Провадження №6/463/11/21
УХВАЛА

02 лютого 2021 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Гирич С.В.

за участі секретаря судового засідання Попович Х.І.

в м. Львові

у відкритому судовому засіданні,

розглянувши заяву Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання,

в с т а н о в и в:

заявник звернувся до суду із заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа по справі №2н-4494/10 про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за комунальні послуги.

Заяву мотивує тим, що на запит стягувача державним виконавцем було надано відповідь, що виконавчий документ перебував на виконанні, проте виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження та повернуто стягувачу. У листопаді 2019 року на адресу стягувача поступив оригінал судового наказу без інших документів. У грудні 2019 року зазначений виконавчий документ був повторно пред`явлений стягувачем до виконання, однак у вересні 2020 року на адресу стягувача надійшло повідомлення державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, підставою повернення виконавчого документа вказано пропуск встановленого законом строку пред`явлення документа до виконання. Зазначає, що оскільки оригінал судового наказу надійшов на адресу стягувача без супровідного листа та постанови про повернення виконавчого документа стягувану, то неможливо однозначно встановити день повернення документа та, у зв`язку з цим, неможливо встановити початок відліку строку для повторного пред`явлення судового наказу №2н-4494/10 до виконання. З урахуванням наведеного, просить подану заяву задовольнити.

Заявник в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд заяви без представника стягувача, таку підтримує в повному обсязі. А тому, суд вважає за можливе здійснити розгляд заяви без участі заявника.

Боржник в судове засідання також не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки не повідомив, клопотання про відкладення не подав, а тому суд вважає за можливе здійснити розгляд заяви без його участі.

Дослідивши матеріали справи та клопотання позивача, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що Личаківським районним судом м. Львова винесено судовий наказ від 29 червня 2010 року про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за комунальні послуги та такий було пред`явлено до виконання.

21 липня 2010 року стягувач звернувся до Личаківського ВДВС ЛМУЮ з заявою про примусове виконання судового наказу.

30 грудня 2010 року державним виконавцем Личаківського ВДВС ЛМУЮ було винесено постанову про повернення виконавчого документа (судового наказу №2н-4487/10 від 29 червня 2010 року) стягувачеві з правом повторного пред`явлення такого до виконання.

11 травня 2011 року стягувач повторно звернувся до Личаківського ВДВС ЛМУЮ з заявою про примусове виконання судового наказу.

В подальшому представником стягувача 12 жовтня 2011 року та 27 листопада 2014 року було скеровано до Личаківського ВДВС ЛМУЮ клопотання про надання інформації про хід виконавчого провадження.

5 грудня 2014 року начальником Личаківського відділу ДВС було надано ПАТ «Львівобленерго» відповідь, відповідно до якої судовий наказ у справі №2н-4494/10 перебував на виконанні у Личаківському ВДВС, 8 вересня 2011 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, а 29 грудня 2011 року - постанову про закінчення виконавчого провадження та повернуто стягувачеві.

Таким чином, саме з вказаної відповіді стягувач отримав відомості про повернення виконавчого документу ще в грудні 2011 року. Як зазначає сам стягувач, виконавчий документ до ПАТ «Львівобленерго» не повертався, зокрема, станом на грудень 2014 року.

Як вбачається із матеріалів заяви, стягувач продовжив неодноразово звертатись до Личаківського відділу ДВС із клопотаннями, та у листопаді 2019 року виконавчий документ надійшов на адресу ПАТ «Львівобленерго».

27 грудня 2019 року після надходження на адресу стягувача оригіналу судового наказу №2н-4494/10, останній звернувся до Личаківського ВДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області з повторною заявою про примусове виконання такого.

31 серпня 2020 року державним виконавцем Личаківського ВДВС у м. Львові ЗМУЮ (м. Львів) скеровано повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання у зв`язку з пропуском встановленого законом строку пред`явлення виконавчого документу.

29 жовтня 2020 року представник стягувача ПрАТ «Львівобленерго» звернувся до суду з заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення судового наказу №2н-4494/10 від 29 червня 2010 року до виконання.

Відповідно до положень ч.1 ст.433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Як вбачається із заяви, стягувачтаку мотивує тим, що неможливо встановити початок відліку строку для повторного пред`явлення судового наказу до виконання, а тому просить поновити строк пред`явлення виконавчого документу та видати дублікат виконавчого листа.

Як зазначено вище, ще в 2014 році стягувач отримав відповідь про закінчення виконавчого провадження щодо ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та повернення виконавчого документа стягувачу, натомість продовжував звертався до виконавчої служби із відповідними запитами, достовірно знаючи, що такий до товариства не поступав, з клопотанням про видачу дубліката виконавчого документу не звертався. Окрім цього, з врахуванням позиції заявника щодо того, що ним не пропущено строк пред`явлення документу до виконання, дії державного виконавця щодо повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття не оскаржено.

З аналізу положень ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

Відповідно до положень ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд вважає, що зазначені причини не можна визнати поважними, оскільки будь-яких доказів, як б вказували на безпосереднє унеможливлення або ускладнення можливості вчинення процесуальних дій з метою відновлення виконання судового рішення у визначений законом строк, заявником не надано.

Дійсно, стаття 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом, зокрема, і гарантує виконання судових рішень. Разом з тим, відповідні права гарантується не лише позивачу (стягувачу), але і відповідачу (боржнику). Так, процесуальні норми, зокрема щодо строків пред`явлення виконавчого листа до виконання, створюються для забезпечення належного відправлення правосуддя та дотримання принципу юридичної визначеності.

Таким чином, з врахуванням принципів цивільного судочинства та положень ч.1 ст.263 ЦПК України,суд вважає, що доводи представника Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» є безпідставними, оскільки стягувач мав можливість контролювати хід виконання судового рішення, отримавши дані про повернення виконавчого документа ще 2014 році, мав можливість звернутись із відповідними клопотаннями, проте звернувся до суду лише через 7 років, після одержання відповідних даних, своїми процесуальними правами належним чином протягом розумного строку не скористався.

А тому, суд вважає, що підстав для поновлення пропущеного строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа немає, оскільки стягувач не навів суду поважних причин пропуску встановленого законом строку.

У зв`язку із чим слід заяву відхилити.

Керуючись ст.259 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

в задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа по справі №2н-4494/10 про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за комунальні послуги відмовити за безпідставністю.

Ухвала суду у відповідності до ст.261 ЦПК України набирає законної сили з моменту підписання. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення через місцевий суд до Львівського апеляційного суду. Учасник справи якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду згідно ст.354 ЦПК України.

Суддя: Гирич С. В.