Справа № 152/721/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
16 липня 2021 року м. Шаргород
Справа №152/721/21
Провадження №2/152/289/21
Шаргородський районний суд
головуючого судді Славінської Н.Л.,
секретаря судового засідання Бабиної І.Д.,
розглянувши в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дітей,
І. Стислий виклад позицій позивача та відповідача
1. Виклад позиції позивача.
07.06.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Шаргородського районного суду з вказаним позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дітей, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на його користь на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі половини (1/2 частини) від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду та до досягнення сином ОСОБА_3 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 , а в подальшому на утримання сина ОСОБА_4 та дочки ОСОБА_5 в розмірі однієї третини (1/3 частини) від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення сином ОСОБА_4 повноліття до ІНФОРМАЦІЯ_5 , та надалі на утримання дочки ОСОБА_5 в розмірі однієї чверті (1/4 частини) всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення нею повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_6 ; стягнути на його користь витрати за надання правничої допомоги в сумі 1000 грн.
Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 25.06.2013 року та проживав з нею однією сім`єю до липня 2020 року.
Від шлюбу він та відповідач мають спільних дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Спільне життя в шлюбі з відповідачем не склалося, шлюбні відносини між ним та відповідачем припинені.
Рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 15.09.2020 року шлюб між ним та відповідачем розірвано, а рішенням цього ж суду від 23.03.2021 року визначено місце проживавння дітей із ним.

Певний час відповідач уникає належного виконання обов`язку по утриманню неповнолітніх дітей, тому останні, фактично, знаходяться на його повнму утриманні.

Відповідач здорова, працездатна, працює і отримує значні доходи, а тому має можливість виконувати обов`язки по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема сплачувати аліменти у частці від заробітку (доходу).

Зазначене гарантуватиме постійну сплату аліментів щонайменше в мінімальному гарантованому розмірі, визначеному законодавством та при підвищенні прожиткового мінімуму розмір аліментів підвищуватиметься автоматично.

Позивач ОСОБА_1 у судові засідання, призначені на 05.07.2021 року та на 16.07.2021 року не прибув, згідно з прохальною частиною позовної заяви просить розгляд справи проводити у його відсутності, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення у справі (а.с.3).

2. Виклад позиції відповідача.

Правом на подання відзиву на позовну заяву ОСОБА_1 ОСОБА_2 не скористалася і відзиву на позов із викладенням своїх заперечень, відповідно до норм діючого ЦПК України, до суду не подавала, не дивлячись на пропозицію суду, викладену в ухвалі від 14.06.2021 року (а.с.25-26), яку відповідач отримала 24.06.2021 року (а.с.35).

ІІ. Заяви, клопотання позивача, відповідача

1.. Позивач ОСОБА_1 , згідно з прохальною частиною позовної заяви просить про розгляд справи у його відсутності (а.с.3)

2. Відповідач ОСОБА_2 заяв і клопотань, пов`язаних із розглядом справи, до суду не подавала.

ІІІ. Процесуальні дії у справі

1. Відповідно до ухвали суду від 14.06.2021 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дітей; відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження та призначено розгляд справи на 05.07.2021 року з повідомленням (викликом) сторін, визначено дату другого судового засідання 16.07.2021 року, запропоновано відповідачеві у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали подати до суду відзив на позовну заяву, прийнято рішення про виклик відповідача у перше та друге судові засідання шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.25-26).

2. 05.07.2021 року розгляд справи відкладено у зв`язку з неявкою відповідача, здійснено повторний виклик останньої, в тому числі, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.31, 32).

3. В судовому засіданні 16.07.2021 року, відповідно до вимог ч.4 ст.259 ЦПК України, не виходячи до нарадчої кімнати, суд задовольнив клопотання позивача про розгляд справи у його відсутності і вирішив здійснювати судове засідання у відсутності позивача ОСОБА_1

4. 16.07.2021 року судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дітей і про ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів (а.с.36-37).

За таких обставин суд вважає, що перешкод для здійснення розгляду справи у судовому засіданні за відсутності учасників справи та ухвалення судового рішення немає.

5. Враховуючи, що сторони не прибули в судове засідання, а перешкод для розгляду справи судом не встановлено, то суд здійснює судовий розгляд у судовому засіданні без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази

Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли сімейні правовідносини щодо виконання батьками обов`язку утримувати дітей.

Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 25.03.2013 року, який розірвано за рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 15.09.2020 року (а.с.6).

Позивач та відповідач мають неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьком яких в свідоцтвах про народження зазначений позивач, а матір`ю відповідач, що вбачається із свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 відповідно (а.с.7-9).

Діти сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживають з батьком та знаходяться на його утриманні, що вбачається із довідок виконкому Шаргородської міської ради (а.с.14-15).

Рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 23.03.2021 року у справі №152/1187/20 місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визначено разом з батьком позивачем ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.10-13).

Вказані обставини не заперечується відповідачем з огляду на те, що остання не подала до суду відзиву на позов із викладенням своїх заперечень щодо обставин, зазначених у позовній заяві.

Відповідач добровільно коштів на утримання дітей не надає, що вбачається із позовної заяви та не заперечується відповідачем, з огляду на те, що остання не подала до суду відзиву на позов із викладенням своїх заперечень.

Судом встановлено, що відповідач фізично здорова, працездатна, працює та отримує заробіток (дохід), що вбачається із позовної заяви та не заперечується відповідачем, з огляду на те, що остання не подала до суду відзиву на позов із викладенням своїх заперечень.

Оскільки заперечень щодо вказаних обставин відповідач не висловила та відзиву на позов із викладенням своїх заперечень на позовну заяву до суду у строк, встановлений в ухвалі від 14.06.2021 року, не подала, то суд вважає, що відповідач не позбавлена можливості забезпечувати на рівні з позивачем інтереси та утримання дітей, тобто може надавати допомогу на їх утримання, проте від добровільного надання щомісячної матеріальної допомоги на утримання дітей ухиляється, та весь обсяг обов`язків, пов`язаних з утриманням дітей, покладено на позивача ОСОБА_1 , що ставить останнього в скрутне матеріальне становище та у нерівні умови.

До вказаного висновку суд прийшов, виходячи також із того, що відповідачем не надано суду доказів того, що вона непрацездатна, або є обмеження, визначені лікарською комісією, щодо неможливості працювати, отримувати дохід та утримувати дітей.

Суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню, зокрема, слід стягнути аліменти на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі половини (1/2 частини) усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 07.06.2021 року та до досягнення сином ОСОБА_5 повноліття, а в подальшому на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі однієї третини (1/3 частини) всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення сином ОСОБА_4 повноліття, та надалі на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі однієї чверті (1/4 частини) всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, враховуючи, що відповідачем не представлено суду належних та допустимих доказів щодо неможливості сплачувати аліменти на утримання дітей.

Відтак, суд вважає, що відповідач не позбавлена можливості утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття.

V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування

Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини щодо виконання батьками обов`язку утримувати дітей, які регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, Конвенцією про права дитини.

Згідно із ст.48 Конституції України, кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.

Відповідно до ст.51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, з яким проживає дитина (ч.3 ст.181 СК України).

Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви (ч.1 ст.191 СК України).

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України).

Відповідно до ч.1 ст.179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини (ч.2 ст. 179 СК України).

Відповідно до положень ст.183 СК України, розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч.1 ст.183 СК України).

Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

За змістом ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого порушеного права та інтересу, зокрема, з позовом про стягнення аліментів.

VІ. Висновки суду

З огляду на те, що судом встановлено той факт, що відповідач не приймає належної участі у матеріальному утриманні дітей і обсяг обов`язків по їх утриманню покладено на позивача, то це ставить сторони у нерівні умови, тому позов підлягає задоволенню, так як обставини, на які зсилається позивач, підтверджуються належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, проаналізованими судом.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України).

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом (ч.1 ст.78 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч.1 ст.81 ЦПК України).

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч.5, 6 ст.81 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.ч.1, 2 ст.89 ЦПК України).

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, і, враховуючи, що право позивача на матеріальне утримання дітей з боку батька порушене та підлягає судовому захисту, суд приходить до висновку про те, що позов про стягнення аліментів на утримання дітей підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Позивач наполягає на задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дітей в розмірі половини (1/2 частини) від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з часу пред`явлення позовної заяви до суду, відповідно до ст.191 СК України, та до досягнення сином ОСОБА_5 повноліття, а в подальшому на утримання сина ОСОБА_4 та дочки ОСОБА_5 в розмірі однієї третини (1/3 частини) всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення сином ОСОБА_4 повноліття, та надалі на утримання дочки ОСОБА_5 в розмірі однієї чверті (1/4 частини) всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, зазначаючи, що сам несе обсяг витрат на утримання дітей без участі відповідача, яка від матеріального утримання дітей ухиляється.

З огляду на те, що судом встановлено той факт, що відповідач не приймає належної участі у матеріальному утриманні дітей і обсяг обов`язків по їх утриманню покладено на позивача, то це ставить сторони у нерівні умови, тому, позов про стягнення аліментів на утримання дітей підлягає задоволенню.

При визначенні способу стягнення аліментів, суд вважає, що він повинен бути визначений у частці від доходу відповідача, за вибором позивача ОСОБА_1 , відповідно до вимог ч.3 ст.181 СК України, а також враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 не висловила заперечень щодо такого способу стягнення аліментів.

До того ж, аліменти, які слід стягнути з відповідача на утримання дітей, необхідно визначити в розмірі половини (1/2 частини) від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з часу пред`явлення позовної заяви до суду, відповідно до ст.191 СК України, та до досягнення сином сторін ОСОБА_5 повноліття, а в подальшому на утримання сина ОСОБА_4 та дочки ОСОБА_5 в розмірі однієї третини (1/3 частини) всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення сином ОСОБА_4 повноліття, та надалі на утримання дочки ОСОБА_5 в розмірі однієї чверті (1/4 частини) всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

При цьому, суд виходить також із захисту інтересів дітей, забезпечення одержання дітьми сторін коштів, необхідних для їх життєдіяльності, збереження того рівня життя, який діти мали б тоді, коли б утримувалася обома батьками, оскільки визначення розміру аліментів у частці від доходу якраз і забезпечить надійний захист інтересів дітей і отримання ними надійного стабільного матеріального утримання з боку матері.

Отже, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

VІІ. Розподіл судових витрат

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються : 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК).

Згідно з вимогами ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

При зверненні до суду з означеним позовом ОСОБА_1 не сплачено судовий збір, оскільки позивач звільнений від його сплати.

Так, відповідно до п.3. ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, в тому числі позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення.

Таким чином, підлягає стягненню з відповідача судовий збір в сумі 908 грн. відповідно до вимог ст.141 ЦПК України.

Крім того, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.2 ст.133 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. ( ч.ч.1, 2 ст.137 ЦПК України).

Частиною 3 ст.137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Позивачем додано до позову витяг з договору про надання правової (правничої) допомоги та представництво від 18.11.2020 року, укладений між ним та адвокатом Кострицею В.С. (а.с.17); ордер серії ВН №174427 від 07.06.2021 року (а.с.16); квитанцію до прибуткового касового ордера №123 від 28.05.2021 року про оплату ОСОБА_1 послуг адвокату Костриці В.С. за консультацію та складання позову в сумі 1000 грн. (а.с.18); розрахунок та погодження винагороди (гонорару, понесених витрат) за надану правничу допомогу (послуги) адвоката від 28.05.2021 року (а.с.19), що полягає у наданні адвокатом попередньої консультації щодо характеру спору і необхідних доказів протягом 30 хв., у виготовленні та складанні позовної заяви про стягнення аліментів на дітей протягом 2 годин, що становить, відповідно, 200 грн. та 800 грн.; належно засвідчену копію свідоцтва адвоката про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с.20).

Таким чином, у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати на надання правничої допомоги в сумі 1000 грн., оскільки розмір витрат встановлений згідно з умовами договору про надання професійної правничої допомоги і є співмірним із складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), з часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), з обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Крім того, витрати на надання професійної правничої допомоги фактично понесені позивачем і документально підтверджені.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 7, 10, 11, 12, 81, 83, 89, 133, 137, 141, 206, 258, 259, 263, 264, 265, ч.4 ст.268, 274-279, 280-283 ЦПК України, на підставі ст.ст.179, 180-182, 183, 191 СК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дітей задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі половини (1/2 частини) від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 07.06.2021 року та до досягнення сином ОСОБА_3 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 , а в подальшому на утримання сина ОСОБА_4 та дочки ОСОБА_5 в розмірі однієї третини (1/3 частини) від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення сином ОСОБА_4 повноліття до ІНФОРМАЦІЯ_5 , та надалі на утримання дочки ОСОБА_5 в розмірі однієї чверті (1/4 частини) всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Розподіл судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в сумі 908 (дев`ятсот вісім) гривень в дохід держави (отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA0026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати за надання професійної правничої допомоги в сумі 1000 (одна тисяча) гривень.

Строк і порядок набрання рішенням суду законної сили та його оскарження.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Шаргородський районний суд. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст.354, ст.355 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду (ч.ч.1, 2 ст.273 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення (п.1 ч.2 ст.354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин (ч.3 ст.354 ЦПК України).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин (ст.284 ЦПК України).

Заява про перегляд заочного рішення повинна бути подана у письмовій формі (ч.1 ст.285 ЦПК України).

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину (п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України).

Якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них (ч.4 ст.273 ЦПК України).

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення (ч.4 ст.268 ЦПК України).

Повне ім`я сторін:

- позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженець с. Руданське Шаргородського району Вінницької області, житель АДРЕСА_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 , паспорт громадянина України № НОМЕР_4 , виданий 06.12.2017 року органом 0540, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ;

- відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання АДРЕСА_3 , дані паспорта громадянина України не відомі, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 .

Повне заочне рішення складено та підписано суддею 16.07.2021 року.

Суддя: