У Х В А Л А

Іменем України

05 березня 2021 року Деснянський районний суд міста Києва

у складі головуючого судді Гринчак О.І.

за участю:

секретаря судових засідань Чехун Ю.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглядаючи у підготовчому засіданні заяву представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_3 про закриття провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа: Служба у справах дітей Корсунь-Шевченківської районної державної адміністрації про визначення місця проживання дитини,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 через представника адвоката Вареника Андрія Миколайовича звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 , третя особа: Служба у справах дітей Корсунь-Шевченківської районної державної адміністрації, в якому просить визначити місце проживання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю - ОСОБА_1 .

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 28 грудня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Представником позивача ОСОБА_1 - адвокатом Вареником Андрієм Миколайовичем подано заяву про збільшення позовних вимог, згідно з якою позивач просить визначити місце проживання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю - ОСОБА_1 , а також просить визначити наступні способи участі ОСОБА_4 у вихованні сина - ОСОБА_5 : щомісячно, двічі на місяць, але не рідше одного разу на два тижні, з 14:00 години до 18:00 години у робочий день та/або з 10:00 години до 14 години у вихідний/святковий день, з урахуванням стану здоров`я дитини, за попередньою домовленістю з матір`ю дитини - ОСОБА_1 , у її присутності; інші зустрічі - з врахуванням стану дитини, за попередньою домовленістю з матір`ю дитини - ОСОБА_1 , у її присутності.

До суду від сторони відповідача надійшов відзив на позовну заяву (до прийняття судом заяви позивача про збільшення позовних вимог), в якій відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа: Служба у справах дітей Корсунь-Шевченківської районної державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини у повному обсязі.

Також представником відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_3 (до прийняття судом заяви позивача про збільшення позовних вимог) подано заяву про закриття провадження у справі з підстав відсутності предмету спору, у якій йдеться про те, що ОСОБА_4 було подано відзив, в якому вказано, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 не було і немає спору щодо місця проживання дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ним не порушено будь-яких прав і законних інтересів позивача (не вчинено також невизнання або оспорювання прав, свобод чи законних інтересів позивача), а, отже, відсутні підстави застосування будь-якого, зокрема і визначеного нормами статті 16 Цивільного кодексу України, способу захисту; доказів про наявність предмету спору ні позовна заява, ні додані до неї документи не містять.

У судовому засіданні представник відповідача підтримала подану заяву та просила її задовольнити.

Позивач у судовому засіданні вказала, що між нею та відповідачем є спір щодо визначення місця проживання дитини, у зв`язку з чим позивач та представник позивача заперечили проти заяви про закриття провадження у справі та просили відмовити у задоволенні вказаної заяви.

Заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши зміст заяви про закриття провадження у справі, суд приходить до висновку про те, що заяву слід залишити без задоволення, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частинами першою, третьою статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Поряд з цим за змістом пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо встановить, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову.

Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні).

Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.

Вказана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 456/847/18 та від 13 травня 2020 року у справі № 686/20582/19-ц.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що відсутність заперечень з боку відповідача щодо визначення місця проживання дитини разом із позивачем не дає підстав стверджувати про відсутність предмета спору у справі. Водночас ініціювання позивачем звернення до суду з позовом про визначення місця проживання малолітньої дитини вказує, що на момент звернення до суду з таким позовом предмет спору був наявний. Крім того, у судовому засіданні позивач особисто підтвердила, що спір між нею та відповідачем щодо визначення місця проживання дитини існує.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про закриття провадження у справі за відсутності предмета спору.

Керуючись ст.ст. 255, 260, 261 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_3 про закриття провадження у справі № 754/17270/20 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа: Служба у справах дітей Корсунь-Шевченківської районної державної адміністрації про визначення місця проживання дитини залишити без задоволення.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.І. Гринчак