Провадження № 22-ц/812/1123/21

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2021 року м. Миколаїв

справа № 490/2854/17

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого Тищук Н. О.,

суддів Коломієць В.В., Лівінського І. В.,

із секретарем Андрієнко Л.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Головного управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області

на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва, ухвалене 06 квітня 2021 року суддею Саламатіним О.В. в приміщенні цього ж суду, (дата складання повного рішення не зазначена), у цивільній справі за позовом

ОСОБА_1 до

Головного управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області

про відшкодування моральної шкоди,

У С Т А Н О В И В:

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ГУ ДКСУ у Миколаївській області про відшкодування моральної шкоди.

Позивачка зазначала, що постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 19 жовтня 2016 року визнана протиправною та скасована постанова головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про відмову у відкритті виконавчого провадження від 28 липня 2016 року. Дії щодо оскарження цієї постанови викликали у неї нервове напруження, втрату спокійного ритму життя, постійну перевтому та порушення звичного способу життя.

Посилаючись на викладене, просила стягнути з ГУ ДКСУ у Миколаївській області 1 000 грн. моральної шкоди.

Представником відповідача подано відзив, у якому він просив у задоволенні позову відмовити, посилаючись на його необґрунтованість та недоведеність.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 06 квітня 2021 року позов задоволено частково, з ГУ ДКСУ у Миколаївській області на користь ОСОБА_1 стягнуто 250 грн.

В апеляційній скарзі ГУ ДКСУ просило рішення скасувати та відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на безпідставне стягнення моральної шкоди з відповідача, без залучення до участі у справі відповідного органу державної влади, діями якого завдано моральну шкоду.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 у задоволенні апеляційної скарги просила відмовити, рішення суду першої інстанції просила залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 26 липня 2016 року до відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Миколаївській області Астаф`євою О.Г. подано заяву про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого листа, виданого Центральним районним судом м. Миколаєва 24 червня 2016 року у справі № 490/3517/15-а.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Миколаївській області Романчук В.Ю. від 28 липня 2016 року у відкритті виконавчого провадження за виконавчим листом відмовлено (а.с. 6 том І).

Постановою Центрального районного суду міста Миколаєва від 19 жовтня 2016 року зазначена вище постанова визнана протиправною та скасована (а.с. 12-14 том І).

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

У статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи вказаних органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені статями 1173 та 1174 ЦК України відповідно.

За статтею 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Згідно зі статтею 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Таким чином, ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює як вказані органи, так і їх посадових чи службових осіб, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування.

При цьому з урахуванням положень пункту 10 частини другої статті 16, статей 21, 1173 та 1174 ЦК України шкода, завдана зазначеними органами чи (та) особами, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування лише у випадках визнання вказаних рішень незаконними та їх подальшого скасування або визнання дій або бездіяльності таких органів чи (та) осіб незаконними.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної виконавчої служби, його посадовими або службовими особами при здійсненні ними своїх повноважень, підлягає відшкодуванню на підставі Закону України від 24 березня 1998 року № 202/98-ВР «Про державну виконавчу службу» та Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» (чинних на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до частини другої статті 87 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» (чинного на час виникнення спірних правовідносин) збитки, завдані державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час проведення виконавчого провадження, підлягають відшкодуванню в порядку, передбаченому законом.

Згідно із частиною третьою статті 11 Закону України «Про державну виконавчу службу» № 202/98-ВР від 24 березня 1998 року (чинного на час виникнення спірних правовідносин) шкода, заподіяна державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час виконання рішення, підлягає відшкодуванню у порядку, передбаченому законом, за рахунок держави.

Як зазначила в своїй Постанові Велика Палата Верховного суду від 27 листопада 2019 року, справа № 242/4741/16-ц, провадження № 14-515цс19, держава бере участь у справі як відповідач через відповідні органи державної влади, зазвичай, орган, діями якого завдано шкоду. Разом із тим, залучення або ж незалучення до участі у таких категоріях спорів ДКСУ чи її територіального органу не впливає на правильність визначення належного відповідача у справі, оскільки відповідачем є держава, а не Державна казначейська служба України чи її територіальний орган.

ДКСУ та її територіальний орган можуть бути залучені до участі у справі з метою забезпечення завдань цивільного судочинства.

Крім того, Велика палата не знайшла підстав для відступу від висновку Верховного Суду України, який міститься в Постанові від 08 листопада 2017 року у справі № 761/13921/15-ц.

У вказаній Постанові Верховний Суд України дійшов висновку, що в справах за позовами фізичних і юридичних осіб про відшкодування, зокрема, моральної шкоди, заподіяної рішеннями, діями (бездіяльністю) державних виконавців відповідачами можуть бути відповідні відділи державної виконавчої служби, в яких працюють державні виконавці, та відповідні територіальні органи Державного казначейства України.

Суд першої інстанції не звернув належної уваги на те, що відповідний відділ державної виконавчої служби є стороною спірних правовідносин; що саме він, за твердженням позивача, вчинив дії, які призвели до настання моральної шкоди, а тому безпідставно вважав встановленими ті обставини, які без участі всіх учасників спірних правовідносин не можуть вважатись доведеними.

Не порушуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства (стаття 13 ЦПК), суд мав сприяти учасникам судового процесу в реалізації їх процесуальних прав, роз`яснити позивачці наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій (частина 5 статті 12 ЦПК).

Відповідно до статті 367 ЦПК апеляційний суд розглядає справу в межах заявленого позову та підстав, що були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Повноважень на залучення до участі у справі осіб, які не були залучені в суді першої інстанції, апеляційний суд не має.

Оскільки позов ОСОБА_1 заявлений не до всіх учасників спірних правовідносин, підстави позову не можуть вважатись доведеними. Внаслідок цього рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням по справі нового рішення про відмову в позові, що не перешкоджає позивачці заявити вимоги до всіх учасників спірних правовідносин.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області задовольнити.

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 06 квітня 2021 скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, але за наявності підстав, передбачених статтею 389 ЦПК, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий Н.О.Тищук

Судді: І.В.Лівінський

В.В.Коломієць

---------------------------------

Повну постанову складено 14 липня 2021 року