ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2021 року

м.Суми

Справа №591/5118/14-ц

Номер провадження 22-ц/816/361/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Левченко Т. А.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

сторони:

заявник - головний державний виконавець Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) ОСОБА_1 ,

позивач ОСОБА_2 ,

відповідач ОСОБА_3 ,

третя особа ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_4

на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 02 грудня 2020 року в складі судді Северинової А.С., постановленої у м. Суми, повний текст якої складений 04 грудня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

Головний державний виконавець Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Лешанова І.М. звернулась до суду з вказаною заявою про затвердження мирової угоди на стадії виконання судового рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа - ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів.

Заява мотивована тим, що на виконанні в Зарічному відділі ДВС у м. Суми Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Суми) перебуває виконавче провадження ВП 61046941 з виконання виконавчого листа № 591/5118/14-ц, виданого 24 грудня 2019 року Зарічним районним судом м. Суми про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 7500 доларів США, що складає 183 825 грн за курсом НБУ на день винесення судового рішення, 1081,85 доларів США - відсотків річних, що складає 26 516 грн 14 коп. за курсом НБУ на день винесення судового рішення. Виконавче провадження відкрито постановою державного виконавця від 23 січня 2020 року. В ході здійснення виконавчого провадження частково стягнуто борг за виконавчим документом у сумі 2979 грн 91 коп. В процесі примусового виконання рішення суду 05 листопада 2020 року на адресу відділу сторонами виконавчого провадження скеровано заяву про направлення мирової угоди від 02 листопада 2020 року на затвердження Зарічному районному суду м. Суми.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 02 грудня 2020 року затверджено мирову угоду, укладену 02 листопада 2020 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , на таких умовах:

1. Боржник в рахунок погашення сум, належних до сплати Стягувачу у виконавчому провадженні № 61046941 згідно рішення Зарічного районного суду м. Суми від 12.11.2019 року по справі № 591/5118/14-ц, зміненого Постановою Сумського апеляційного суду від 28.05.2020 по справі №591/5118/14-ц, приймає на себе зобов`язання та передає у власність Стягувачу наступне нерухоме майно:

1.1. Належну Боржникові 4/5 частину земельної ділянки кадастровий номер :06:028:0049, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та має загальну площу 0,022 га, право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за Боржником на підставі рішення Зарічного районного суду м. Суми від 20.04.2012 № 1805/3692/2012 та Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-013, виданого 12.06.2013 року Управлінням Держземагенства у Сумському районі Сумської області (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 01) (надалі за текстом «Земельна ділянка № 1»);

1.2. Належну Боржникові 4/5 частину земельної ділянки кадастровий номер :06:028:0048, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та має загальну площу 0,1 га; право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за Боржником на підставі рішення Зарічного районного суду м. Суми від 20.04.2012 №1805/3692/2012 та Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-013, виданого 10.06.2013 року Управлінням Держземагенства у Сумському районі Сумської області (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 01) (надалі за текстом - «Земельна ділянка № 2»).

1.3. Належну Боржникові 4/5 частину житлового будинку з існуючими надвірними, господарськими та побутовими будівлями, розташованого за адресою АДРЕСА_1 ; яка є власністю Боржника на підставі свідоцтва про право на спадщину НОМЕР_1 видане 13.04.2010 року.

2. Сторони дійшли згоди, що внаслідок передачі Боржником вказаного у п. 1 цієї Мирової угоди нерухомого майна Стягувачу у повному обсязі, усі невиконані грошові зобов`язання Боржника перед Стягувачем, які існують згідно рішення Зарічного районного суду м. Суми від 12.11.2019 року по справі № 591/5118/14-ц зміненого Постановою Сумського апеляційного суду від 28.05.2020 по справі №591/5118/14-ц припиняються в момент державної реєстрації переходу права власності на визначене у п.1 цієї Мирової угоди нерухоме майно від Боржника до Стягувача внаслідок альтернативного виконання зобов`язання.

3. Сторони погоджуються, що з моменту затвердження судом Мирової угоди, Стягувач на підставі даної Мирової угоди має право зареєструвати на себе право власності на нерухоме майно визначене у п. 1 цієї Мирової угоди.

4. Боржник зобов`язаний сприяти Стягувачу у здійсненні державної реєстрації набуття за ним право власності на нерухоме майно, визначене у п. 1 цієї Мирової угоди, та надати йому для цього всі необхідні документи, а також виконати всі інші необхідні дії та обов`язки, передбачені законодавством, для оформлення переходу права власності на нерухоме майно від Боржника до Стягувача згідно даної Мирової угоди.

5. Сторони погодили, що здійснення державної реєстрації переходу права власності на нерухоме майно, визначене у п. 1 цієї Мирової угоди, від Боржника до Стягувача має відбутися у строк, що не перевищує 6-ти місяців з моменту затвердження вказаної Мирової угоди Судом.

6. У разі неможливості здійснення виконання вказаної Мирової угоди з будь-якої причини, у тому числі (але не виключно):

- у разі неможливості державної реєстрації переходу права власності на нерухоме майно визначене у п. 1 даної Мирової угоди від Боржника до Стягувача в установленому законом порядку у повному обсязі з будь-якої причини;

- та/або скасування даної Мирової угоди в установленому законодавством порядку;

- та/або не вчинення Сторонами дій, спрямованих на перехід права власності на нерухоме майно, визначене в п. 1 даної Мирової угоди, від Боржника до Стягувача у визначений в п. 5 цієї Мирової угоди строк,

дія Мирової угоди анульовується. В такому випадку Боржник зобов`язаний сплатити всю суму непогашеної заборгованості на виконання рішення Зарічного районного суду м. Суми від 12.11.2019 року по справі № 591/5118/14-ц, зміненого Постановою Сумського апеляційного суду від 28.05.2020 по справі № 591/5118/14-ц, Стягувачеві і виконавче провадження щодо їх виконання може бути відновлено.

7. Ця Мирова угода набирає чинності після її підписання Сторонами з моменту затвердження судом і діє до повного виконання Сторонами своїх обов`язків за цією Мировою угодою.

Вказану ухвалу суду ОСОБА_5 оскаржила в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзіОСОБА_5 , посилаючись на незаконність ухвали суду першої інстанції, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить її скасувати.

Вказує, що укладеною мировою угодою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 виконали попередню домовленість та реалізували купівлю-продаж майна без укладення договору купівлі-продажу відповідно до закону і тим самим позбавили апелянта права переважної купівлі майна.

Зазначає, що затвердження мирової угоди є незаконним, оскільки ЦК України визначає спеціальні умови щодо реалізації боржником та кредитором своїх прав щодо майна, яке є спільною дольовою власністю декількох осіб. Статтею 366 ЦК України встановлені спеціальні правила щодо звернення стягнення на частку у майні, що є у спільній частковій власності. На думку апелянта, суд повинен був врахувати вищевикладені спеціальні умови, передбачені ст. 366 ЦК України.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з доводами апеляційної скарги не погоджуються, просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін. Зазначають, що суд першої інстанції, затвердивши мирову угоду, діяв у повній відповідності до матеріального та процесуального закону.

У відзиві на апеляційну скаргу головний державний виконавець Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Лешанова І.М. з доводами апеляційної скарги не погоджується, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін. Вказує, що ухвала є обґрунтованою, постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права та не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ОСОБА_4 адвоката Марченка І.В., пояснення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції та з матеріалів справи вбачається, що рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 12 листопада 2019 року у справі № 591/5118/14-ц позов ОСОБА_2 задоволений частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 7500 доларів США, що складає 183 825 грн за курсом НБУ на день винесення судового рішення, 1081,85 доларів США - відсотків річних, що складає 26 516 грн 14 коп. за курсом НБУ на день винесення судового рішення та 2000 грн заподіяної моральної шкоди. В іншій частині позову відмовлено за необґрунтованістю.

Постановою Сумського апеляційного суду від 28 травня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково. Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 12 листопада 2019 року в даній справі скасовано в частині вирішення позовних вимог про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 моральної шкоди з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні цих вимог. Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 12 листопада 2019 року змінено в частині мотивів задоволення позовних вимог про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 7500 доларів США. В іншій частині рішення Зарічного районного суду м. Суми від 12 листопада 2019 року залишено без змін.

Зазначена мирова угода 05 листопада 2020 року була направлена до Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), який у свою чергу направив її на затвердження до Зарічного районного суду м. Суми.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що мирова угода, укладена сторонами, не суперечить закону, здійснена в інтересах обох сторін, виконання ними умов мирової угоди не порушує інтересів інших осіб, при цьому, правові наслідки, передбачені ст.256 ЦПК України сторонам зрозумілі.

Судова колегія погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 7 ст. 49 ЦПК України сторони можуть укласти мирову угоду на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 207 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу.

До ухвалення судового рішення у зв`язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз`яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежені представники сторін вчинити відповідні дії.

Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією ж ухвалою одночасно закриває провадження у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 ЗУ «Про виконавче провадження» сторони у процесі виконання рішення відповідно до процесуального законодавства мають право укласти мирову угоду, що затверджується (визнається) судом, який видав виконавчий документ.

Пунктом 2 частини 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у випадках затвердження судом мирової угоди, укладеної сторонами у процесі виконання рішення.

За наведених обставин, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що укладена сторонами мирова угода не порушує прав чи охорюваних законом інтересів третіх осіб.

Посилання у апеляційній скарзі на те, що укладеною мировою угодою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 виконали попередню домовленість та реалізували купівлю-продаж майна без укладення договору купівлі-продажу відповідно до закону і тим самим позбавили апелянта права переважної купівлі майна, не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 361 ЦК України кожен учасник права спільної часткової власності має право розпоряджатися своє часткою самостійно.

Частина 1 ст. 362 ЦК України передбачає, що у разі продажу частки у праві спільної часткової власності співвласник має переважне право перед іншими особами на її купівлю за ціною, оголошеною для продажу, та на інших рівних умовах, крім випадку продажу з публічних торгів.

Колегія суддів зазначає, що переважне право інших співвласників на придбання частки стосується виключно продажу майна, що оформлюється договором купівлі-продажу. Переважного права співвласника майна не існує у випадках при відчуженні майна іншим чином: в тому шляхом укладення договорів міни, дарування, ренти (якщо майно передається безоплатно - ст. 734 ЦК України), довічного утримання, спадкового договору, складання заповіту, передання відступного, відчуження майна за умовами мирової угоди на стадії виконавчого провадження.

Отже, посилання ОСОБА_4 на порушення її переважного права на придбання майна є безпідставним, так як укладення договору купівлі-продажу майна між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не відбувається, адже відчуження майна здійснюється іншим чином.

Крім того, третя особа не може забезпечити наявність рівних умов для відчуження майна у порівнянні з ОСОБА_2 , який є стягувачем у виконавчому провадженні, ( ОСОБА_4 самостійно нездатна забезпечити припинення позадоговірних зобов`язань ОСОБА_3 перед ОСОБА_2 щодо погашення заборгованості на виконання рішення суду по справі № 591/5118/14-ц).

Твердження третьої особи на необхідність застосування положень ст. 366 ЦК України в даному випадку є недоречним, оскільки положення даної статті застосовуються виключно кредитором (стягувачем) за власним бажанням шляхом пред`явлення позову. Кредитором виступає ОСОБА_2 і він відповідного позову не заявляв.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, посилання та доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, не знайшли свого підтвердження в якості підстав скасування оскаржуваного судового рішення під час апеляційного провадження.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дотримуючись принципу змагальності, на підставі наданих сторонами доказів та постановив ухвалу з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367 - 369, 374, 375, 381- 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

УхвалуЗарічного районного суду м. Суми від 02 грудня 2020 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 15 березня 2021 року.

Головуючий - В.І. Криворотенко

Судді: О.Ю. Кононенко

Т.А. Левченко