Справа № 303/8174/20
2/303/572/21
Номер рядка статистичного звіту 45

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2021 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої-судді Гутій О.В.

за участю секретаря судового засідання Зарева А.Ю.

розглянувши у спрощеному провадженні в м.Мукачево цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Павшинський старостинський округ Мукачівської міської ради про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право на користування житлом, а саме будинком АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 є власником будинку АДРЕСА_1 . У вказаному будинку зареєстрований відповідач, який в ньому не проживає з листопада 2019 року. Позивач посилається, що оскільки вона є власником будинку, а відповідач залишається зареєстрованим в ньому, цим порушуються її права на вільне володіння та користування своїм майном, у зв`язку з чим просить позов задоволити.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, в позовній заяві просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задоволити, проти винесення заочного рішення не заперечила.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав.

Третя особа представник Павшинського старостинського округу Мукачівської міської ради в судове засідання не з`явився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про права власності на нерухоме майно, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 10.07.2012 року № 37099523 та довідкою № 828/2 від 27.09.2005 року ( а.с. 7- 8,9 ).

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 06.03.2007 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено 06.03.2007 року, актовий запис № 01 ( а.с. 12).

Відповідно до довідки Мукачівської міської ради від 21.12.2020 року № 28169/0/99-20 вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , однак по місцю своєї реєстрації не проживає з листопада 2019 року, зазначене також підтверджено сусідами: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 ( а.с. 14).

Відповідно до статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з частини 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Так, Пленум Верховного Суду України у постанові "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" від 12 квітня 1985 року № 2 підкреслив, що правильний і своєчасний розгляд житлових спорів є гарантією реального здійснення конституційного права особи на житло, захисту прав і охоронюваних законом інтересів державних органів, підприємств, установ, організацій у здійсненні покладених на них завдань щодо управління житловим фондом, його експлуатації і збереження. Досконалий розгляд житлових спорів є запорукою своєчасного, реального здійснення конституційного права громадян на житло і зміцнення законності у житлових правовідносинах.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, якими закріплено принцип непорушності права приватної власності, що означає право особи на безперешкодне користування своїм майном, право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України).

Відповідно до ст. 317 ЦК України власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло-житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст. 379, 382 ЦК України).

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

За змістом ст. 156 ЖК України право на користування житлом мають члени сім`ї, власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить.

З огляду на вищевказане, а також з урахуванням визнання позову відповідачем, позов про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням підлягає задоволенню.

Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 8, 41 Конституції України,ст.ст. 316, 318, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 156 ЖК України, ст.ст. 2, 12, 18, 76-77, 81, 141, 247, 274-279, 263-265, 268, 354-355 ЦПК України, -

УХ В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Павшинський старостинський округ Мукачівської міської ради про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом задоволити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житлом, а саме будинком АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 840,80 (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок) гривень сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням п.15.5. Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 р.) через Мукачівський міськрайонний суд.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 .

Третя особа: Павшинський старостинський округ Мукачівської міської ради, с.Павшино, вул. Лесі Українки, 89, Мукачівського району.

Повний текст рішення виготовлено 11 березня 2021 року.

Головуюча О.В.Гутій