ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 542/117/21 Номер провадження 22-ц/814/1663/21Головуючий у 1-й інстанції Афанасьєва Ю. О. Доповідач ап. інст. Абрамов П. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді: Абрамова П.С.

Суддів: Бондаревської С.М., Пилипчук Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк»

на рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 11 травня 2021 року

по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Акцент Банк» ( скорочена назва - АТ «А-Банк») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

УСТАНОВИВ:

короткого змісту позовних вимог і рішення суду першої інстанції;

В лютому 2021 року АТ «А-Банк» звернулися до суду із вказаним позовом, зазначали, що 20.12.2019 року ОСОБА_1 приєднався до Умов та правил надання банківських послуг, підписавши Заяву анкету. Йому надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків у розмірі 44 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Свої зобов`язання ОСОБА_1 не виконав та станом на 09.12.2020 року наявна заборгованість за кредитом у розмірі 14 768 грн. за тілом кредиту, 6 736,74 грн. заборгованість за відсотками та 150 грн. штраф, а всього 21 654 грн. 74 коп.

Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 11 травня 2021 року позовні вимоги задоволені частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Акцент Банк» заборгованість за кредитом в розмірі 14 768 грн. та понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 548 грн. 14 коп.

короткого змісту вимог апеляційної скарги;

В апеляційній скарзі Акціонерне товариство «Акцент Банк» просять рішення суду в частині відмовлених позовних вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про стягнення заборгованості в повному обсязі.

узагальнених доводів особи, яка подала апеляційну скаргу;

Зазначали, що місцевий суд не врахував, що підписавши заяву анкету відповідач погодився з умовами та правилами надання банківських послуг.

Вказували, що місцевий суд не врахував, що паспорт споживчого кредиту відповідач підписав за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який йому направлявся на номер телефону. В зв`язку з чим місцевий суд невірно послався на правові позиції Верховного Суду.

встановлених судом першої інстанції та неоспорених обставин, а також обставин, встановлених судом апеляційної інстанції, і визначених відповідно до них правовідносин; доводів, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції; мотивів прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу;

Місцевим судом установлено, що 20 грудня 2019 року між сторонами по справі укладено договір № б/н шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк» (а.с.6). Анкета-заява від 20 грудня 2019 року не містить відомостей про процентну ставку по кредиту, а також розмір та порядок нарахування неустойки (пені, штрафів) за порушення умов договору, який не містить даних про строк дії договору, строк кредитування, умови користування кредитом, зміну розміру кредитного ліміту, порядок отримання відсотків, права і обов`язки сторін, строк повернення кредиту й процентів.

Відповідач отримав кредит, однак належним чином свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів не виконував. Розмір заборгованості за кредитом складає 14 768,00 грн.

Встановивши вказані обставини, місцевий суд дійшов висновку, про часткове задоволення позовних вимог, стягнення заборгованість за тілом кредиту та відмови у стягненні заборгованості за відсотками та штрафними санкціями.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у даному випадку АТ «А-Банк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року (справа № 14-154цс18), у постанові Великої Палати Верховного Суду від 3 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19), постанові від 20 травня 2020 року у справі № 588/62/18 (провадження № 61-40312св18), постанові Верховного Суду від 23 березня 2021 року (справа № 205/2098/18), викладено правовий висновок про те, що у переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, то вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та Правил надання банківських послуг, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг - це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Щодо заборгованості за тілом кредиту

Місцевий суд вірно установив, що заборгованість за тілом кредиту становить 14 768,00 грн. та стягнув вказану суму на користь позивача.

В зазначеній частині сторони судове рішення не оспорюють.

Щодо заборгованості за відсотками та штрафними санкціями

Одним з основних принципів цивільного судочинства є змагальність сторін (стаття 12 ЦПК України).

Статтею 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Саме на позивача покладено обов`язок довести суду факт укладення між сторонами кредитного договору та прострочення позичальником зобов`язання, а на відповідача - обов`язок спростувати розмір існуючої заборгованості.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України.

Надаючи оцінку поданим сторонами доказам, суди повинні оцінювати кожний доказ окремо, а потім надавати оцінку сукупності доказів у їх співвідношенні. При цьому, суд має з`ясовувати як належність так і допустимість доказів за формою та їх відношенням до правовідносин між сторонами, так і за їх змістом.

Оцінюючи надані сторонами докази місцевий суд вірно дійшов висновку, що підписана позивачем заява-анкета не містить умов щодо розміру відсоткової ставки та штрафних санкцій.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач ознайомився із паспортом споживчого кредиту шляхом використання одноразового ідентифікатора у відповідності з вимогами закону України «Про електронну комерцію» належними доказами у справі не доведені.

З матеріалів справи вбачається, що заява -анкета підписана позивачем в паперовому вигляді. Умови заяви-анкети не містять положень щодо визначення розміру відсоткової ставки та штрафних санкцій.

Долучені до матеріалів справи Умови та правила надання банківських послуг, паспорт споживчого кредиту відповідачем у справі не підписані.

Ні в ході розгляду справи в місцевому суді, ні в ході апеляційного розгляду справи позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту ознайомлення відповідача з Умовами та правилами надання банківських послуг та споживчим паспортом за допомогою електронного ідентифікатора у відповідності з вимогами закону України « Про електронну комерцію».

Апеляційний суд не може взяти до уваги і доводи апеляційної скарги в частині не застосування судом правових висновків, висловлених Верховним Судом у справі № 524/5556/19 (постанова від 12 січня 2021 року), оскільки фактичні обставини в цій справі є відмінними від тих, що розглядаються у даній справі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду не спростували.

висновків за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції;

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи, що рішення місцевого суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Оскільки в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, підстави для відшкодування судових витрат, понесених під час апеляційного розгляду справи, відсутні.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк» на рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 11 травня 2021 року - залишити без задоволення.

Рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 11 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким є Верховний Суд.

У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, строк на касаційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 16 липня 2021 року.

Головуючий суддя П.С. Абрамов

Судді С.М. Бондаревська

Л.І. Пилипчук