Справа № 461/1479/19 Головуючий у 1 інстанції: Стрельбицький В.В.
Провадження № 22-ц/811/3844/19 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Савуляка Р.В., Шандри М.М.,

секретар: Бадівська О.О.,

за участі в судовому засіданні представника відповідачки ОСОБА_1 ОСОБА_2 , третьої особи ОСОБА_3 , його представниці ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Галицького районного суду м. Львова в складі судді Стрельбицького В.В. від 04 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , треті особи: ОСОБА_3 , Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Магировська Олена Вікторівна про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Галицького районного суду м. Львова від 04 жовтня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_7 , треті особи: ОСОБА_3 , Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Магировська Олена Вікторівна про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_5 (ІПН НОМЕР_1 ) в користь ОСОБА_7 (ІПН НОМЕР_2 ) судові витрати по справі в розмірі 2 069 гривні 00 копійок.

Вказане рішення оскаржив ОСОБА_5 .

В апеляційній скарзі просить скасувати рішення та прийняти нове рішення, яким задовольнити заявлені позовні вимоги в повному обсязі. Вважає, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню. Звертає увагу, що за незрозумілих для позивача обставин, позивач із Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №157924789 від 28 лютого 2019 року дізнався, що його квартира всупереч вищевказаному судовому рішенню була відчужена ОСОБА_7 в користь невідомої йому особи ОСОБА_3 без проведення будь яких торгів та повідомлення безпосередньо його, як власника даної квартири, хоча така повинна була відчужуватись на торгах. Таким чином відчуження його квартири відбулося всупереч положенням норм чинного законодавства та поза волею безпосередньо самого позивача, як власника майна. Однак, судом першої інстанції не було взято до уваги той факт, що відповідач дізнався про дану обставину лише 28 лютого 2019 року, і тому судом невірно застосовано позовну давність до даної справи.

В судове засідання позивач ОСОБА_5 та приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Магировська Олена Вікторівна не з`явилася, однак суд вважав за можливе розглядати справи у їх відсутності, зважаючи на те, що такі повідомлялася у встановленому законом порядку про час та місце судового розгляду. Крім цього, клопотання позивача про відкладення розгляду справи додатково свідчить про його поінформованість про час та місце розгляду справи. Зважаючи ж на вказане, а також вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважала за можливе поводити розгляду справи.

Клопотання ж про відкладення розгляду справи колегія суддів вважала необґрунтованим та відхилила з врахуванням того, що будь-яких доказів неможливості особистої явки у судове засідання позивач не представив, жодних доказів, які б свідчили про захворювання, яке б унеможливлювало його участь у розгляді справи суду представлено не було.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідачки, третьої особи та його представниці в заперечення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, оцінивши мотиви осіб, що беруть участь у справі в межах доводів позовної заяви, відзивів на позовну заяву, апеляційної скарги, відзивів на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ч.1 ст. 13, ч.1 ст. 76, ч.ч.1,7 ст. 81, ст.ст. 82, ч.3 ст. 133, ч.ч.1,2 ст. 137, ч.2 ст. 140, ст. 141 ЦПК України, ст. 41 Конституції України, ст.ст. 19, 215, 216, 235, 256,321, 330, 388, ч.ч.3,4 ст. 267 ЦК України, постанови Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі №6-95цс13, від 29 березня 2017 року у справі №6-3104цс16, від 25.05.2016 у справі №6-605-цс16, постанову Великої палати Верховного Суду від 18.04.2018 року по справі у справі №439/212/14-ц, постанови Верховного Суду від 18.07.2018 року по справі №750/2728/16-ц, від 04 липня 2018 року по справі №462/4611/13-ц, п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», та відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що 17 квітня 2013 року в межах виконавчого провадження Франківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції з виконання виконавчого листа №2-501/11 від 10 червня 2011 року, виданого Франківським районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_5 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості в сумі 313 311 грн. 27 коп. відбулись прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна - двохкімнатної квартири загальною площею 65,7кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала на праві власності ОСОБА_5 . За результатами проведення прилюдних торгів, які відбулися 17 квітня 2013 року ПП «Нива- В.Ш.» складено два протоколи - протокол №1413065 та №1413065-9/1. Згідно протоколу №1413065-9 про проведення ПП «Нива- В.Ш.» прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, в торгах взяло участь п`ять осіб, переможцем торгів визначено учасника, який запропонував найвищу ціну лоту 350 тис. грн. ОСОБА_8 . Вказаний протокол не був підписаний переможцем торгів - ОСОБА_8 , оскільки він відмовився від його підписання. Згідно протоколу №1413065-9/1 від 17 квітня 2013 року про проведення ПП «Нива- В.Ш.» прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, у торгах взяло участь п`ять осіб, переможцем торгів визначено учасника, який запропонував найвищу ціну лоту 241 тис. грн. - ОСОБА_7 . На підставі вказаного протоколу, відповідачу було видано свідоцтво про придбання нею двохкімнатної квартири загальною площею 65,7кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 . На підставі договору купівлі-продажу квартири від 23 грудня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Магировською О.В. та зареєстрованого в реєстрі за №5800, ОСОБА_7 продала, а ОСОБА_3 купив квартиру АДРЕСА_2 . Суд встановив, що рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області від 23 березня 2015 року у справі №461/12266/13 провадження №22-ц/783/2367/15, яке залишено без змін ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 квітня 2015 року у справі №6-12449ск15, апеляційну скаргу ОСОБА_5 задоволено частково. Рішення Галицького районного суду м. Львова від 02 квітня 2014 року скасовано й ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_5 задоволено частково. Визнано недійсними прилюдні торги, проведені ПП«Нива-В.Ш.» 17 квітня 2013 року з реалізації двохкімнатної квартири загальною площею 65,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_5 , які оформлені протоколом №1413065-9/1 проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна (предмета іпотеки), відповідно до якого переможцем торгів визначено учасника торгів ОСОБА_9 . Визнано недійсним свідоцтво № НОМЕР_3 , видане 17.04.2013 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Магировською А.О. на ім`я ОСОБА_9 про придбання з прилюдних торгів арештованого майна (предмета іпотеки) - квартири АДРЕСА_2 . Скасовано державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_2 (індексний номер 3582666 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Виселено ОСОБА_9 з квартири АДРЕСА_2 . У решті позовних вимог ОСОБА_5 відмовлено. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_7 відмовлено. Суд зазначив, що аналізуючи правову природу процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, складання державним виконавцем за результатами їх проведення акту про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на прилюдних торгах, а відтак є правочином. Відповідно до змісту даного рішення прилюдні торги з реалізації арештованого майна - двохкімнатної квартири загальною площею 65,7кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , які оформлені протоколом №1413065-9/1, відповідно до якого переможцем торгів визначено учасника торгів ОСОБА_7 - були визнані недійсними із підстав недотримання вимог Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року №68/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 2 листопада 1999 року за №745/4038, яким визначено загальний порядок реалізації нерухомого майна з прилюдних торгів. Відтак, прилюдні торги були визнані недійсними з підстав порушення встановленого порядку реалізації майна на прилюдних торгах. Рішення суду, на підставі якого проведено стягнення скасовано не було. Суд встановив, що договір купівлі-продажу квартири було укладено 23 грудня 2013 року, тобто до винесення Апеляційним судом Львівської області 23 березня 2015 року рішення у справі №461/12266/13. Таким чином, на час укладення договору ОСОБА_7 являлась законним власником квартири та мала передбачені законом права щодо відчуження належного їй майна. У той же час, позивач не є стороною оспорюваного правочину. Також суд встановив, що кошти від проведення прилюдних торгів 17 квітня 2013 року, які в подальшому були визнані недійсними через недотримання Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, були зараховані на користь АТ «УкрСиббанк» на виконання рішення Франківського районного суду м. Львова від 24 травня 2011 року про стягнення з ОСОБА_5 заборгованості, було погашено борг ОСОБА_5 , про який останньому було відомо та передано квартиру в порядку виконання рішення суду на торги. У даному випадку, судове рішення про стягнення з ОСОБА_5 , як боржника, заборгованості за договором та рішення державного виконавця про проведення прилюдних торгів скасовані не були, тож відповідач набула вказане нерухоме майно у порядку встановленому для виконання рішень суду. Суд зазначив, що згідно положень ЦК України, у разі наявності підстав для визнання публічних торгів недійсними у первісний стан шляхом реституції повертаються сторони договору - організатор торгів та їх переможець. При цьому, задоволення позовних вимог про визнання прилюдних торгів недійсними не передбачає собою поновлення права власності боржника на майно, яке було предметом продажу, як і не передбачає скасування судового рішення, для виконання якого такі торги були проведені. Таким чином, після визнання прилюдних торгів недійсними позивач не відновив за собою право власності на квартиру АДРЕСА_2 . Натомість ОСОБА_3 являється добросовісним набувачем за укладеним між ним та ОСОБА_7 правочином, який на даний час оспорено позивачем. Суд встановив, що майно, яке було предметом договору перебувало у власності позивача лише до моменту звернення стягнення на нього. При цьому, до моменту скасування прилюдних торгів таке майно вже перейшло у власність третьої особи. Водночас, позивач звертаючись з даним позовом, не подав суду жодних належних доказів, які б підтверджували, що укладеним між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 правочином було порушено його права та законні інтереси, а визнання недійсним договору купівлі-продажу від 23 грудня 2013 року надасть йому можливість реалізувати (відновити) свої права щодо предмету договору. Також суд зазначив, що з позовної заяви також не вбачається, порушення прав позивача за наслідками укладеного правочину. Таким чином, суд в ході розгляду справи не встановив факту порушення оспорюваним договором прав та охоронюваних законом інтересів позивача, оскільки на момент вчинення договору він власником майна не був, майно, що було предметом договору придбане відповідачем у порядку встановленому для виконання судових рішень, а на час здійснення оспорюваного правочину рішення про визнання недійсними прилюдних торгів не існувало. Крім того, суд встановив, що позивач у 2014 році вже звертався до суду з позовом до ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння (справа №461/13091/14-ц). Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 24 грудня 2015 року у справі №461/13091/14-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 22 березня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_3 було відмовлено за безпідставністю. Даним судовим рішенням встановлено, що квартира АДРЕСА_2 вибула з володіння позивача ОСОБА_5 не поза його волею, була продана в порядку виконання судового рішення. Внаслідок відступлення від встановленого законом порядку проведення торгів права та законні інтереси ОСОБА_5 не були порушені, а відтак, обґрунтовані такими обставинами його позовні вимоги про витребування проданого на торгах майна задоволенню не підлягають. Тож, суд прийшов до висновку про відсутність обставин на які покликався позивач та неможливість, у зв`язку з цим витребування майна від добросовісного набувача ОСОБА_3 . Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13.07.2016 року по справі №461/13091/14-ц касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилено, рішення Галицького районного суду м. Львова від 24.12 .2015 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 22.03.2016 року по справі №461/13091/14-н залишено без змін. Постановою Верховного суду України від 15 травня 2017 року, у задоволенні заяви ОСОБА_5 про перегляд Верховним Судом України ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 липня 2016 року, ухвали Апеляційного суду Львівської області від 22 березня 2016 року та рішення Галицького районного суду м. Львова від 24 грудня 2015 року було відмовлено. З огляду на наведене, суд вважав, що позовні вимоги ОСОБА_5 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , укладеного між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Магировською Оленою Вікторівною, серія та номер 5800; скасування запису про право власності на нерухоме майно за ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_2 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, за індексним номером об`єкта нерухомого майна 9384879, номер запису про право власності 3998908, є необґрунтованими, оскільки порушення прав позивача за наслідками укладеного договору в ході розгляду справи не доведено. Крім цього, відповідачем заявлено вимогу про застосування позовної давності. Суд зазначив, про те, що позивач вказував, що йому стало відомо про порушення його прав лише 28.02.2019 року. Однак, суд встановив, що вказаний факт спростовується, оскільки звернення ОСОБА_5 до суду з позовом до ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння свідчить про те, що позивач задовго до звернення до суду з цим позовом дізнався про порушення свого права. Разом з тим, з позовною заявою до суду про визнання договору недійсним позивач звернувся лише 04 березня 2019 року, пропустивши таким чином, визначений ст.257 ЦК України трирічний строк позовної давності, питання про поновлення якого позивач перед судом не порушував. Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, у зв`язку з безпідставністю позовних вимог. Оцінюючи наявні у матеріалах справи докази, посилання сторін на мотиви заявлених позовних вимог та їх заперечення, доводи сторін щодо наведеної практики суду касаційної інстанції, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та їх зміст, суд, виходячи з мотивів та доводів, наведених у даному рішенні, прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Крім того, суд зазначив, що представник відповідача подав до суду заяву, в якій він просив стягнути з позивача витрати на професійну правову допомогу в розмірі 2 000,00 гривень та поштові витрати по справі в сумі 69, 00 гривень. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу та стягнення поштових витрат, суд виходив із диспозиції ч.1 ст. 137 ЦПК України, у відповідності до якої, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Суд встановив, що між ОСОБА_7 та адвокатським бюро «Микола Піка і Партнери» укладено Договір про надання правничої (правової) допомоги від 16.07.2019 року, предметом якого є надання клієнту правової допомоги у справі №461/1479/19. Відповідно до акту прийому-передачі наданих послуг від 18.09.2019 року, вартість послуг, наданих адвокатським об`єднанням становить 2 000,00 гривень. Наявною у матеріалах справи квитанцією №49 від 17.09.2019 року підтверджено факт оплати за надані адвокатські послуги в розмірі 2 000,00 гривень. Суд вважав, що визначена адвокатським бюро сума гонорару є обґрунтованою, такою, що відповідає складності справи та часу, який затрачено на фактичне надання правової допомоги, обсягом, наданих послуг, у зв`язку з чим вказана сума підлягає відшкодуванню в повному обсязі. Крім цього, суд вважав можливим стягнути з позивача відшкодування витрат понесених відповідачем за скерування до суду поштової кореспонденції, які в розумінні положень п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України є судовими витратами по справі. Суд встановив, що згідно списку поштових відправлень на адресу сторін по справі плата за пересилання таких становить загальну суму 69,00 гривень. Відтак, суд вважав, що з позивача підлягають стягненню судові витрати, які включають витрати на професійну правничу допомогу, що становить 2 000,00 гривень та поштові витрати, які становлять 69,00 гривень.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду зроблені без повного та всебічного з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону, не відповідають.

4.03.2019 ОСОБА_5 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_7 , третя особи ОСОБА_3 , приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Магировська О.В., у якому просив:

- визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Магировською Оленою Вікторівною, серія та номер 5800;

- скасувати запис про право власності на нерухоме майно за ОСОБА_3 на квартири АДРЕСА_2 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, за індексним номером об`єкта нерухомого майна: 9384879, номер запису про право власності: 3998908;

- судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування позову покликався на те, що 17 квітня 2013 року ПП "Нива- В.Ш." було проведено прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна, а саме двохкімнатної квартири АДРЕСА_3 , яка належала йому на праві приватної власності. Переможцем прилюдних торгів було визнано відповідача ОСОБА_7 . Позивач звернувся до суду з вимогою визнати прилюдні торги від 17.04.2013 року недійсними, вважаючи, що вони відбулися з порушенням чинного законодавства. За наслідками розгляду справи, Апеляційним судом Львівської області 25 березня 2015 року прийняте рішення про визнання недійсними прилюдних торгів проведених ПП "Нива- В.Ш." 17 квітня 2013 року з реалізації арештованого (нерухомого) майна - двохкімнатної квартири АДРЕСА_3 та скасування державної реєстрації прав на дане нерухоме майно за відповідачем. Зазначає, що на підставі даного рішення відповідач не являється власником квартири. Позивачем очікувалось настання наступних прилюдних торгів щодо реалізації його квартири. У той же час, за незрозумілих для позивача обставин, з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №157924789 від 28 лютого 2019 року він дізнався, що його квартира, всупереч вищевказаному судовому рішенню була відчужена ОСОБА_7 в користь невідомої йому особи - ОСОБА_3 без проведення будь яких торгів та повідомлення безпосередньо позивача, як власника даної квартири, хоча така повинна була відчужуватись на торгах. Вважає, що відчуження квартири відбулось з грубим порушенням відповідачем вимог законодавства та поза волею безпосередньо самого позивача, як власника майна.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Крім цього, відповідно до ч.1 ст. 48 ЦПК України, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Відповідно до ст. 51 ЦПК України, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку. Відповідач, замінений іншим відповідачем, має право заявити вимогу про компенсацію судових витрат, здійснених ним внаслідок необґрунтованих дій позивача. Питання про розподіл судових витрат вирішується в ухвалі про заміну неналежного відповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вказаних норм закону позивач, звертаючись до суду з позовом повинен довести факт порушення невизнання чи оспорення його прав свобод чи інтересів саме вказаним ним відповідачем (відповідачами). Разом з тим і суд зобов`язаний роз`яснити позивачу наслідки подання позову до неналежного відповідача (відповідачів) та його право подати клопотання про залучення належного, заміни неналежного належним, залучення співвідповідача, тощо. При цьому слід вважати, що заявлені позовні вимоги до неналежного відповідача, співвідповідача (чи при його (належного відповідача) відсутності) розглянуті по їх суті із встановленням преюдиційних обставин чи тим більше задоволені судом бути не можуть, оскільки вказане слід вважати порушенням вимог процесуального закону, за якими суд не взмозі вирішувати по суті із встановленням преюдиційних обставин чи задовольняти позовні вимоги без особи, яка повинна відповідати за позовом, прав, обов`язків, інтересів якої такий прямо стосується (належного відповідача чи співвідповідача). Правом на заявлення клопотання про заміну неналежного відповідача належним, залучення співвідповідача наділений виключно позивач, який у випадку заміни відповідача (відповідачів), залучення нового, зобов`язаний вказати вимоги до нового відповідача (відповідачів) та підстави заявлення таких саме до нього.

Як вбачається із матеріалів справи, судом першої інстанції вказаних вимог закону не дотримано.

Із наведеного вище вбачається, що позивачем подано позов провизнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , укладеного між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 , посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Магировською Оленою Вікторівною, серія та номер 5800 та скасування запису про право власності на нерухоме майно за ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_2 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, за індексним номером об`єкта нерухомого майна: 9384879, однак відповідачем до участі у справі залучено лише ОСОБА_7 . Інших же осіб прав та обов`язків яких такий спір стосується до участі у справі не залучено як співвідповідачів, хоча рішення суду про задоволення позову та визнання права власності відповідно прямо впливає на їх права та законні інтереси.

Зокрема, судом не залучено до участі у розгляді справи як відповідача (співвідповідача) ОСОБА_3 , за яким на даний час зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_2 на підставі оспорюваного договору купівлі-продажу та який був другою стороною договору, що оспорюється.

Так, судом на обговорення вказане питання (про з`ясування кола осіб, яких стосується спір та залучення співвідповідачів) не ставилось та позивачу таке його право не роз`яснювалось, відповідно і позивач такого права не реалізовував у спосіб залучення належного відповідача (співвідповідача) чи відмову у залученні таких із настанням відповідних наслідків, про що він повинен був бути поінформований судом.

Без залучення осіб, для яких таке рішення створює відповідні права та обов`язки, змінює правовідносини та призводить до нових наслідків, суд не взмозі давати оцінку підставам та предмету позову, встановлювати преюдиційні обставини та виносити рішення по суті такого спору, оскільки без залучення належного (належних) відповідача (відповідачів, співвідповідачів) на права та обов`язки якого (яких) впливатиме таке судове рішення суд вирішувати питання про задоволення позову не взмозі.

Зважаючи на вказане, неможливість залучення, зокрема, згаданої особи як учасника (співвідповідача) на стадії апеляційного розгляду чи направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції для виконання таких вимог закону судом першої інстанції та істотність таких, зокрема, процесуальних порушень, що вплинуло на розгляд та вирішення спору вцілому, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції залишатися в силі не може та підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову з інших підстав.

Вказане відповідає, також, і правовій позиції викладеній у Постанові Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі №183/2587/16 (провадження 61-21489св18), з подібними процесуальними правовідносинами, що повинні бути враховані, зокрема, і судом апеляційної інстанції при розгляді справи.

Вказаним апеляційну скаргу слід задовольнити частково. Оскаржуване ж судове рішення слід скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 04 жовтня 2019 року скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , треті особи: ОСОБА_3 , Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Магировська Олена Вікторівна про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 в дохід держави 3612,60 грн. судового збору за подання апеляційної скарги, відстроченого ухвалою Львівського апеляційного суду від 25 серпня 2020 року до ухвалення судового рішення у справі.

Реквізити для стягнення судового збору в дохід держави:

Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106

Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783

Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП)

Рахунок отримувача: UA0026001

Код класифікації доходів бюджету: 22030106

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 05 березня 2021 року.

Головуючий: Я.А. Левик

Судді: Р. В. Савуляк

М.М. Шандра