ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/1044/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" березня 2021 р. смт Петриківка

Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Іщенко І.М., за участю секретаря судового засідання Клисак Н.Г., розглянувши цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В

06.08.2020 року до суду звернувся з позовом АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що між банком та відповідачем укладено кредитний договір від 18.02.2009 року, за яким ОСОБА_1 отримала кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 1200 грн.

АТ КБ ''Приватбанк'' свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши ОСОБА_1 кредит у розмірі, встановленому договором.

Відповідачка не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором.

У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором, відповідачка станом на 30.06.2020 року має заборгованість перед позивачем в розмірі 17861,25 грн, яка складається із наступного: 955,72 грн заборгованість за тілом кредиту; 13605,72 заборгованість за нарахованими відсотками; 3299,81 грн нарахована пеня. Позивач просив стягнути із відповідача зазначену суму заборгованості і судові витрати по справі в розмірі 2102 грн.

Представник позивача Гребенюк О.С. в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності за наявними в матеріалах справи доказами, позов підтримав в повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити без її участі, проти позовних вимог заперечувала та просила в позові АТ КБ ''Приватбанк'' відмовити, відповідач прохала застосувати позовну давність, оскільки строк позовної давності сплинув (а.с. 53).

Виходячи з наведеного, суд ухвалив провести судове засідання за відсутності сторін на підставі наявних у справі матеріалів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

За загальним правилом (частина 1 статті 13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду.

Всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані представником позивача докази суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи, 18.02.2009 року ОСОБА_3 надав заяву до ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником прав та обов`язків якого є позивач, про отримання кредиту, підтвердивши свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг (а.с. 18).

У заяві зазначено, що відповідачка згодна з тим, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді.

До кредитного договору банк додав довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с. 19-25).

Відповідно до підписаного кредитного договору АТ КБ «ПриватБанк» надав, а позичальник ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, у подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 1200 грн, а саме 18.02.2009 року на платіжну картку було встановлено кредитний ліміт в розмірі 0,00 грн, 05.01.2011 кредитний ліміт було збільшено в розмірі 1000 грн, 06.01.2011 кредитний ліміт було зменшено в розмірі 1000 грн, 24.02.2011 кредитний ліміт було збільшено в розмірі 1200 грн, 25.02.2011 кредитний ліміт було зменшено в розмірі 1200 грн, 17.12.2012 кредитний ліміт було зменшено в розмірі 960 грн, 28.12.2012 кредитний ліміт було зменшено в розмірі 960 грн, що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки (а.с. 16).

Відповідно до заяви про відкриття рахунку та довідки АТ КБ «ПриватБанк» відповідачу було надано кредитну картку № НОМЕР_1 (дата відкриття 18.02.2009, термін дії 12/12), в той час судом неможливо ідентифікувати на підставі якої заяви, за яким самим договором, в який час та якого різновиду ОСОБА_1 було надано кредитну картку № НОМЕР_2 (дата відкриття 17.12.2010, термін дії 10/14), відповідно до довідки АТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 17).

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 30.06.2020 року становить 17861,25 грн, що складається із наступного: 955,72 грн заборгованість за тілом кредиту; 13605,72 заборгованість за нарахованими відсотками; 3299,81 грн нарахована пеня (а.с. 5-10).

Представник позивача зазначив, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами, які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом відповідача у заяві.

При цьому, Умови та Правила надання банківських послуг в Приватбанку відповідачем ОСОБА_1 не підписувалися (а.с. 20-25).

У даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Тому, надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Зазначена правова позиція викладена у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17.

Щодо застосування судом у даній справі позовної давності, то відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність ? це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно із ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Так, за зобов`язанням з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5 ст. 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України.

При цьому, початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже, і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Як встановлено судом та вбачається з виписки за договором станом на 21.07.2020, останній платіж відповідачкою ОСОБА_1 , здійснений 16.10.2012 року (а.с. 14).

Враховуючи наведене, суд вважає, що строк позовної давності для позивача сплинув у жовтні 2015 року, проте з позовом він звернувся лише 06.08.2020 року, не зазначивши поважних причин пропуску строку і не ставив питання про його поновлення.

Встановивши наведені обставини, зважаючи на відсутність доказів поважності причин пропуску звернення до суду з позовом, суд вважає, що позов подано до суду з пропуском строку позовної давності, про що відповідач, відповідно до вимог ч. 3 ст. 267 ЦК України, зазначив в відзиві на позовну заяву.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно вивчених судом матеріалів справи, з`ясованих обставин справи які досліджені доказами, суд прийшов до висновку про відмову у задоволені позову Акціонерного товариства Комерційний Банк ''Приватбанк'' до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, у зв`язку із спливом позовної давності.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України у разі відмови в позові судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 264-265, 268 ЦПК України, ст. 256, 261, 267 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В

В задоволені цивільного позову Акціонерного товариства Комерційний Банк ''Приватбанк'' до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: І. М. Іщенко