С. Сеник