Справа №: 486/1331/20 Провадження № 2/486/102/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2021 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді - Савіна О.І.

при секретарі - Жила Н.М.

за участі: представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Ніколаєнко О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнську Миколаївської області в режимі відео-конференції цивільну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди завданої неналежним виконанням обов`язків військової служби,

В С Т А Н О В И В:

01.09.2020 року позивач Військової частини НОМЕР_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про відшкодування шкоди завданої неналежним виконанням обов`язків військової служби. В обґрунтування позову зазначив, що ОСОБА_2 , який проходив військову службу в в/ч НОМЕР_1 , за результатами проведеного службового розслідування призначеного за наказом командира військової частини від 02.02.2018 року, внаслідок неналежного ставлення до виконання обов`язків військової служби, завдав збитків державі в особі військової частини, у розмірі 5 073.60 грн.. Так, будучи водієм ОСОБА_2 поїхав 15.01.2018 року у відрядження в м. Кропивницький на автомобілі КрАЗ-25561 військовий номер НОМЕР_2 , а вранці 16.01.2018 року стався вибух акумуляторних батарей на автомобілі, що могло статись внаслідок низького рівня електроліту в батареях. Таким чином, відповідач, не в повному об`ємі перевірив технічний стан автомобіля, перед запуском двигуна. У зв`язку з цим просив стягнути з відповідача заподіяну майнову шкоду в сумі 5 073.60 грн. та судовий збір у розмірі 2 102.00 грн..

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив про задоволення позову з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні просила закрити провадження у справі, зазначивши, що відповідач, будучи військовослужбовцем, перебував на посаді, що відноситься до публічної служби, а всі питання проходження публічної служби підлягають до розгляду за правилами адміністративного судочинства. У зв`язку з цим просила закрити провадження у цивільній справі, оскільки така не підлягає до розгляду в Южноукраїнському міському суді.

Представник позивача заперечив проти клопотання представника відповідача пославшись на те, що правовідносини між сторонами не стосуються проходження чи звільнення з публічної служби, а виникли внаслідок заподіяння майнової шкоди, а тому спір є приватноправовим і підлягає до розгляду за правилами цивільного судочинства.

З`ясувавши правові позиції сторін та дослідивши письмові матеріали справи суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що згідно контракту укладеного 15.06.2016 року між командиром військової частини НОМЕР_3 та ОСОБА_2 останній проходив військову службу у Збройних Силах України на посаді водія-механіка евакуаційного відділення взводу технічного забезпечення роти матеріального забезпечення 57 окремої мотопіхотної бригади ВОС 837037А/256, з посадовим окладом, встановленим наказом від 16.06.2016 року.

За результатами службового розслідування за фактом руйнування двох АКБ автомобіля КрАЗ, військовий номер НОМЕР_2 , за неналежний контроль під час виконання службових обов`язків, порушення вимог статі 16 статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України, відповідно до п.а) ст. 51 Дисциплінарного статуту, на старшого сержанта ОСОБА_2 накладено дисциплінарне стягнення - «зауваження», з утриманням заподіяної шкоди в сумі 5 073.60 грн. щомісячно з грошового забезпечення у розмірі 20 відсотків.

Підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіянні шкоди державі під час виконання ними службових обов`язків, передбачених актами законодавства, військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами визначено Положенням.

Відповідно до пункту 10 Положення військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані за шкоду, заподіяну недбалим виконанням ними службових обов`язків, передбачених військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами, несуть матеріальну відповідальність у розмірі заподіяної шкоди, але не більше місячного грошового забезпечення.

За змістом пункту 2 Положення військове майно - це державне майно, закріплене за відповідними військовими частинами.

У пункті 3 Положення передбачено, що військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність за наявності: а) заподіяння прямої дійсної шкоди; б) протиправної їх поведінки; в) причинного зв`язку між протиправною поведінкою і настанням шкоди; г) вини у заподіянні шкоди.

У пунктах 10-12 Положення передбачені підстави обмеженої матеріальної відповідальності, а у пунктах 13-15 Положення - підстави повної та підвищеної матеріальної відповідальності.

У разі якщо до прийняття рішення про стягнення матеріальної шкоди винну в її заподіянні особу було звільнено в запас чи у відставку або така особа вибула з військової частини, командир (начальник) військової частини у порядку, встановленому чинним законодавством, подає позов до суду на суму заподіяної цією особою шкоди (пункт 31 Положення).

У випадку зобов`язання особи, яка перебуває на посаді державної/публічної служби, відшкодувати шкоду або збитки, завдані внаслідок виконання нею службових/посадових обов`язків, перед судом обов`язково постане питання не лише встановлення обсягу завданої шкоди/збитків, а й оцінки правомірності дій такої особи.

Водночас у рамках цивільного процесу суд не може досліджувати та встановлювати правомірність дій, рішень чи бездіяльності службовця або посадовця, оскільки така можливість передбачена лише в адміністративному процесі в силу приписів статті 17 КАС України (у редакції, чинній на час звернення з позовом та розгляду справи в суді першої інстанції), а також статті 19 КАС України (в редакції, чинній на час розгляду справи судами апеляційної та касаційної інстанцій), якими охоплюється питання прийняття на публічну службу, її проходження та звільнення.

Отже, суд погоджується з думкою представника відповідача, що даний спір підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такий, що пов`язаний з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди/збитків, навіть якщо притягнення її до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди відбувається після її звільнення з державної служби.

Аналогічні висновки зроблені Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 05 грудня 2018 року у справі № 11-892апп18, від 12 грудня 2018 року в справі № 14-481цс18 та від 13 лютого 2019 року в справі № 14-524цс18 та Верховним судом у справі № 379/756/19 від 15.03.2021 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно п.1) ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо, зокрема, справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чиномпровадження у справі за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди завданої неналежним виконанням обов`язків військової служби, підлягає закриттю.

Сплачена сума судового збору повертається ухвалою суду за клопотанням особи, яка його сплатила, що визначено ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Оскільки провадження у справі закрито, підстави для розподілу судових витрат понесених у зв`язку з розглядом справи, відсутні. Клопотання про повернення судового збору не заявлено.

На підставі викладеного та керуючись п.1) ч.1 ст. 255, 263, 352 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Провадження у справі за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди завданої неналежним виконанням обов`язків військової служби, закрити.

Роз`яснити позивачу його право звернутись з аналогічним позовом до Миколаївського окружного адміністративного суду, як суду першої інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Южноукраїнського міського суду О. І. Савін