Провадження №2/522/2967/21
УХВАЛА

16 липня 2021 року м.Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Домусчі Л.В.,

при секретарі судового засідання Лисенко А.О.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, що перебуває у спільній сумісній власності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, що перебуває у спільній сумісній власності, шляхом визнання права особистої приватної власності, зокрема, нежитлових офісних приміщень, заг. пл..83,7 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 19.09.2019 року провадження у справі відкрито з призначення до розгляду в підготовчому засіданні на 04.11.2019 року.

31.10.2019 року до суду відповідачкою подано відзив на позов.

Ухвалою суду суд від 19.09.2019 року за клопотанням позивача було забезпечено позов, а саме:

- накладено арешт на нежитлові офісні приміщення, за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 83,7 кв.м, які належать ОСОБА_2 .

- заборонено ОСОБА_2 та будь-яким іншим 3-м особам укладати договори оренди щодо нежитлових офісних приміщень, за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 83,7 кв.м, які належать ОСОБА_2 .

У підготовче засідання призначене на 04.11.2019 року з`явився представник позивача ОСОБА_3 , представник ОСОБА_2 ОСОБА_4 надала суду клопотання про відкладення, розгляд справи відкладено на 13.01.2020 року.

До суду 15.10.2019 року надійшло клопотання позивача про забезпечення позову.

Ухвалою суду від 26.12.2019 року у задоволенні заяви про забезпечення позову по зазначеній справі відмовлено.

У підготовче засідання призначене на 13.01.2020 року сторони не з`явилися, 13.01.2020 року представник ОСОБА_1 надав суду уточнену позовну заяву, розгляд справи відкладено на 17.02.2020 року.

14.01.2020 року від представника позивача на адресу суду надійшла уточнена позовна заява.

30.01.2020 року ОСОБА_2 надала суду відзив на уточнений позов.

У підготовче засідання призначене на 17.02.2020 року з`явилися представник ОСОБА_3 та представник ОСОБА_5 .

Протокольною ухвалою судом прийнято уточнену позовну заяву та відзив на уточнений позов, розгляд справи відкладено на 30.03.2020 року.

У підготовче засідання призначене на 30.03.2020 року сторони не з`явилися, представник позивача та представника відповідача на електронну адресу суду надали заяви про відкладення, розгляд справи відкладено на 25.05.2020 року.

У підготовче засідання призначене на 25.05.2020 року сторони не з`явилися, представник позивача на електронну адресу суду надав заяву про відкладення та заяву про виклик свідків.

Ухвалою суду 25.05.2020 року по справі закрито підготовче засідання та справу призначено до судового розгляду по суті на 10.09.2020 року.

Також ухвалою суду від 25.05.2020 року задоволено клопотання представника позивача від 25.05.20 року про виклик свідків та допитати у якості свідків по справі ОСОБА_6 , ОСОБА_1 та ОСОБА_7 .

У судове засідання призначене на 10.09.2020 року сторони не з`явилися, представник позивача на електронну адресу суду надав заяву про відкладення, розгляд справи відкладено на 01.12.2020 року.

У зв`язку з перебування судді Домусчі Л.В. на лікарняному, розгляд справи призначений на 01.12.2020 року відкладено на 24.03.2021 року.

У судове засідання призначене на 24.03.2021 року сторони не з`явилися, 24.03.2021 року ОСОБА_1 на електронну адресу суду надав заяву, в якій просить залишити без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 на підставі п.7 ч.1 ст.257 ЦПК України.

При цьому представник відповідача була ознайомлена з даною заявою та письмово заперечує проти задоволення такої заяви, оскільки на стадії судового розгляду справи така заява не може вже подаватися, а тільки позивач мав право на таку заяву в підготовчому засіданні.

Ухвалою суду від 25.03.2021 року відмовлено у задоволені заяви ОСОБА_1 про залишення позову без розгляду.

Розгляд справи відкладено на 26.05.2021 року.

У судове засідання призначене на 26.05.2021 року сторони не з`явилися, 25.05.2021 року представник позивача на електронну адресу суду надав клопотання про відкладення у зв`язку з зайнятістю в іншому процесі. Розгляд справи відкладено на 15.07.2021 року

У судове засідання призначене на 15.07.2021 року ОСОБА_1 та його представник не з`явилися, були сповіщені про час та місце розгляду справи належним чином. Заяв щодо розгляду справи за їх відсутністю суду не було надано.

У судове засідання ОСОБА_2 та її представник не з`явилася, про час та місце розгляду справи була сповіщена належним чином.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до ст.268 ЦПК України, датою складання повного тексту рішення є 16.07.2021 року.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Залишення заяви без розгляду - це форма закінчення справи без ухвалення рішення, яка застосовується, як правило, у зв`язку з порушенням заінтересованими особами умов реалізації права на звернення до суду і не перешкоджає повторному зверненню до суду з таким же позовом. Заява залишається без розгляду за наявності точно встановлених в законі обставин, які свідчать про недодержання умов реалізації права на звернення до суду за захистом і можливість застосування яких не втрачена, та при повторній неявці сторін.

Вичерпний перелік підстав залишення заяви без розгляду наведений у ст.257 ЦПК України.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Частиною 5 ст.223 ЦПК України встановлено, що у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Умовою для застосування ч.5 ст.223 та п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України є повторність (двічі поспіль) неявки в судове засідання позивача, повідомленого належним чином про час і місце судового розгляду.

Залишення позовної заяви без розгляду з підстав, передбачених частиною п`ятою статті 223, пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України, можливе виключно за наявності сукупності таких умов:

а) належне повідомлення позивача про дату, час і місце судового засідання;

б) відсутність заяви позивача про розгляд справи за його відсутності;

в) неявка позивача в судове засідання (підготовче засідання) без поважних причин або неповідомлення ним про причини такої неявки;

г) неможливість розгляду справи по суті за відсутності позивача;

ґ) відсутність вимоги відповідача щодо розгляду справи по суті на підставі наявних у ній доказів.

Верховний суд (цивільна юрисдикція) постановою від 22.05.2019 у справі № 310/12817/13 роз`яснив, що процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами. Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Відповідно до ст.43 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися визначеними законом процесуальними правами та виконувати процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Частиною 1 статті 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового розгляду та їхні представники повинні добросовісно користуватись процесуальними правами. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживання процесуальними правами дії, які суперечать завданню цивільного судочинства. Суд відповідно до ч.ч.3,4 цієї ж статті зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами учасником судового розгляду. Ця норма закону повинна дисциплінувати позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулювати його належно користуватися як своїми процесуальними правами, так і процесуальними обов`язками.

Відповідно до ч.3 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки в судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд, позивач, як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Суд при цьому враховує, що Європейський суд у своїй практиці широко тлумачить дане питання, основним у якому є доступ до суду в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

При цьому, законодавець передбачив баланс захисту прав як позивача, який повторно не з`явився в судове засідання (незалежно від причин неявки), так і відповідача, який у зв`язку з такою неявкою вимушений витрачати свої час та кошти. Так, для відповідача - це є залишення заяви без розгляду з правом на компенсацію витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч.5 ст.142 ЦПК України), а для позивача - це право на повторне звернення до суду з тим самим позовом (ч.2 ст.257 ЦПК України).

У контексті наведеного суд вбачає, що в розумінні ЦПК України позивач - це особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до суду. Як ініціатор судового розгляду справи, позивач насамперед має активно, не зловживаючи, використовувати власні процесуальні права. При цьому визначальними процесуальними обов`язками позивача є забезпечення представництва власних інтересів при розгляді судової справи.

Судом встановлено, що позивач та/або представник позивача не з`явилися у судові засідання: 26.05.2021 року та 15.07.2021 року, при цьому про розгляд справи був сповіщений належним чином та завчасно, доказів поважності причин неявки суду не надали.

Також в матеріалах справи містяться відомості щодо належного сповіщення позивача та його представника про розгляд справи, а саме, в матеріалах справи містяться довідки про доставку позивачу та представнику позивача sms-повідомлення про виклик до суду на 15.07.2021року.

Неявка позивача та/або представника позивача позбавили суд можливості встановити всі обставини справи, необхідні для вирішення спору.

Законодавче формулювання частини п`ятої статті 223 ЦПК України «… якщо неявка перешкоджає розгляду справи» означає, що суд може розглянути позов по суті, однак не зобов`язаний цього робити. Це законодавче формулювання змістовно викладено у вигляді умови, яка в кожному конкретному випадку (правовій ситуації, казусові) повинна оцінюватися окремо в межах відповідних спірних правовідносин, які диктують її застосування.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі № 9901/949/18 (провадження № 11-1179заі19).

Оцінюючи характер процесу та його значення для позивача, слід врахувати, що, звернувшись до суду з позовом у вересні 2019 року, позивач та його представник не цікавляться станом розгляду справи, не з`являються у судові засідання, не надають докази причин поважності неявки, що свідчить про байдужість до руху справи та можливу неактуальність вирішення позовних вимог на теперішній час, а також враховується відсутність згоди сторони відповідача на розгляд такої справи по суті.

Окрім того, сторона позивача, будучи обізнаною про можливість розгляду справи без його участі відповідну заяву про розгляд справи за його відсутності не подає, чим, на розсуд суду, умисно затягує розгляд справи та позбавляє суд можливості постановити рішення по суті заявлених вимог.

У свою чергу судом вжито усіх заходів, передбачених процесуальним законодавством для належного повідомлення сторони представника позивача про розгляд справи.

При цьому поважність причин пропуску судових засідань, не має значення, що підтверджується правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 22 травня 2019 року у справі № 310/12817/13 (провадження № 61-36375св18), у якій зазначено, що правове значення має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача. До таких висновків також дійшов ВС у постанові від 25.03.2020 року справа №521/10136/18.

З огляду на викладене, суд вбачає наявність підстав для залишення даного позову без розгляду в зв`язку з повторною неявкою в судове засідання сторони позивача.

У відповідності до ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст.10-13, 43, 49, 60, 62, 89, 95, 128, 131, 183, 210, 223, 247, 257, 268, 353-354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, що перебуває у спільній сумісній власності, - залишити без розгляду.

Копію ухвали направити сторонам у справі.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали суду складено 16.07.2021 року.

Суддя Домусчі Л.В.