Справа № 369/3328/16-ц
Провадження № 2/369/994/21
РІШЕННЯ

Іменем України

07.07.2021 року Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі: головуючого судді Волчка А.Я.,

за участю секретаря Миголь А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Управління Держгеокадастру у Києво-Святошинському районі Київської області, ОСОБА_4 про визнання незаконним та скасування рішень сільської ради, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом, позовом мотивуючи його тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 . Після її смерті була відкрита спадщина.

Спадкоємцями 1/2 частини її майна є її син ОСОБА_1 .

Спадкове майно складається з 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який належав померлій на підставі рішення суду Києво-Святошинського району від 31.10.1978 року.

Житловий будинок зазначений в плані під літерою А, дерев`яний, житловою площею 41,0 кв., сарай прибудова під літ. «Б», вбиральня під літ. «В», огорожа № 1, колодязь № 2.

На 1/4 частину житлового будинку 10.02.2006 року видано свідоцтво про право на спадщину на ім`я ОСОБА_3 .

На 1/4 частину житлового будинку 10.02.2006 року видано свідоцтво про право на спадщину на ім`я ОСОБА_1 .

Тобто, житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 є спільною сумісною власністю ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2

29.05.2015 року Виконавчий комітет Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області було винесено рішення № 3/18 про присвоєння адреси житловому будинку. Вищевказаним рішенням було прийнято рішення про присвоєння житловому будинку загальною площею 56,2 кв.м., житловою площею 41,0 кв.м. належного співвласникам ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 адерсу - АДРЕСА_2 .

Земельна ділянка, на якій знаходиться успадкований позивачем будинок був побудований ще у 1936 році. Саме з цього року земля та будинок на ній, перебуває у постійному користуванні сім`ї позивача.

Ще у 1936 році прабабусі та прадідусю позивача ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , як членам - колгоспу « Червоний партизан » було надано у користування земельну ділянку загальною площею 0,60 га, за адресою АДРЕСА_1 , для будівництва будинку та його обслуговування.

Після прийняття у спадщину частини будинку, у 2014 році ОСОБА_1 вирішив скористатися своїм конституційним правом та приватизувати земельну ділянку, що була у користуванні його сім`ї та на якій розташований будинок.

Для цього він звернувся до відповідача з відповідним зверненням. 07.11.2014 року сільською радою було надано відповідь, що рішення щодо приватизації приймається на підставі документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Інформація про розмір земельної ділянки, закріпленої за домоволодінням по АДРЕСА_3 , підтверджується записами земельношнурової книги. Копія з погосподарської книги по будинковолодінню АДРЕСА_1 (53 А) була надана сільською радою на відповідний запит позивача.

В подальшому земельна ділянка передавалася у спадок, спочатку бабусі та дідусю позивача ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , потім матері позивача ОСОБА_11 та його дядька ОСОБА_2 .

Після смерті своєї матері ( ОСОБА_11 ) її частину будинку та земельної ділянки успадкував позивач - ОСОБА_1 та його батько - ОСОБА_3 .

Разом з тим, 08.05.2015 року Крюківщинською сільською радою було надано відповідь на запит позивача, з якої вбачається, що згідно записів погосподарської документації будинковолодіння по АДРЕСА_1 за період з 2011 року по 2014 рік рахується земельна ділянка загальною площею 0,3812 га.

Потім, позивач десятки разів звертався із запитами до сільської ради, аби дізнатись розмір земельної ділянки, що є у його користуванні.

Щоразу відповідач надавав протилежні відповіді: 08.05.2015 року сільська рада надала відповіді, що інформація про розмір земельної ділянки відсутні; 08.05.2015 року сільська рада надала документи, які підтверджують право позивача та його сім`ї на користування 0,3812 га земельної ділянки; 03.08.2015 року знову надійшла відповідь, що інформація про закріплену за домоволодіння по АДРЕСА_4 а земель ну ділянку відсутня; 07.09.2015 року відповідач повідомив про те, що третім особам земельна ділянка не виділялась; 10.09.2015 року надійшла відповідь про те, що земельна ділянка яка розташована поблизу земельної ділянки по АДРЕСА_2 передана у власність для ведення особистого селянського господарства площею 0,1698 га по АДРЕСА_2 гр. ОСОБА_4 на підставі рішення 28 сесії 6 скликання Крюківщинської сільської ради від 13.09.2013 року № 6/10.

Наразі загальний фактичний розмір ділянки, що прилягає до домоволодіння по АДРЕСА_2 складає 0,24 га, тобто враховуючи первинні межі земельної ділянки (0,60 га) ОСОБА_1 та треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_2 протиправно позбавлені можливості приватизувати 0,36 га, а враховуючи останню відповідь, відповідно до якої позивач та його сім`я мають право на користування 0,3812 га земельної ділянки, ОСОБА_1 та треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_2 протиправно позбавлені можливості приватизувати 0,14 га.

Рішення Крюківщинської сільської ради про передачу у власність ОСОБА_4 земельної ділянки незаконне та підлягає скасуванню.

Відповідно до норм Земельного Кодексу, ОСОБА_1 є законним землекористувачем земельної ділянки за адресою АДРЕСА_4 .

Земельна ділянка, що є у користуванні ОСОБА_1 межує з земельною ділянкою, що була передана у власність ОСОБА_4 . Тому, при виготовленні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, з позивачем, як з власником сусідньої ділянки мали бути погоджені межі земельної ділянки в натурі. Однак такого погодження не відбувалось.

А тому з врахуванням уточнених позовних вимог, позивач просив суд визнати незаконним та скасувати рішення 24 сесії 6 скликання Крюківщинської сільської ради від 19.04.2013 року № 8/1 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства гр. України ОСОБА_4 в с. Крюківщина Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області». Визнати незаконним та скасувати рішення 24 сесії 6 скликання Крюківщинської сільської ради від 13.09.2013 року № 6/10 Крюківщинської сільської ради «Про затвердження проекту землеустрою та передачу у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства гр. ОСОБА_4 в с. Крюківщина Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 листопада 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 19 січня 2017 року, у задоволенні позову було відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 11 вересня 2019 року рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 листопада 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 19 січня 2017 року скасовано. Справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою від 23.12.2020 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , управління Держгеокадастру у Києво-Святошинському районі Київської області, ОСОБА_4 , про визнання незаконним та скасування рішень сільської ради прийнято до провадження суддею Волчком А.Я.

Представник позивача подав до суду клопотання про розгляд справи у його та позивача відсутності, вимоги позову просив задоволити в повному обсязі.

Інші сторони в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляд справи були повідомлені належним чином. Відзиву та пояснень до суду не надіслали.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи та зібрані в ній письмові докази, приходить до висновку що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи згідно свідоцтва про право на спадщину за законом 10.02.2006 р. виданого державним нотаріусом Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори, ОСОБА_1 є власником 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала померлій ОСОБА_5 на підставі рішення суду Києво-Святошинського району, Київської області, 31 жовтня 1978 року.

Тобто, житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 є спільною сумісною власністю ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Згідно рішення виконавчого комітету Крюківщинської сільської ради народних депутатів Києво-Святошинського району Київської області від 18.11.1993 року № 38/11, було закріплено за ОСОБА_5 земельну ділянку в кількості 0,04 га до 1/2 частини будинку в АДРЕСА_2 .

Згідно рішення Крюківщинської сільської ради від 29.05.2015 р. № 3/18 присвоєно житловому будинку загальною площею 56,2 кв.м., житловою площею 41,0 кв.м.з надвірними будівлями і спорудами, належного співвласникам гр. ОСОБА_1 , гр. ОСОБА_3 , гр. ОСОБА_2 , адресу - АДРЕСА_2 .

Відповідно до рішення Крюківщинської сільської ради від 19.04.2013 р. № 8/1 було надано дозвіл гр. ОСОБА_4 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 0,35 га в АДРЕСА_2 .

Рішенням Крюківщинської сільської ради від 29.05.2013 р. № 4/25 внесено в рішення 24 сесії 6 скликання від 19.04.2013 р. № 8/1 «Про надання дозволу гр. ОСОБА_4 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 0,35 га в АДРЕСА_2 » зміни згідно яких в п. 1 слова «площею 0,35 га» замінити на «площею 0,25 га».

Згідно рішення Крюківщинської сільської ради від 13.09.2013 р. № 6/10 затвердженого проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_4 для ведення особистого селянського господарства площею 0,16 98 га в АДРЕСА_2 . Передано гр. ОСОБА_4 у власність земельну ділянку площею 0,1698 га (кадастровий номер :01:006:5013) для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_2 .

Відповідно до вимог частин першої - третьої статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами передбачений у статті 118 ЗК України, якою, зокрема, передбачено, що рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

За змістом положень статті 122 ЗК України вирішення питань щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування із земель державної чи комунальної власності належить до компетенції відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Зокрема, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (стаття 125 ЗК України).

За змістом наведеної норми право власності та право постійного користування земельною ділянкою із земель державної або комунальної власності виникає у громадян з моменту державної реєстрації цих прав на підставі відповідного рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність.

Відповідно до пункту г) частини третьої статті 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до статті 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

За положеннями пунктів 1.1, 1.3 Інструкції з ведення погосподарського обліку в сільських, селищних та міських радах, затвердженої наказом Державного комітету статистики України 08 грудня 2010 року № 491, зареєстрованої 05 січня 2011 року за № 9/18747, яка втратила чинність 27 травня 2016 року, погосподарський облік, як вид первинного обліку, передбачений для накопичення і систематизації відомостей, які збираються сільськими, селищними, міськими радами (далі - місцеві ради), розташованих на їхній території сільських населених пунктах і які є необхідними для виконання ними своїх повноважень та інформаційного забезпечення органів місцевого самоврядування всіх рівнів і органів виконавчої влади про соціально-демографічні характеристики населення в сільській місцевості, його потенціал у сфері сільського господарства. Для ведення цього обліку використовуються єдина на всій території України методологія і типові форми первинної облікової документації, затверджені центральним органом виконавчої влади у галузі статистики. Окремі форми ведуться по міських поселеннях.

У рамках погосподарського обліку місцевими радами ведеться облік особистих селянських господарств у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади з питань статистики.

Пунктом 1.11 наведеної Інструкції визначено, що основними інформаційними джерелами погосподарського обліку є: будь-які документальні свідчення щодо об`єкта погосподарського обліку: паспорти, свідоцтва, земельно-кадастрова документація, технічні паспорти, правовстановлюючі документи, рішення органів виконавчої влади й органів самоврядування будь-якого рівня, господарюючих суб`єктів, письмові заяви громадян тощо; усні повідомлення, заяви громадян; наочна інформація, отримана під час суцільних обходів і перевірок.

Аналізуючи все вищевикладене, суд приходить до висновку що ОСОБА_1 є власником 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (в подальшому АДРЕСА_2 ).

Згідно з приписами статті 120 ЗК України набуваючи у власність 1/2 частину житлового будинку до ОСОБА_1 перейшло право власності на 1/2 частину земельної ділянки, на якій розташований житловий будинок.

Відповідно до останніх записів з погосподарської книги, в період з 2011 по 2014 року, в користуванні у ОСОБА_1 та ОСОБА_3 для будівництва та обслуговування житлового будинку перебувала земельна ділянка площею 0,3812 га.

Дані записи із погосподарської книги сторонами по справі не заперечувались.

Таким чином, враховуючи інформацію наявну в погосподарській книзі у власність позивача ОСОБА_1 з набуттям 1/2 частини житлового будинку, переходило право власності на 1/2 частини земельної ділянки площею 0,3812 га.

Звертаючись до суду за захистом своїх прав позивач зазначив що він є власником суміжної земельної ділянки із земельною ділянкою яка була відведення у власність гр. ОСОБА_4 , а тому було необхідне погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами.

Згідно, розробленого ТОВ «НВФ «Азимут Груп» проекту із землеустрою, загальна площа земель для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, який належить ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , складає 0,2457 га. Згідно опису меж зазначеної земельної ділянки, суміжними землекористувачами ні ОСОБА_4 , ні ОСОБА_12 не зазначені.

Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 30 липня 2015 року власником земельної ділянки загальною площею 0,1698 га, що розташована в АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:006:5013, є ОСОБА_12 , що підтверджено Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку.

Відповідно до опису меж, дана земельна ділянка що знаходиться у власності ОСОБА_12 , межує від точки А до точки Б із землями сільської ради; від точки Б до точки В із земельною ділянкою гр. ОСОБА_13 ; від точки В до точки А із землями загального користування (проїзд).

Статтею 198 Земельного кодексу України визначено, що при оформленні права власності на земельну ділянку проводиться комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок, які включають, у тому числі, погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами.

Механізм встановлення меж земельних ділянок визначено Інструкцією про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженою наказом Держкомзему від 18.05.2010 № 379, що зареєстровано в Міністерстві юстиції України 16 червня 2010 року за № 391/17686 (далі - Інструкція).

Пунктом 2.8 Інструкції передбачено, що після виконання робіт із встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками складається акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання, який містить підписи суміжних землевласників (землекористувачів) у разі, якщо вони не заявляють претензій до існуючих меж.

Згідно з пунктом 3.12 Інструкції, закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою.

Погодження меж полягає у тому, щоб суміжнику було запропоновано підписати відповідний акт. Якщо він відмовляється це робити, орган, уповноважений вирішувати питання про приватизацію ділянки по суті, повинен виходити не із самого факту відмови від підписання акта, а із мотивів відмови (якщо вони озвучені). Якщо такими мотивами є виключно неприязні стосунки правового значення вони не мають.

У разі виникнення спору сама по собі відсутність погодження меж не є підставою для того, щоб вважати прийняте рішення про приватизацію незаконним.

Підписання акта погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації.

Непогодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами не може слугувати підставою для відмови відповідної місцевої ради в затвердженні технічної документації, за умови правомірних дій кожного із землекористувачі.

Ненадання згоди на погодження меж земельної ділянки суміжного землекористувача не може бути перепоною для розгляду місцевою радою питання про передачу земельної ділянки у власність відповідачу за обставин виготовлення відповідної технічної документації.

Аналогічні правові висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справах № 350/67/15-ц (провадження № 14-652цс18), № 514/1571/14-ц (провадження № 14-552цс18) та від 12 лютого 2020 року № 545/1149/17 (провадження № 14-730цс19).

Отже, суд приходить до висновку, що підписання акта погодження меж земельної ділянки самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Непогодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами не може слугувати підставою для відмови відповідної місцевої ради в затвердженні технічної документації, за умови правомірних дій кожного із землекористувачів.

Не надання позивачем своєї згоди на погодження меж земельної ділянки суміжного землекористувача не може бути перепоною для розгляду місцевою радою питання про передачу земельної ділянки у власність відповідачу за обставин виготовлення відповідної технічної документації.

Крім того, в матеріалах в матеріалах справи відсутні належні, допустимі та достовірні докази того що земельні ділянки позивача та третьої особи є суміжними.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність відмови у вимогах позову.

Керуючись ст.ст. 116, 118, 120, 125, 152, 198 Земельного кодексу України, Законом України «Про землеустрій», ст. ст. 4, 5, 12, 76-81, 258-259, 263-265, 268,ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В позові ОСОБА_1 до Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Управління Держгеокадастру у Києво-Святошинському районі Київської області, ОСОБА_4 про визнання незаконним та скасування рішень сільської ради - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області або безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено удень його складення,має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя А.Я. Волчко