У Х В А Л А

Єдиний унікальний номер справи 755/16688/15
Номер провадження: 22-ц/824/11794/2021
Головуючий у суді першої інстанції Н.А. Чех
Суддя -доповідач у суді апеляційної інстанції Л.Д. Поливач
16 липня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ Поливач Л.Д. (суддя - доповідач), Стрижеуса А.М., Шкоріної О.І., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 15 вересня 2015 року, -

в с т а н о в и в:

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 15 вересня 2015 року відкрито провадження у справі за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_1 30 червня 2021 року подала апеляційну скаргу.

Проте апеляційне провадження не може бути відкрите Київським апеляційним судом, з огляду на наступне.

Так, згідно частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення (п.1 ч.2 ст.44 ЦПК).

Відповідно до ч.3 ст.44 ЦПК України якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Із матеріалів справи № 755/16688/15 убачається, що відповідач ОСОБА_1 починаючи з грудня 2015 року по червень 2021 року неодноразово оскаржувала ухвалу про відкриття провадження у даній справі, подаючи до суду апеляційні скарги. Ухвалами суду апеляційної інстанції неодноразово було відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційними скаргами сторони відповідача на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 15 вересня 2015 року про відкриття провадження у справі, а саме: ухвалою від 12 травня 2020 року, ухвалою від 23 липня 2020 року, ухвалою від 29 жовтня 2020 року, ухвалою від 21 грудня 2020 року, ухвалою від 10 березня 2021 року, ухвалою від 19 квітня 2021 року.

Крім того, ухвалою Київського апеляційного суду від 11 червня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 15 вересня 2015 року було залишено без розгляду на підставі ч.3 ст.44 ЦПК України та згідно із п. 2 ч. 1 ст. 148 ЦПК України апеляційним судом було застосовано заходи процесуального примусу.

Незважаючи на зазначене, а також на те, що відповідачу у справі ОСОБА_1 неодноразово роз`яснювалося судом апеляційної інстанції, що ухвала про відкриття провадження у справі окремо від рішення суду оскарженню не підлягає, остання 30.06.2021 знову подала чергову, ідентичну попереднім за змістом та предметом оскарження апеляційну скаргу на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 15 вересня 2015 року про відкриття провадження у справі.

Такі дії ОСОБА_1 призводять до безпідставного направлення справи до апеляційного суду та затягування розгляду даної справи, а тому колегія суддів визнає їх зловживанням процесуальними правами, що є підставою для залишення апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 15 вересня 2015 року без розгляду.

Ураховуючи обов`язок суду вжити заходи для запобігання зловживанню процесуальними правами учасником судового процесу, передбачений приписами ч.4 ст.44 ЦПК України, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_1 заходи процесуального примусу.

Положеннями статті 143 ЦПК України визначено, що заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства. Заходи процесуального примусу застосовуються судом шляхом постановлення ухвали.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.144 ЦПК України одним із заходів процесуального примусу є штраф.

Згідно п.2 ч.1 ст.148 ЦПК України у випадку зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Беручи до уваги систематичне зловживання ОСОБА_1 процесуальними правами, що вбачається з продовження подачі нею до суду ідентичних апеляційних скарг на ухвалу про відкриття провадження у даній справі, що призводить до безпідставного затягування розгляду справи та порушення розумних строків її розгляду, ураховуючи те, що вказана справа перебуває у провадженні суду з 2015 року, апеляційний суд вважає за необхідне застосувати до відповідача ОСОБА_1 захід процесуального примусу у вигляді штрафу у розмірі трьох прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 6 810,00 грн (2 270 х 3).

Ухвала про стягнення штрафу є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Стягувачем за таким виконавчим документом є Державна судова адміністрація України, як це передбачено ч.5 ст.148 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи, за якими стягувачем є держава або державний орган, можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Керуючись статтями 44, 148 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 15 вересня 2015 року залишити без розгляду.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави штраф у розмірі трьох прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 6 810,00 (шість тисяч вісімсот десять) грн.

Боржник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 .

Стягувач: Державна судова адміністрація України, 01601, м. Київ, вул. Липська, 18/5; .

Строк пред`явлення ухвали до примусового виконання в частині стягнення штрафу становить три місяці, починаючи з наступного дня після набрання нею законної сили.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, проте в частині накладення штрафу в порядку процесуального примусу може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Судді Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус

О.І. Шкоріна