Провадження № 2/537/1041/2021
Справа № 537/2829/21
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.07.2021 року Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі: головуючої судді Зоріної Д.О., за участю секретаря Савічевої М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кременчуці за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовною заявою, де просить суд ухвалити рішення, яким визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що вона на підставі договору міни, зареєстрованого Кременчуцькою товарною біржею за номером 2-264 від 28 квітня 1998 року та на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 12 лютого 2015 року державним нотаріусом Градизької державної нотаріальної контори Полтавської області, є власником квартири АДРЕСА_1 . На даний у вказаній квартирі ніхто не проживає, однак зареєстрована відповідач ОСОБА_2 , яка фактично не проживає за вказаною адресою з 2015 року, її речі у помешканні відсутні, комунальні послуги позивач сплачує самостійно. За таких обставин, позивач ОСОБА_1 вважає, що відповідач ОСОБА_2 втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 у зв`язку із тривалою відсутністю без поважних причин за місцем реєстрації, у зв`язку із чим позивач і вимушена звернутись до суду із даним позовом.

Ухвалою Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 09 липня 2021 року провадження у справі відкрито.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, однак надала суду заяву, згідно якої просила суд розглянути справу без її участі та вказала, що позов підтримує та просить його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, однак надала суду заяву, згідно якої просила суд розглянути справу без її участі та вказала, що позов визнає та не заперечує проти його задоволення.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі письмових матеріалів справи.

Суд, приймаючи до уваги думку позивача та відповідача, висловлену в їхніх письмових заявах, вивчивши та проаналізувавши письмові матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 на підставі наступних правовстановлюючих документів: договору міни, зареєстрованого Кременчуцькою товарною біржею 28 квітня 1999 року за реєстраційним номером 2-264; свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 12 лютого 2015 року державним нотаріусом Градизької державної нотаріальної контори Полтавської області Захаровою О.Д. та зареєстрованого в реєстрі за номером 132.

Згідно змісту довідки, виданої 07 травня 2021 року за вих.№61/1893 КП «Кременчуцьке МБТІ Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області», за даними архівного обліку станом на 28 грудня 2012 року, квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Згідно зі статтею 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно повідомлення Крюківської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області №6299/01-27 від 24 червня 2021 року, за адресою: АДРЕСА_2 зареєстрована ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Обставина реєстрації відповідача ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 також підтверджується змістом копії її паспорту НОМЕР_1 , наданої суду разом із заявою від 13 липня 2021 року.

Однак, в судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2 за зазначеною вище адресою не проживає з 2015 року, що підтверджується змістом акту ОСББ «№8», датований червнем 2021 року, згідно якого громадяни ОСОБА_4 , який проживає в квартирі АДРЕСА_3 , та ОСОБА_5 , яка проживає в квартирі АДРЕСА_4 , підтвердили, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не проживає з 2015 року по теперішній час за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно із частиною 1 статті 383 Цивільного кодексу України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

У відповідності до частини 1 статті 386 власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчиненню нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до вимог статті 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 41 Конституції України, статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,до якої України приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до закону №475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідачем внаслідок наявності її реєстрації у помешканні, власником якого є позивач, порушено право останньої на володіння та розпорядження своїм майном; ОСОБА_2 , будучи зареєстрованою у домоволодінні, власником якого є позивач, порушує її права та законні інтереси, в зазначеному домоволодінні не проживає понад п`яти років.

Згідно статті 405 Цивільного кодексу України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно зі статтею 163 Житлового кодексу УРСР, у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу.

Так, відповідно до частини 1 статті 71 Житлового кодексу УРСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Так, в судовому засіданні достовірно встановлений факт, що відповідач ОСОБА_2 зареєстрована у квартирі АДРЕСА_1 , власником якого є позивач. Однак, відповідач не проживає у зазначеному будинку понад п`яти років.

Згідно наявних письмових матеріалів справи, домовленість між сторонами щодо збереження за відповідачем права користування житлом у разі його тимчасової відсутності відсутня.

Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідачем втрачено право на користування зазначеним житлом, оскільки вона відсутня у вказаній квартирі понад п`ять років без поважних причин, враховуючи ту обставину, що реєстрація відповідача перешкоджає позивачу, як власнику житла, в повній мірі користуватися та розпоряджатися належними їй правами в зазначеній квартирі, а також із врахуванням визнання відповідачем ОСОБА_2 позовних вимог в повному обсязі, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 , у зв`язку з чим вони підлягають задоволенню.

Статтею 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у зв`язку із чим з відповідача ОСОБА_2 підлягає стягненню на користь позивача ОСОБА_1 сума судового збору, сплачена останньої при зверненні до суду із позовом, в розмірі 908 грн. 00 коп.

Керуючись статтями 5, 10, 13, 19, 76, 77, 81, 133, 141, 263, 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 29, 319, 321, 383, 386, 391, 405 Цивільного Кодексу України, суд , -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_5 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_6 ) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Полтавського апеляційного суду через Крюківський роайонний суд міста Кременчука Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Д.О. Зоріна