Справа № 344/7603/21
Провадження № 2/344/2840/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Мелещенко Л.В.

секретаря Дементьєвої А.О.

за участю сторін:

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Івано-Франківськ в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Івано-Франківський котельно-зварювальний завод» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,-

В С Т А Н О В И В:

18 травня 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулася з позовом до відповідача Державного підприємства «Івано-Франківський котельно-зварювальний завод» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначила, що була прийнята на роботу у Державне підприємство «Івано-Франківський котельно-зварювальний завод» 10 липня 2018 року і 10 березня 2020 року змушена була звільнитися у зв`язку з невиплатою заробітної плати. При звільненні, в порушення вимог статті 116 Кодексу законів про працю України, позивачу не виплачено жодної суми, належної при звільненні, а також заборгованість із заробітної плати з лютого 2020 року. 05 жовтня 2020 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області було винесено рішення за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Івано-Франківський котельно-зварювальний завод» про стягнення заборгованості по нарахованій, але не виплаченій зарплаті, вихідній допомозі, середнього заробітку за час затримки та моральної шкоди. Після позитивного рішення суду повного розрахунку на день подачі даного позову позивач не отримала. 20 квітня 2021 року позивач звернулася з заявою до державної виконавчої служби про відкриття виконавчого провадження та примусового стягнення з Державного підприємства «Івано-Франківський котельно-зварювальний завод» належної ОСОБА_1 заборгованості, в тому числі і середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 51 38040 грн згідно рішення суду від 05 жовтня 2020 року за період з 11 березня 2020 року включно по серпень 2020 року. Позивач зазначає, що їй не виплачено жодних належних сум при звільненні, не виконано рішення суду про стягнення заборгованості, не проведено остаточного розрахунку. Станом на 31 травня 2021 року середній заробіток за час затримки становить 68 142,80 грн за період з 01 вересня 2020 року по 31 травня 2021 року. За таких обставин позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20 травня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовом, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження.

У судовому засідання позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, просила позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні пояснив, що рішення суду не виконано, розмір середньоденної заробітної плати позивача не оспорює, відповідач не сплачує заборгованість за судовими рішеннями у зв`язку з тим, що підприємство не має коштів.

Суд, вислухавши сторони, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05 жовтня 2020 року, що набрало законної сили 10 грудня 2020 року, у справі № 344/8038/20 позов ОСОБА_1 до Державного підприємства «Івано-Франківський котельно-зварювальний завод» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки, вихідної допомоги та моральної шкоди задоволено частково, стягнуто з Державного підприємства «Івано-Франківський котельно-зварювальний завод» на користь ОСОБА_1 заборгованість з невиплаченої заробітної плати у сумі 102 496,05 грн, суму невиплаченої вихідної допомоги в розмірі 18040,53 грн, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 51380,40 грн, а також відшкодування моральної шкоди в сумі 5000,00 грн (а.с.8-12).

20 квітня 2021 року ОСОБА_1 звернулася з заявою до Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Івано-Франківськ) про примусове виконання рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05 жовтня 2020 року (а.с.13-14).

09 квітня 2021 року на виконання рішення від 05 жовтня 2020 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області видано виконавчий лист (а.с.15-16).

Як вбачається з довідки № 5-114 від 10 березня 2020 року Державного підприємства «Івано-Франківський котельно-зварювальний завод», видана ОСОБА_1 дійсно працює в Державному підприємстві «Івано-Франківський котельно-зварювальний завод» на посаді юрисконсульта і заборгованість із невиплаченої заробітної плати станом на 10 березня 2020 року становить 85867,49 грн, заборгованість з невиплаченої вихідної допомоги 18040,53 грн, середньоденний заробіток 364,40 грн (а.с.17).

21 квітня 2021 року старшим державним виконавцем Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Івано-Франківськ) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 65226332 з виконання виконавчого листа про стягнення з Державного підприємства «Івано-Франківський котельно-зварювальний завод» на користь ОСОБА_1 176916,98 грн заборгованості (а.с.28-29).

Керуючись постановою Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 (пункти 20, 21) «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», пунктом 2 «Порядку обчислення середньої заробітної плати» затвердженої постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року, позивач зробив наступний розрахунок: 10 березня 2020 року ОСОБА_1 звільнено з Державного підприємства «Івано-Франківський котельно-зварювальний завод», рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05 жовтня 2020 року у справі № 344/8038/20 про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки, вихідної допомоги та моральної шкоди вирішено стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 51380,40 грн за період з 11 березня 2020 року по 31 серпня 2020 року.

На 31 травня 2021 року затримка виплати середнього заробітку складає:

вересень 2020 року - 20 робочих днів х 364,40 грн (середньоденний заробіток, який визнано рішенням суду від 05 жовтня 2020 року та у відповідності до наданої довідки відповідачем, копія довідки додана до позовної заяви) складає 8016,80 грн;

жовтень 2020 року - 21 робочий день х 364,40 грн = 7652,40 грн;

листопад 2020 року - 21 робочий день х 364,40 грн = 7652,40 грн;

грудень 2020 року - 22 робочих днів х 364,40 грн = 8016,80 грн;

січень 2021 року - 19 робочих днів х 364,40 грн = 6923,60 грн;

лютий 2021 року - 20 робочих днів х 364,40 грн = 7288,00 грн;

березень 2021 року - 22 робочих днів х 364,40 грн = 8016,80 грн;

квітень 2021 року - 22 робочих днів х 364,40 грн = 8016,80 грн;

травень 2021 року - 18 робочих днів х 364,40 грн = 6559,20 грн.

Всього до стягнення середній заробіток за час затримки за період з 01 вересня 2020 року по 31 травня 2021 року складає 68142,80 грн (а.с.3).

У відповідності з положеннями частини другої статті 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно частин першої-другої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини четвертої та сьомої статті 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно частини першої статті 47 Кодексу законів про працю України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

Статті 96 Кодексу законів про працю України передбачає, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України "Про оплату праці" та іншими нормативно-правовими актами.

Строки виплати заробітної плати визначено статтею 115 Кодексу законів про працю України.

Так, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Розмір заробітної плати за першу половину місяця визначається колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не менше оплати за фактично відпрацьований час з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу) працівника. Заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до початку відпустки.

Як визначено статтею 116 Кодексу законів про працю України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Стаття 117 Кодексу законів про працю України встановлює, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Доказів, які б спростовували обставину невиплати позивачу суми повної заборгованості по заробітній платі не з вини відповідача, представником відповідача суду не надано, а судом таких обставин не встановлено.

Визначаючи початок періоду розрахунку, суд виходить з того, що його слід відраховувати з наступного дня після прийняття рішення суду від 05 жовтня 2020 року у справі № 344/8038/20 по день постановлення рішення суду в цій справі. Тобто суд здійснює розрахунок компенсації за затримку виплати заробітної плати за період з 01 вересня 2020 року по 13 липня 2021 року у розмірі 78710,40 грн

За період з 01 вересня 2020 року по 13 липня 2021 року кількість робочих днів становила 216. Як зазначалося, середня заробітна плата позивача за один робочий день складає 364,40 грн.

Тобто з відповідача на корить позивача слід стягнути середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати з 01 вересня 2020 року по 13 липня 2021 року у розмірі 78710,40 грн (216 робочих днів х 364,40 грн середньоденного заробітку).

У відповідності до частини першої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Виходячи із вищевикладеного, суд, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, відповідно до статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі та стягнути на корить позивача середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати з 01 вересня 2020 року по 13 липня 2021 року у розмірі 78710,40 грн.

Відповідно до частини першої статті 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною першою статті 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви, тому суд дійшов висновку про стягнення судового збору у розмірі 908,00 грн з відповідача в дохід держави.

На підставі наведеного, відповідно до ст. 43 Конституції України, ст.ст. 47, 94, 115, 116, 117 Кодексу законів про працю України, ст. 23 Цивільного кодексу України, керуючись ст.ст. 2, 4, 9, 10-13, 76-81, 89, 133, 141, 259, 263-265, 268, 273, 279, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Державного підприємства «Івано-Франківський котельно-зварювальний завод» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Державного підприємства «Івано-Франківський котельно-зварювальний завод» на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01 вересня 2020 року по 13 липня 2021 року у розмірі 78710,40 грн (сімдесят вісім тисяч сімсот десять гривень сорок копійок).

Стягнути з Державного підприємства «Івано-Франківський котельно-зварювальний завод» на користь держави судовий збір у розмірі 908,00 грн (дев`ятсот вісім гривень нуль копійок).

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Вступна та резолютивна частини рішення складені, підписані у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 13 липня 2021 року.

Повний текст рішення складений 16 липня 2021 року.

Повне найменування учасників справи:

Позивач ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач - Державне підприємство «Івано-Франківський котельно-зварювальний завод», , місцезнаходження: 76002 м. Івано-Франківськ, вул. Хриплинська, буд. 1.

Суддя Мелещенко Л.В.