Справа № 466/7008/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2021 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі : головуючого - судді Зими І.Є.

при секретарі Вітрук В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку загального провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо - транспортної пригоди ,-

в с т а н о в и в :

06.08.2016р. ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та в подальшому уточнивши вимоги, просив суд ухвалити про стягнення солідарно з відповідачів на свою користь 145 043,49 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, 10 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП.

Заочним рішенням від 11.04.2017р. позов задоволено частково та стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 145 043,49 грн. у відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо транспортної пригоди, 1448,97 грн. витрат по оплаті судового збору та 3000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою судді від 09.11.2017р. заочне рішення від 11.04.2017р. скасовано та справу призначено до судового розгляду в загальному порядку.

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 13.12.2015р. у м. Львові на перехресті вул. Мазепи-Миколайчука трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю водія ОСОБА_2 , який керуючи автомобілем «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_1 , перебував у стані алкогольного сп`яніння, скоїв зіткнення з автомобілем марки «Мерседес», д.н.з. НОМЕР_2 під його керуванням.

Винуватцем пригоди визнано ОСОБА_2 , згідно постанови Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 31.05.2016р., яка набрала законної сили.

Внаслідок даної ДТП, належному йому автомобілю «Мерседес», д.н.з. НОМЕР_2 завдано технічних пошкоджень. Згідно, складеного на його замовлення висновку експертного авто-товарознавчого дослідження № 107 від 13 січня 2016 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 101 020,21 грн., а вартість матеріального збитку 42 276 грн. 03 коп. За проведення експертизи, ним оплачено 1 200,00 гривень. Також останнім понесено витрати пов`язані з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП у розмірі 400 грн.

Крім цього, внаслідок ДТП ним було отримано травму лівого стегна, у зв`язку з чим перебував на стаціонарному лікуванні з 13 по 23 грудня 2015 року. Сума витрат, понесених ним на лікування складає 147 грн. 25 коп.

Таким чином, загальна сума матеріальної шкоди, завданої йому внаслідок ДТП, становить 145 043, 49 грн.

Вказану суму просить стягнути солідарно з відповідачів, оскільки водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом марки «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_1 під час ДТП без відповідної правової підстави, а сам автомобіль належить на праві власності ОСОБА_3 .

Окрім того, позивач просить стягнути солідарно з відповідачів 10 000 грн. моральної шкоди. Зазначає, що внаслідок він переніс фізичний біль та сильний стрес у зв`язку з спричиненими йому тілесними ушкодженнями, змушений був перебувати на стаціонарному лікуванні, тривалий час зазнавав фізичного болю та страждань. Крім того, він протягом тривалого часу був позбавлений можливості використовувати пошкоджений автомобіль, що спричинило ряд незручностей в побутовому житті і, як наслідок, порушення нормального ритму життя.

17.01.2020р. від представника відповідача надійшли письмові заперечення на позовну заяву. Свою позицію мотивує тим, що ні в позовній заяві, ні в матеріалах справи відсутні докази щодо одержання потерпілим ОСОБА_1 страхового відшкодування від ПАТ «Страхова компанія «УНІКА», де був застрахований автомобіль «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_2 . Також представник відповідача не згідний із наданим висновком експертного авто-товарознавчого дослідження №107. Зазначає, що огляд транспортного засобу був проведений 11.01.2016 року, тобто через місяць після ДТП. Тому не відомо де знаходився автомобіль весь цей час і що з ним відбувалося, а також ні відповідачі ні представник страхової компанії не були присутні під час огляду такого. При цьому позивачем не надано таких доказів, як рахунки, акти виконаних робіт, квитанції, чеки, накладні тощо, що може дійсно підтвердити витрати, які він фактично здійснив, у зв`язку з відновлювальним ремонтом автомобіля. Також вважає завищеною суму моральної шкоди за відсутності доказів завдання такої саме на суму 10 000 грн. Зважаючи на викладене, просить позов задовольнити частково, а саме в частині стягнення моральної шкоди в сумі 1 000 грн.

Представник позивача ОСОБА_4 подав до суду клопотання про розгляд справи без сторони позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився. В процесі розгляду справи 19.06.2016р. подав письмові заперечення, в яких зазначив, що не володіє автомобілем «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_1 з 2012 року, оскільки право користування та розпорядження на такий 23.01.2012р. передав іншим особам за генеральною довіреністю. З того часу він перебуває за межами України в республіці Італія на постійній основі. Жодного відношення до обставин у вказаній цивільній справі він не має, відтак вважає себе неналежним відповідачем.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_5 в останні судові засідання повторно не з`явились, хоча належним чином повідомлялись про час та місце слухання справи, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. Причини неявки суду невідомі.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий розгляд справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя. Між тим, як зазначає у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини , кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватись належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Суд розцінює неявку відповідача та його представника в судові засідання, як обрану ними форму захисту своїх прав, відтак завершив судовий розгляд за їх відсутності.

З`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, дослідивши докази, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 та п. 8 і 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання, а одними із способів захисту цивільного права є відшкодування збитків, інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як встановлено судом, 13.12.2015р. о 01.00 год. ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_1 , в м. Львові на перехресті вулиць Мазепи Миколайчука, в стані алкогольного сп`яніння, порушив правила дорожнього руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Мерседес», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 .

Винуватцем ДТП, згідно постанови Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 31.05.2016р., яка набрала законної сили, визнано ОСОБА_2 та звільнено від адміністративної у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. (ч.2 ст. 82 ЦПК України).

Згідно наданого позивачем висновку №107 від 13.01.2016р. експертного авто товарознавчого дослідження по визначенню вартості відновлювального ремонту та вартості матеріального збитку, вартість відновлювального ремонту автомобіля «MercedesBenz E220», д.н.з НОМЕР_2 , який пошкоджений під час ДТП на момент проведення дослідження становить 101020,21 грн., а вартість матеріального збитку заподіяного власнику даного автомобіля, внаслідок пошкодження його під час ДТП, на момент проведення дослідження становить 42276,03 грн.

Згідно ч.ч. 1, 5 ст. 106 ЦПК України, учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Згідно ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Надаючи оцінку поданому позивачем висновку № №107 від 13.01.2016р., суд вважає такий неналежним та недопустимим доказом. Адже у висновку відсутня інформація, що такий виконаний саме для подання до суду, і сам експерт ОСОБА_6 не був попереджений про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України.

Відповідний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року № 522/1029/18.

Разом з цим, у вказаному висновку експертного авто-товарознавчого дослідження №107 вказуються додатки: акт № 107 огляд автомобіля від 11.01.2016 р., фототаблиці №№ 1-17 (34 фото), калькуляція, витяг з інтернет ресурсу від 11.01.2016 р., копії дозвільних документів (5 арк.), які відсутні в матеріалах справи, що також викликає сумніви у достовірності висновку.

Окрім того, як зазначено в п. 16 постанови ВССУ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», кожен водій транспортного засобу повинен мати поліс обов`язкового страхування і якщо є такий поліс, то суд повинен за заявою позивача залучити до участі у справі страхову компанію, яка застрахувала цивільно-правову відповідальність винуватця.

Однак, позивачем не надано суду інформації, чи був на момент ДТП застрахований автомобіль «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_1 , яким він керував, чи звертався він до страховика із відповідною заявою про вчинення ДТП і чи здійснювались будь-які страхові виплати по відшкодуванню матеріальних збитків потерпілій стороні, в тому числі понесені за евакуацію транспортного засобу, а також на лікування.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 04.07.2018 року у справі № 755/18006/15-ц зазначила, що відповідно до статті 1194 ЦК У країни особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням)».

Згідно ч.1 ст. 16 Закону України «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку, страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Тобто шкода, завдана транспортним засобам, визначається у порядку передбаченому саме цим Законом, який має пріоритет по відношенню до інших нормативно-правових актів.

За таких обставин, суд дійшов висновку про безпідставність вимоги позивача про відшкодування йому матеріальної шкоди в сумі 145 043,49 грн. за недоведеністю.

Що стосується стягнення моральної шкоди в сумі 10 000 грн., суд зазначає наступне.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (з відповідними змінами і доповненнями), обов`язковому з`ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Зокрема, суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин та якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходив при цьому.

При визначенні моральної шкоди, суд враховує те, що ОСОБА_1 внаслідок ДТП з вини ОСОБА_2 , перебував 10 днів на стаціонарному лікуванні з травмою ноги в 1-му хірургічному відділенні КМКЛШМД, що підтверджується витягом з медичної карти стаціонарного хворого № 330282 та довідкою №713. Таким чином, він безперечно переніс фізичний біль та стрес, у зв`язку з спричиненими йому тілесними ушкодженнями.

Таким чином, з врахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку, що внаслідок неправомірних дій відповідача ОСОБА_2 , позивачу було завдано моральної шкоди. Однак сума, визначена позивачем в позовній заяві є завищеною, і дотримуючись вимог розумності, справедливості та інших обставин, що мають істотне значення, суд приходить до висновку, що з відповідача ОСОБА_2 підлягає стягненню 1 000 грн. моральної шкоди.

В силу ст. 1167 ЦК України, вказана сума підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 , як особи яка безпосередньо її завдала, адже саме він визнаний винуватцем ДТП постановою суду яка набрала законної сили, про що зазначалось вище.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно п.1 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання до суду фізичною особою заяви немайнового характеру становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (908 грн.).

Керуючись ст.ст. 23, 979, 1167 Цивільного кодексу України, Законом України «Про страхування», Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 12, 13, 76, 81, 82, 89, 137, 141, 247, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 1000 грн. (одну тисячу гривень ) у відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 в доход держави 908 грн. витрат по оплаті судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити у зв`язку з їх безпідставністю.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_3 , ІПН НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_3

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з моменту виготовлення повного його тексту, до Львівського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст судового рішення виготовлено 15 липня 2021 року.

Суддя І. Є. Зима