Справа № 715/1498/21
Провадження № 2/715/485/21
I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 липня 2021 року Глибоцький районний суд Чернівецької області
в складі головуючого судді Григорчака Ю.П.
секретар судового засідання Ткач О.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Глибока справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька ,-
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька. Вказує на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем з 14.02.2011 року по 16.03.2018 року. Від даного шлюбу народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , син проживає разом із нею та перебуває на її утриманні. Батько дитини самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, не спілкується із сином та не цікавиться його життям. При неодноразовому зверненні до відповідача з проханням надати нотаріальну заяву-згоду на виїзд дитини за кордон останній давав необґрунтовану відмову. Звернутися до відповідача з питанням про надання згоди на виїзд сина за кордон на даний час вона не має можливості, оскільки зв`язок із відповідачем втрачений. Зважаючи на вищевикладене, просить суд надати їй дозвіл на виїзд сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у її супроводі до Румунії на оздоровлення та відпочинок без дозволу (згоди) та супроводу батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на строк 3 місяці ( з 01 серпня по 01 листопада 2021 року).
Позивачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, однак надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд, позов задовольнити.
В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явився, хоча своєчасно та належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, суд про причини неявки не повідомив.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, судом встановлено, що заочним рішенням Глибоцького районного суду від 16.03.2018 року шлюб, зареєстрований 14.02.2011 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у виконавчому комітеті Корчівецької сільської ради Глибоцького району Чернівецької області, актовий запис №3 - розірвано.
Від даного шлюбу народився ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .
Згідно довідки №396 від 25.06.2021 року, виданої Глибоцькою селищною радою Чернівецького району Чернівецької області, до складу сім`ї ОСОБА_1 входять: син - ОСОБА_3 , батько ОСОБА_4 та мати ОСОБА_5 .
Статтею 2 Конвенції Організація Об`єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989 року, яка була підписана Україною 21 лютого 1990 року та ратифікована Постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 року № 7К9-Х1І «Про ратифікацію Конвенції про права дитини» передбачено, що держави-учасниці поважають і забезпечують всі права, передбачені цією Конвенцією, за кожною дитиною, яка перебуває в межах їх юрисдикції, без будь-якої дискримінації, вживають всіх необхідних заходів для забезпечення захисту дитини від усіх форм дискримінації або покарання на підставі статусу, діяльності, висловлюваних поглядів чи переконань дитини.
У статті 3 Конвенції Організація Об`єднаних Націй визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від тою, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини, а держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя.
Положеннями ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини - дитині мають належати права: на здорове зростання і розвиток, на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування.
Аналогічні положення закріплені частиною першою ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», згідно якої батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний, моральний розвиток.
Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Статтею 313 Цивільного Кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.
Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадяни України`від 21 січня 1994 року № 3858-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231.
Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон.
За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.
Згідно ч.2 п.2-2 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №932 від 27.01.1995 року, виїзд за межі України громадян, які не досягли шістнадцятирічного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється у разі пред`явлення оригіналу або нотаріально посвідченої копії рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.
З огляду на викладене, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.
На даний час позивачка ОСОБА_1 має намір виїхати разом із малолітньою дитиною з метою її оздоровлення за кордон, однак без нотаріально посвідченої згоди на це батька дитини, зробити цього не може.
Згідно ст. 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Україною 27.02.1991 року, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
На підставі наведеного та враховуючи, що виїзд дитини за межі України відповідає її інтересам, а також приймаючи до уваги неможливість отримання необхідної для цього згоди батька, суд вважає за необхідне задовольнити позов та надати позивачу дозвіл на виїзд за кордон без письмової згоди відповідача їх малолітньої дитини.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4-6, 76-81, 83, 141, 258-259, 268, 273, 280-284, 354-356 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 - задовольнити.
Надати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жительці с. Димка, Чернівецького району Чернівецької області дозвіл на виїзд сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за межі України до Румунії, строком на 3 (три) місяці в період з 01.08.2021 року по 01.11.2021 року в супроводі матері - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , паспорт серія НОМЕР_2 , виданий 09.03.2011 року Глибоцьким РВ УМВС У країни в Чернівецькій області, без заяви про згоду на виїзд та супроводу батька - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , жителя с. Корчівці Чернівецького району Чернівецької області.
Заочне рішення суду може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається через суд першої інстанції.

Суддя: