Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2021 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Захарчук С. С. ,

за участю секретаря судового засідання - Сірант Т. О.,

представника позивача - Насурлаєвої К.Е., представника відповідача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до комунального підприємства «Київпастранс», треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про відшкодування матеріальної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до комунального підприємства «Київпастранс» (далі - КП «Київпастранс») про відшкодування матеріальної шкоди.

Зазначав, що 23.08.19 о 12 год. 50 хв. по вул. Костянтинівській у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль Renault Megane, н.з. НОМЕР_1 , під його керуванням. Власником зазначеного автомобіля є ОСОБА_3 .

Винним у вчиненні зазначеної дорожньо-транспортної пригоди, відповідно до постанови судді Подільського районного суду м. Києва, визнано ОСОБА_4 .

Згідно з висновком автотоварознавчого дослідження від 30.08.19 розмір матеріального збитку, завданого пошкодженням зазначеного автомобіля складає 142 450 грн. 12 коп.

Посилаючись на зазначені обставини, просив стягнути з відповідача на його користь 142 450 грн. 12 коп. на відшкодування матеріальної шкоди,

Крім того, просив стягнути з відповідача на його користь 21 900 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

У відзиві на позов, представник відповідача вказував на те, що власником автомобіля Renault Megane, н.з. НОМЕР_1 є ОСОБА_3 , позивач має право користування зазначеним автомобілем, а тому відповідно до чинного законодавства не має права подавати позов про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок пошкодження автомобіля, власником якого він не є.

Під час проведення огляду автомобіля експертом не було запрошено представника відповідача, а тому наданий звіт не може бути допустимим та належним доказом у справі.

Відповідно до даного звіту проведення відновлювального ремонту є економічно необґрунтованим, а тому відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди.

Що стосується стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 21 900 грн., то у порушення вимог ст. 137 ЦПК України, до позовної заяви не долучено детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, а також доказів, які б підтверджували оплату понесених позивачем витрат на правову допомогу у розмірі 21 900 грн.

Посилаючись на зазначені обставини, відповідач просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

У відповіді на відзив позивач вказав на наступне.

Відповідно до п. 2.2. Правил дорожнього руху він на відповідній правовій підставі користується автомобілем Renault Megane, н.з. НОМЕР_1 , згідно норм ст. 1187 ЦК України є володільцем зазначеного автомобіля, а тому має право на відшкодування шкоди, завданої внаслідок пошкодження автомобіля.

Крім того, під час проведення експертизи експертом було надіслано листа на адресу відповідача про необхідність забезпечити явку представника відповідача на огляд автомобіля. Вказаний лист був отриманий КП «Київпастранс» філією Подільське трамвайне ремонтно-експлуатаційне депо.

Відповідно до чинного законодавства потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна, якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено, вартість матеріальної шкоди визначається ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження автомобіля.

Відповідно до акту від 01.10.19 визначено повний пакет послуг, які ОСОБА_2 оплатив, а Адвокатське об`єднання «Солімчук, Гіппіус та партнери» зобов`язалися виконати відповідно до умов договору, а тому твердження відповідача щодо необґрунтованості вимог по оплаті витрат на професійну правничу допомогу спростовуються документами, наданими позивачем.

У запереченнях на відповідь на відзив представник відповідача вказав на те, що власником автомобіля є ОСОБА_3 , довіреність щодо володіння, користування та розпорядження автомобілем Renault Megane, н.з. НОМЕР_1 була видана ОСОБА_3 на ім`я ОСОБА_2 03.10.19, тобто після дорожньо-транспортної пригоди. Отже, в матеріалах справи відсутні документи, які підтверджують право користування автомобілем ОСОБА_2 на момент дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди.

Витрати на оплату послуг адвоката в розмірі 21 900 грн. не є співмірними зі складністю справи, з часом, витраченим на виконання робіт, у зв`язку з чим, просив зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу.

У судовому засіданні представник позивача підтримала позов з викладених у ньому підстав та просила позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечив та просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Треті особи у судове засідання не з`явилися, про дату та час судового засідання були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Суд ухвалив розглядати справу за відсутності третіх осіб, оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази у їх сукупності, дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом установлено, що 23.08.19 о 12 год. 50 хв. по вул. Костянтинівській у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої відбулося зіткнення автомобілів: Renault Megane, н.з. НОМЕР_1 , Фольксваген, Н.З. НОМЕР_2 , автомобіля Мерседес, н.з. НОМЕР_3 , трамвая, б.н. НОМЕР_4 (а.с. 55).

Відповідно до постанови судді Подільського районного суду м. Києва від 03.10.19 винним у вчиненні зазначеної дорожньо-транспортної пригоди, визнано ОСОБА_4 (а.с. 55-56).

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль Renault Megane, н.з. НОМЕР_1 . Власником зазначеного автомобіля є ОСОБА_3 (а.с. 59-60).

Заперечуючи проти позову, відповідач, зокрема, вказав на те, що ОСОБА_2 не є належним позивачем у справі, оскільки не є власником автомобіля, а тому не має право вимагати відшкодування шкоди, завданої пошкодженням автомобіля на його користь.

Статтею 386 ЦК України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Речовими правами на чуже майно є право володіння; право користування (сервітут) (п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 395 ЦК України).

Згідно зі ст. 396 ЦК України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу.

Таким чином, виходячи з норм зазначених статей ЦК України положення щодо захисту права власності поширюються на осіб, які не є власниками, але володіють майном на відповідній правовій підставі.

Пунктом 2.2. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.01 № 1306 (далі - Правила) передбачено, що власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

Таким чином, в силу норм ст. ст. 386, 395, 396 ЦК України та п. 2.2. Правил, ОСОБА_2 є користувачем автомобіля та має право на відшкодування шкоди, завданої пошкодженням автомобіля.

До того ж, відповідно до довіреності, виданої 23.10.19 ОСОБА_3 на ім`я ОСОБА_2 , ОСОБА_3 уповноважила ОСОБА_2 , зокрема, у випадках пошкодження автомобіля Renault Megane, н.з. НОМЕР_1 іншими особами в результаті дорожньо-транспортної пригоди отримувати належне їй відшкодування за завдану шкоду (а.с. 57-58).

Обґрунтовуючи позов про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 142 450 грн. 12 коп. позивач посилався на звіт експерта № 7638 про визначення вартості матеріального збитку від 30.08.19.

Відповідач заперечуючи проти позову в цій частині вказав на те, що зазначений звіт не є допустимим та належним доказом у справі, оскільки представника відповідача не було запрошено на огляд автомобіля при проведенні експертизи, а також на те, що автомобіль є фізично знищеним, згода власника автомобіля на визнання його фізично знищеним відсутня, а тому підлягає відшкодуванню різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди.

З такими твердженнями відповідача погодитися неможливо, виходячи з наступного.

Згідно зі звітом № 7638 про визначення вартості матеріального збитку від 30.08.19 вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Renault Megane, н.з. НОМЕР_1 складає 142 450 грн. 12 коп. (а.с. 7-50).

28.08.19 експертом Горобцем Ю.М. було надіслано лист в.о. директора Подільського трамвайного депо Мартинюку М.І. про необхідність забезпечення явки представника підприємства на огляд автомобіля Renault Megane, н.з. НОМЕР_1 , який відбудеться 30.08.19 о 10 год. 00 хв.

Зазначений лист було отримано Подільським трамвайним депо 28.08.19, про що свідчить штам на вказаному листі (а.с. 47).

Таким чином, твердження представника відповідача про неповідомлення відповідача про огляд автомобіля спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Як установлено, ОСОБА_4 є працівником КП «Київпастранс», під час виконання своїх трудових обов`язків, завдав позивачу матеріальну шкоду, у зв`язку з пошкодженням автомобіля, вина його встановлена постановою судді Подільського районного суду м. Києва від 03.10.19.

Ураховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, відповідно до звіту № 7638 про визначення вартості матеріального збитку від 30.08.19 розмір матеріальної шкоди складає 142 450 грн. 12 коп., а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Ураховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем у вигляді судового збору у розмірі 1 424 грн. 50 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Частиною 1 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частинами 1, 2 ст. 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

До позовної заяви додано: договір про надання правової допомоги від 02.10.19 № 02-10, укладений між ОСОБА_2 та Адвокатським бюро «Солімчук, Гіппіус та партнери» (а.с. 66-68); акт від 02.10.19 (а.с. 69); квитанція про оплату витрат на правову допомогу (а.с. 152).

Частиною 3 ст. 137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України).

Оскільки позивачем не надано детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, з зазначенням часу, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а тому правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 21 900 грн. витрат на професійну правничу допомогу адвоката немає.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 76-82, 133, 137, 141, 258-259, 263-265, 268, 273, 353, 354 ЦПК України, ст. ст. 386, 395, 396, 1166, 1172, 1187 ЦК України, п. 2.2. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.01 № 1306, суд -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ) до комунального підприємства «Київпастранс» (04070, м. Київ, вул. Набережне шосе, 2, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 31725604), треті особи: ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 ), ОСОБА_4 ( АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків не відомо), про відшкодування матеріальної шкоди - задовольнити.

Стягнути з комунального підприємства «Київпастранс» на користь ОСОБА_2 142 450 (сто сорок дві тисячі чотириста п`ятдесят) грн. 12 коп. на відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнути з комунального підприємства «Київпастранс» на користь ОСОБА_2 1 424 (одну тисячу чотириста двадцять чотири) грн. 50 коп. судового збору

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд м. Києва.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С. С. Захарчук