Номер провадження 2/754/2605/21 Справа №754/161/21
11 червня 2021 року м. Київ
Деснянський районний суд м. Києва в складі головуючого судді - Клочко І.В., за участі секретаря судового засідання - Оверченко Д.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного првадження з викликом сторін в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей, -
ОСОБА_1 звернулася до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 , відповідно до якого просить суд розірвати шлюб, зареєстрований 17.10.2006 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Дубровицького районного управління юстиції Рівненської області, актовий запис № 91. Після розірвання шлюбу залишити прізвище позивача - ОСОБА_3 . А також стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утриманні трьох дітей - у розмірі по 4000,00 грн. на кожну дитину, щомісячно до досягнення повноліття.
В обґрунтування позову, позивач зазначає, що 17.10.2006 року сторони зареєстрували шлюб, в якому у них народилося троє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . На даний час відносини між сторонами погіршилися, основна причина розпаду сім`ї це різниця характерів, відсутність між ними взаєморозуміння і довіри, що призвело до відчуження один від одного, втрати почуттів та взаємної поваги та любові. Позивач вважає, що надання строку для примирення немає сенсу, оскільки сторони проживають окремо і не підтримують стосунки, як подружжя.
09.02.2021 ухвалою Деснянського районного суду м. Києва відкрито провадження по справі та вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
В судове засідання з`явилася позивач, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, повідомлений про час та місце розгляду справи був належним чином. За даних обставин, суд вважав за можливе проводити заочний розгляд справи.
За даних обставин, заслухавши думку представника позивача, суд вважав за можливе провести заочний розгляд тсправи за правилами Глави II Розділу III ЦПК України.
Вислухавши пояснення позивача та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне.
Сторони по справі перебувають в зареєстрованому Відділом реєстрації актів цивільного стану Дубровицького районного управління юстиції Рівненської області, актовий запис № 91, шлюбі з 17.10.2006 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії НОМЕР_1 , виданим 17.10.2006 року.
Від шлюбу сторони мають трьох дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підстверджується свідоцтвами про народження.
Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.
Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання.
Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя
Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Згідно зі ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.
Суд, приймаючи до уваги викладені в позовній заяві, позивачем обставини життя подружжя, а також надані позивачем в судовому засіданні пояснення, дійшов висновку, що шлюб на підставі ст.112 СК України належить розірвати, оскільки між сторонами втрачені почуття взаєморозуміння і поваги, шлюбні стосунки припинені, а примирення між подружжям неможливе, оскільки суперечить інтересам позивача.
Стосовно вимоги позивача про стягнення аліментів варто зазначити наступне.
Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1959 року, підписаною Україною 21.02.1990 року, ратифікованою Україною 27.02.1991 року, встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної й однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.
Частиною 3 ст.181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Відповідно до вимог ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
В судовому засіданні позивач зазначає, що діти проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. Відповідач є працездатним, а тому суд вважає, що він спроможний сплачувати позивачу аліменти на утримання дітей.
Доказів того, що за станом здоров`я та матеріального становища відповідач не може сплачувати аліменти на утримання своїх дітей, суду не надано. Також, відповідачем не надано доказів про наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків або інших обставин, що мають істотне значення і можуть вплинути на визначення розміру аліментів.
Відповідно до роз`яснень п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст. 182 СК України.
Аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд дійшов висновку, що за обставин, що склалися, позов в частині стягнення аліментів підлягає частковому задоволенню, а саме, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей в розмірі по 2000 гривень щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття.
Суд також вважає, що такий розмір аліментів є виправданий дійсними потребами дітей, забезпечить належний рівень їх утримання і не призведе до порушення прав відповідача.
З урахуванням наведеного, суд частково задовольняє позовні вимоги.
Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Згідно матеріалів справи, позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів 12 січня 2021 року.
Оскільки суд частково задовольняє позовні вимоги, то відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача стягуються витрати по сплаті судового збору в розмірі 840,80 грн., а також суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 908,00 грн..
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 21, 24, 56, 104, 110, 112, 114, 180-183, 191 Сімейного кодексу України, ст.ст. 3, 5, 13, 81, 82, 141, 211, 223, 217-242, 258-259, 268, 272-273, 280, 352, 354, 430 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей - задовольнити частково.
Шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 17.10.2006 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Дубровицького районного управління юстиції Рівненської області, актовий запис № 91 - розірвати.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 2000 грн. на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 12.01.2021 року і до досягнення дітьми повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 840,80 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 908,00 грн 00 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП - НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ,
Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ,
Повний текст складено 11.06.2021р.
Суддя