Дата документу 04.03.2021 Справа № 333/379/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №333/379/20 Головуючий у 1 інстанції: Фунжий О.А.
Провадження № 22-ц/807/151/21 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«04» березня 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Кочеткової І.В.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 квітня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

29 січня 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що є сином відповідача. ІНФОРМАЦІЯ_1 йому виповнилось 18 років.

Проживає та зареєстрований разом з батьком ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач не надає матеріальну допомогу на його утримання.

Він навчається у Національному університеті «Запорізька політехніка» на першому курсі денної форми навчання (контрактна), термін навчання з 01 вересня 2019 року по 12 червня 2023 року, вартість навчання за кожний рік становить 12500 грн.

На підставі зазначеного просив стягнути з ОСОБА_4 на його користь аліменти щомісячно у розмірі 1/4 частини з всіх видів заробітку (доходу) за весь час мого навчання, але не більше як до 23 років, починаючи з 16 січня 2020 року.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 травня 2020 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на його утримання в розмірі 1/4 частини усіх видів доходу, починаючи з 16 січня 2020 року, до закінчення навчання, але не більш ніж до виповнення йому 23-річного віку.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неврахування позицій Верховного Суду, належну оцінку доказів під час розгляду справ №336/7540/18, №336/2745/19, присудження аліментів з дня пред`явлення позову, безпідставність звільнення батька позивача від сплати аліментів повнолітньому сину, незадовільний майновий стан, просила скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про стягнення з неї на користь позивача аліментів у розмірі 1/2 частини вартості навчання, яка становить 525 грн., починаючи з 29 січня 2020 року.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 04 січня 2021 року апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито, та ухвалою Запорізького апеляційного суду від 12 лютого 2021 року справу призначено до апеляційного розгляду без повідомлення учасників справи в порядку ч. 2 ст. 369 ЦПК України.

Відповідно до частин першої, третьої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що ціна позову у справі становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа є малозначною, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно з п.2 ч. 1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ч.ч.1,2,5 ст. 263 ЦПК України).

Матеріалами справи підтверджено, що батьками ОСОБА_2 є ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 07 березня 2002 року (а.с.29).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 виповнилося 18 років.

ОСОБА_2 проживає разом з батьком ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.8, 9, 10).

Згідно з довідкою №831 від 14 січня 2020 року ОСОБА_2 є студентом 1 курсу (БАД-819, «191 Архітектура та містобудування (архітектура та містобудування»)) денної форми навчання (контрактна) факультету Будівництва, архітектури та дизайну Національного університету «Запорізька політехніка», термін навчання з 01 вересня 2019 року по 16 червня 2023 року (а.с.6).

Відповідно до договору №191-1/7237 про надання освітніх послуг, укладеним між Національним університетом «Запорізька політехніка» та фізичною особою від 05 серпня 2019 року загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 50000 грн., вартість навчання за кожний рік становить 12500 грн. (а.с.7).

Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, - і своїх повнолітніх дочку, сина.

Батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати (стаття 198 СК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Конструкція даної статті передбачає обов`язок батьків утримувати своїх дітей, які продовжують навчання та у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, надавати таку допомогу до досягнення ними двадцяти трьох років або до припинення навчання. Тобто нормами даної статті не передбачено обов`язку саме продовження навчання.

Отже, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

За приписами ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Визначаючи аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, суд першої інстанції виходив з можливості відповідача сплачувати аліменти в такому розмірі.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як передбачено ст.ст. 76,77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст.ст. 79, 80 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Як установлено ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст. 82 ЦПК України).

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчинення нею процесуальних дій.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 не має можливості сплачувати аліменти у вказаному розмірі. Не долучені такі докази й до апеляційної скарги.

Посилання в апеляційній скарзі на практику Верховного Суду як викладені в постановах від 21 лютого 2018 року у справі №208/3075/16, від 21 березня 2018 року у справі №308/2268/16, від 01 серпня 2018 року у справі №539/2580/16 є неприйнятним, оскільки ОСОБА_1 не надано доказів того, що розмір аліментів, визначений судом, дорівнює повному обсягу матеріальної допомоги, якої потребує ОСОБА_2 у зв`язку з навчанням.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що сімейним законодавством не передбачена залежність розміру аліментів на повнолітню дитину від вартості навчання.

У відповідності до приписів статей 192, 201 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Доводи апеляційної скарги щодо невірного визначення судом першої інстанції часу, з якого присуджено аліменти на ОСОБА_2 , заслуговують на увагу.

Згідно з резолютивною частиною рішення суду судом першої інстанції вирішено стягувати аліменти з 16 січня 2020 року, тобто з досягнення ОСОБА_2 повноліття.

В той же час за приписами ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

З позовною заявою ОСОБА_2 звернувся 29 січня 2020 року, що підтверджується штампом суду першої інстанції (а.с.1).

Таким чином, аліменти з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на його утримання в розмірі 1/4 частини усіх видів доходу підлягають стягненню, починаючи з 29 січня 2020 року, до закінчення навчання, але не більш ніж до виповнення йому 23-річного віку.

З огляду на зазначене, згідно з п. 4 ч.1 ст.376 ЦПК України рішення суду першої інстанції підлягає зміні з зазначенням часу, з якого присуджено аліменти - 29 січня 2020 року.

Керуючись ст. ст. 279, 368, 369, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 квітня 2020 року у цій справі змінити в частині визначення початку стягнення аліментів, визначивши його початок з «29 січня 2020 року».

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складений 04 березня 2021 року.

Головуючий А.В. Дашковська

Судді: О.М. Кримська

І.В. Кочеткова