Справа № 209/467/21
Провадження № 2/192/556/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2021 року смт Солоне

Суддя Солонянського районного суду Дніпропетровської області Тітова О.О., розглянувши в смт Солоне Дніпропетровської області позовну заяву ОСОБА_1 до судді Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області Івченко Тетяни Павлівни про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області про відшкодування завданої моральної шкоди, відповідач - суддя Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Івченко Тетяна Павлівна. В позовній заяві просить стягнути на його користь 15 000 грн. в якості відшкодування завданої моральної шкоди.

В обґрунтування вказаних вимог заявник посилається на положення ст.ст. 2, 5, 6, 10, 12 ЦПК України, які визначають завдання та основні засади цивільного судочинства, способи захисту, які застосовуються судом, положення ст.ст. 3, 23, 1167 ЦК України щодо моральної шкоди та підстав відповідальності за неї. Також зазначає, що відповідно до п.9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, оскільки є інвалідом ІІ групи.

В позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, що 04.02.2021 рекомендованим цінним листом надіслав до Заводського районного суду м.Кам`янське позовну заяву з вимогами до сервісного центру Київстар за місцем знаходженням продавця послуг у м.Кам`янське, подану відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів». Йому довелось декілька разів звертатись до Заводського суду щоб отримати на руки копію ухвали стосовно розгляду позову, йому було нестерпно знаходитись у стані невідомості щодо стану розгляду його позову. 16.02.2021 він отримав копію ухвали суду від 15 лютого 2021 року про відкриття провадження у справі. Вивчаючи вдома копію ухвали про відкриття провадження у справі він з`ясував фальсифікацію суддею Івченко Т.П. матеріалів справи: відкриття провадження за місцем його проживання, а не за місцезнаходженням відповідача - продавця послуг Київстар у м.Кам`янське. Хоча його місце проживання відноситься до Дніпровського району міста Кам`янське. Потім суддя Івченко Т.П. навела перелік статей ЦК та ЦПК України щодо того, що сервісний центр Київстар в м.Кам`янське не має статусу юридичної особи та не може бути відповідачем за його позовом і зазначила юридичну адресу відповідача у м.Києві, тобто суддя ОСОБА_2 свідомо намагалась ввести його - ОСОБА_1 в оману, нав`язавши в якості відповідача головний офіс київстар у м.Києві. в той же день він написав заяву на ім`я судді Івченко Т.П. в якій звернув її увагу на фальсифікацію матеріалів справи і попередив про відповідальність за зловмисне порушення законів та написав два клопотання по справі. 17.02.2021 він в черговий раз поїхав /заводського районного суду щоб здати заяву та клопотання до канцелярії, співробітниця якої повідомила, що у суду виникли труднощі з доставкою копії його позовної заяви відповідачу та зазначила, що юридична особа знаходиться у м.Дніпро і це займе більше часу. 18.02.2021 він знову приїхав до Заводського райсуду та спілкувався з робітницею канцелярії щодо повідомлених нею напередодні обставин, однак вона категорично відмовилась щось повідомляти та зазначила, що копія позовної заяви відправлена відповідачу поштою. 17.02.2021 він записав ролик про свавілля ОСОБА_2 і виклав його в інтернет. Зазначив, що ОСОБА_2 добре знала, що він є хворою людиною інвалідом ІІ групи і її свавілля він сприймає, як знущання над хворою людиною. У зв`язку із свавіллям судді ОСОБА_2 йому завдано значної моральної шкоди яку він оцінив у 15 000 грн.

Розпорядженням голови Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02 березня 2021 року справу було передано на розгляд до Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області.

Розпорядженням голови Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10.03.2021 справу передано для визначення підсудності до Дніпровського апеляційного суду.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 16 березня 2021 року визначена підсудність вказаної цивільної справи Дніпровському районному суду м.Дніпродзержинська.

Розпорядженням голови Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24 березня 2021 року справу було передано на розгляд до Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області.

Розпорядженням голови Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26.03.2021 справу передано для визначення підсудності до Дніпровського апеляційного суду.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 08 квітня 2021 року визначена підсудність вказаної цивільної справи Баглійському районному суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області.

Розпорядженням голови Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області 13 травня 2021 року справу було передано на розгляд до Криничанського районного суду Дніпропетровської області.

Розпорядженням голови Криничанського районного суду Дніпропетровської області 31 травня 2021 року справу було передано на розгляд до Солонянського районного суду Дніпропетровської області.

Солонянським районним судом Дніпропетровської області 04 червня 2021 року справу було повернено Криничанському районному суду Дніпропетровської області

Розпорядженням голови Криничанського районного суду Дніпропетровської області 01 липня 2021 року справу передано на розгляд до Солонянського районного суду Дніпропетровської області. Справа отримана Солонянським районним судом Дніпропетровської області 13 липня 2021 року та в результаті автоматичного розподілу передана у провадження судді Тітової О.О.

Дослідивши заяву та додані до неї матеріали, вважаю, що заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства з таких підстав.

До позовної заяви ОСОБА_1 додав копію ухвали судді Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Івченко Т.П. від 15 лютого 2021 року про відкриття провадження у цивільній справі №208/844/21, провадження № 2/208/1080/21, за позовом ОСОБА_1 до Сервісного центру Київстар про відшкодування збитків та моральної шкоди.

В зазначеній ухвалі про відкриття провадження у цивільній справі зазначено, що позовна заява підсудна Заводському районному суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області, враховуючи, що місце реєстрації позивача знаходиться в Заводському районі м.Кам`янське. Спір виник між позивачем ОСОБА_1 та ПрАТ «Київстар», яке зареєстровано за адресою: м.Київ, вул.Дегтярівська, буд. 53. Необхідним є вирішення наявності у зазначеного позивачем Сервісного центру Київстар у м.Кам`янське статусу юридичної особи.

По суті дана позовна заява ОСОБА_1 зводиться до незгоди з ухвалою судді Івченко Т.П. про відкриття провадження у цивільній справі за позовом до Сервісного центру Київстар про відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових відносин, а також з інших правовідносин, крім справ, коли розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.126 Конституції України незалежність і недоторканність суддів гарантуються Конституцією і законами України. Вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється.

Офіційне тлумачення наведених положень здійснено у Рішенні Конституційного суду України №19-рп/2004 від 01.12.2004 року, зокрема, положення ч.1 ст.126 Конституції України "незалежність і недоторканність суддів гарантуються Конституцією і законами України" у взаємозв`язку з іншими положеннями розділу VIII Основного Закону України треба розуміти так, що незалежність суддів є невід`ємною складовою їхнього статусу. Вона є конституційним принципом організації та функціонування судів, а також професійної діяльності суддів, які при здійсненні правосуддя підкоряються лише закону. Крім цього, положення частини другої статті 126 Конституції України "вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється" треба розуміти як забезпечення незалежності суддів у зв`язку із здійсненням ними правосуддя, а також як заборону щодо суддів будь-яких дій незалежно від форми їх прояву з боку державних органів, установ та організацій, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, фізичних та юридичних осіб з метою перешкодити виконанню суддями професійних обов`язків або схилити їх до винесення неправосудного рішення тощо.

Згідно з ч.3 ст.6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповага до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою впливу на безсторонність суду забороняється і тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Згідно зі ст.14 вказаного Закону учасники справи, яка є предметом судового розгляду, та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 13.06.2007 №8 «Про незалежність судової влади», оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.

Законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суду, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю. Намагання зробити це в конкретній справі шляхом подання окремого позову проти суду чи судді є протиправним втручанням у здійснення правосуддя і посяганням на процесуальну незалежність суду.

Здійснення правосуддя в Україні врегульовано конституційними нормами окремо від діяльності інших органів державної влади.

Відповідно до ст.62 Конституції України матеріальна і моральна шкода, завдана безпідставним засудженням, відшкодовується державою лише в разі скасування вироку як неправосудного. Проте й в цьому разі за заподіяну особі шкоду відповідає не суд або суддя, а держава.

Таким чином, зазначеними положеннями ст.ст.62,126,129 Конституції України визначено, що рішення суду і відповідно до цього дії або бездіяльність судів у питаннях здійснення правосуддя, пов`язаних з підготовкою, розглядом справ у судових інстанціях тощо, можуть оскаржуватись у порядку, передбаченому процесуальними законами, а не шляхом оскарження їх дій (чи відшкодування матеріальної і моральної шкоди одночасно із оскарженням таких дій) до іншого суду, так як це буде порушувати принцип незалежності судів і заборону втручання в її вирішення незалежним судом.

У зв`язку з викладеним розгляд судом вимог, незалежно від їх викладення та змісту, предметом яких є, по суті, оскарження процесуальних дій судді (суду), пов`язаних з розглядом справи (від стадії відкриття провадження у справі до розгляду по суті, перегляду судових рішень у передбачених процесуальним законом порядках і їх виконання) нормами ЦПК України чи іншими законами України - не передбачено.

Відповідно до ч.3 ст.2 ЦПК України верховенство права, забезпечення права на апеляційний перегляд справи є основними засадами (принципами) цивільного судочинства.

Порядок оскарження ухвал та рішень суду першої інстанції визначений цивільно-процесуальним законодавством.

Так, відповідно до ст. 353 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст. 353 ЦПК України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Вимога позивача ОСОБА_1 щодо надання оцінки судом першої інстанції процесуальним діям та рішенням іншого суду першої інстанції, про що йдеться в заяві, суперечить наведеним положенням.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги не мають цивільно-правового характеру, що виключає можливість вирішення справи у порядку ЦПК України, а відтак відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України слід відмовити у відкритті провадження у даній справі.

Керуючись ст.6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», п.1 ч.1 ст. 186 ЦПК України.

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до судді Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області Івченко Тетяни Павлівни про відшкодування моральної шкоди.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня її проголошення.

Якщо питання вирішено без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складений 16 липня 2021 року.

Суддя О.О. Тітова