Номер провадження: 22-ц/813/645/21
Головуючий у першій інстанції Аліна С. С.
Доповідач Вадовська Л. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.03.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М.,

суддів - Колеснікова Г.Я., Сєвєрової Є.С.

за участю секретаря - Сороколет Ю.С.,

переглянувши справу №523/17221/18 за позовом ОСОБА_1 (до зміни прізвища ОСОБА_2 ) до ОСОБА_3 , за участю органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про позбавлення батьківських прав за апеляційною скаргою ОСОБА_1 (до зміни прізвища ОСОБА_2 ) на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 10 червня 2019 року у складі судді Аліної Л.М., -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 (до зміни ОСОБА_4 ), звернувшись 4 грудня 2018 року до суду з вищеназваним позовом, вказала, що вона та відповідач ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Судовими рішеннями у 2014 році розірвано шлюб між нею та ОСОБА_3 , стягнуто з ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини, встановлено, що дитина залишається проживати з нею матір`ю, для батька визначено спосіб його участі у вихованні дитини. Проте батько аліменти не сплачує, бажання зустрічатися з дочкою не виявляє. Посилаюсь на ухилення ОСОБА_3 як батька від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, позивач ОСОБА_1 (до зміни прізвища ОСОБА_2 ) на підставі пункту 2 частини 1 статті 164 СК України просила позбавити відповідача ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітньої дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.3-6).

Ухвалою судді Суворовського районного суду м. Одеси від 7 грудня 2018 року відкрито провадження у справі (а.с.1).

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнав, зазначивши у відзиві, що позивач перешкоджає йому приймати участь у вихованні дитини, що змусило його звертатися до суду для визначення способу його участі у вихованні дитини. Позивач та її родичі провокують його на протиправні дії, надають не відповідні дійсності відомості щодо заборгованості по сплаті аліментів тощо. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками, що наразі не доведено. Кім того, позбавлення його батьківських прав буде суперечити інтересам дочки (а.с.34-37).

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 10 червня 2019 року в задоволенні позову відмовлено за недоведеністю (а.с.109-113).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 16 вересня 2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 (до зміни прізвища ОСОБА_2 ) на рішення суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 (до зміни прізвища ОСОБА_2 ) просить рішення суду першої інстанції скасувати повністю і ухвалити нове рішення про задоволення позову (а.с.117-121).

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення з підстав неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає в наступному. Відповідно до положень статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, у разі ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Нею було подано докази, з яких вбачається, що батько жодного разу не з`являвся у школі, життям доньки не цікавився, не надавав матеріальну допомогу на утримання дочки, не сплачував аліменти, що мало наслідком обмеження відповідача як боржника у праві виїзду за межі України та стягнення судовим рішенням у 2015 року заборгованості по сплаті аліментів та пені за прострочення сплати аліментів. Судовим рішенням відповідачу визначено спосіб участі у вихованні дитини, однак жодного разу він з донькою з 2014 року не зустрічався. До суду надано результат психологічної діагностики дитини, з якого вбачається не сприйняття батька, відсутність бажання контактувати з ним, недовіра, неспокій тощо. Під час спільного проживання відповідач неодноразово приходив до додому в стані алкогольного сп`яніння, вчиняв сварки, через які викликалась поліція, відповідач притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства тощо. Відповідач як батько не виконує передбачені статті 150 СК України обов`язки, тому підлягає позбавленню батьківських прав.

В апеляційній скарзі не зазначено нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 заперечення щодо змісту і вимог апеляційної скарги обґрунтовує тим, що позивач з моменту розлучення і до теперішнього часу намагається помститися йому через те, що в них не склалися стосунки, перешкоджає йому приймати участь у вихованні дитини, не надає можливості бачитися з донькою, ігнорує судове рішення про визначення способу його участі у вихованні дитини. Позивач для спілкування з дитиною ставить умови надання коштів, дозволу на виїзд за кордон тощо. Дочка проживає з матір`ю, яка впливає на формування у дитини негативного ставлення до нього як батька. Не бажання дитини спілкуватися з батьком не є підставою для відсторонення від участі у спілкуванні з дитиною. Не бажає ні з ким сваритися, намагається сумлінного виконувати свої обов`язки з виховання дитини, сподівається на порозуміння в майбутньому. Існування заборгованості по аліментам, невідвідування навчального закладу дитини протягом навчального року не може свідчити про ухилення від виконання своїх обов`язків. Він любить свою дитину, бажає з нею спілкуватися та проводити час, захищати її права та свободи, і це може суперечити інтересам дитини. Факт заперечення проти позову про позбавлення батьківських прав також свідчить про його інтерес до дитини (а.с.143-146).

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з огляду на наступне.

Учасниками справи в порядку доведення обставин, на які посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, надано докази, що містять наступні дані.

ОСОБА_3 та ОСОБА_7 перебували у зареєстрованому шлюбі з 23 жовтня 2009 року, шлюб розірвано рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 12 лютого 2014 року, ухваленим у справі №523/20152/13-ц за позовом ОСОБА_4 (а.с.10).

ОСОБА_3 та ОСОБА_7 є батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7).

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 12 лютого 2014 року в справі №523/20152/13-ц, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області 3 червня 2014 року, стягнуто з ОСОБА_3 на утримання дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у твердій грошовій сумі, рівній 900,00 грн., щомісячно, починаючи з 30 грудня 2013 року до повноліття дочки ОСОБА_8 , а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.10,11).

Згідно розрахунку заборгованості по сплаті аліментів, складеного державним виконавцем Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси ГТУЮ в Одеській області, станом на 1 жовтня 2018 року заборгованість ОСОБА_3 по аліментам складала 32592,06 грн. (а.с.12, 13).

Згідно розрахунку заборгованості по сплаті аліментів, складеного державним виконавцем Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси ГТУЮ в Одеській області, станом на 28 лютого 2019 року заборгованість ОСОБА_3 по аліментам складала 19776,56 грн. (а.с.73).

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 20 травня 2014 року в справі №523/20151/13-ц задоволено позов ОСОБА_4 та визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_4 ; задоволено частково зустрічний позов ОСОБА_3 та визначено спосіб участі ОСОБА_3 у вихованні своєї малолітньої дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом встановлення їх систематичних побачень першої та третьої суботи з 10:00 до 12:00 годин у присутності матері ОСОБА_4 (а.с.15).

Згідно Висновку органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради від 1 березня 2019 року доцільним є позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , 1983 року народження, відносно його малолітньої дочки ОСОБА_6 , 2010 року народження. Висновок суду обґрунтовано тим, що батько ухиляється від виконання своїх обов`язків, а саме не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі тощо (а.с.62-63а).

15 квітня 2019 року ОСОБА_3 подав заяву про необґрунтованість висновку органу опіки та піклування, за змістом якої цілком логічним є те, що дитина може неправильно розуміти та оцінювати обставини дорослого життя, з віком змінювати свою думку щодо тих чи інших обставин. Думка восьмирічної дитини про батька сформована під впливом її матері, яка не приховує свого негативного ставлення до батька, і це в умовах, коли дитина постійно проживає з матір`ю. Існування заборгованості по аліментам та невідвідування батьком навчального закладу дитини не може свідчити в повній мірі про ухилення батька від виконання своїх обов`язків. Аліменти ним завжди оплачувались, можливо не в повній мірі, виключно через його важкий матеріальний стан в силу сезонних заробітків. Комісія не взяла до уваги той факт, що мати дитини перешкоджає батькові спілкуватися з дочкою, що між батьками дитини існує тривалий конфлікт та що вимога матері дитини про позбавлення батька батьківських прав є звичайною помстою, намаганням розправитися з батьком спочатку «руками» поліції, а потім комісії та суду. Висновок комісії про доцільність позбавлення батька батьківських прав не відповідає обставинам справи, рішенням вищих судових інстанції, що свідчить про його необґрунтованість (а.с.69-71).

ОСОБА_1 (до зміни прізвища ОСОБА_2 ) зареєструвала 8 лютого 2019 року шлюбу з ОСОБА_9 , після реєстрації шлюбу обрала прізвище ОСОБА_10 (а.с.85).

Матеріали справи доказів негативної характеристики ОСОБА_3 не містять.

У сенсі положень статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Статтею 150 СК України визначено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, за змістом яких батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої світи, готувати її до самостійного життя тощо.

Відповідно до положень пункту 2 частини 1 статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

ОСОБА_1 (до зміни прізвища ОСОБА_2 ) та ОСОБА_3 не проживають як сім`я, шлюб у судовому порядку розірвано 12 лютого 2014 року, після припинення сімейних стосунків дочка ОСОБА_8 залишилась проживати з матір`ю.

Проживання ОСОБА_3 окремо не звільняє його від обов`язків щодо дитини, зокрема, обов`язків щодо виховання та розвитку дитини, утримання тощо.

Наявні в справі матеріали не є достатніми для висновку про невиконання ОСОБА_3 своїх батьківських обов`язків відносно дочки ОСОБА_8 . З пояснень ОСОБА_3 , не спростованих ОСОБА_1 (до зміни прізвища ОСОБА_2 ), наявних в справі матеріалів встановлено, шо між батьками дитини склалися складні стосунки, що батько не має можливості вільно спілкуватися з дитиною, брати участь у її вихованні, розвитку тощо. У позивача склалася нова сім`я, батьки ОСОБА_8 проживають окремо та не бажають доходити порозумінь у питаннях, які їх об`єднують, зокрема, у питаннях щодо виховання дочки.

Рішення суду про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання дочки ОСОБА_8 наявне, звернуте до виконання та виконується. Сама по собі наявність заборгованості по аліментам не є підставою для позбавлення батька як платник аліментів батьківських прав, оскільки не є доказом умисного ухилення від утримання дитини, а щодо прострочення сплати аліментів, то за дане сімейним законодавством передбачена відповідальність.

Наявність судового рішення щодо участі батька у вихованні дочки є доказом перешкод з боку матері у спілкуванні батька з дитиною та його участі у вихованні дочки.

Матеріали справи не містять доказів неналежної поведінки батька по відношенню до дитини, аморальної поведінки як такої. Посилання на притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності стосуються періоду, коли сторони перебували у стані розлучення та судових процесів; постанови не є належним доказом ухилення батька від виконання обов`язку по вихованню та утриманню дитини.

Докази того, що батько нехтує інтересами дитини, відсутні.

Висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батька батьківських прав відносно дочки ОСОБА_8 є необґрунтованим та таким, що суперечить інтересам дитини. Небажання дитини, яка фактично з трьох років не проживає з батьком, спілкуватися з ним, за відсутності неналежної поведінка батька по відношенню до дитини та відсутності доказів сприяння з боку матері спілкуванню батька та дитини не є підставою для позбавлення батька батьківських прав. Висновок не ґрунтується на повному та об`єктивному з`ясуванні взаємовідносин між батьками дитини, між батьком та дитиною, інших обставин, що мають суттєве значення для висновку про невиконання (неналежного виконання) батьком своїх батьківських обов`язків.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків, який застосовується за наявності зазначених статтею 164 СК України підстав та здійснюється тільки у судовому порядку. Перш за все, позбавлення батьківських прав спрямоване на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Позбавлення батьківських прав це засіб впливу на батьків, які само звільнилися від виконання законодавчо визначених обов`язків щодо дитини.

Ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей є умисною протиправною поведінкою, яка характеризується психічним ставленням особи до своєї поведінки та її наслідків: усвідомлення особою суспільної небезпеки своєї поведінки; передбачення її суспільно небезпечних наслідків; бажання настання таких наслідків або свідоме припущення їх настання.

Ухилення ОСОБА_3 від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дочки ОСОБА_8 не доведене, відтак, передбачена пунктом 2 частини 1 статті 164 СК України підстава для позбавлення батьківських прав відсутня.

Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми.

Позивач не довела ухилення відповідача від виконання свого обов`язку по вихованню дитини, наявні в справі докази не є достатніми для позбавлення батька батьківських прав відносно дочки.

Інтереси дитини у вирішенні питання позбавлення батьківських прав є вищими за інтереси батьків, які відповідальні за дітей та зобов`язані всі питання перш за все вирішувати шляхом домовленостей. Непорозуміння між батьками не мають мати наслідком вплив на права та інтереси дітей.

Правові підстави для ухвалення нового рішення про задоволення позову про позбавлення батьківських прав відсутні.

Відповідно до положень частин 4,5 статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення; датою ухвалення рішення за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Учасники справи в судове засідання 25 лютого 2021 року належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи; позивачем надано клопотання про розгляд справи за відсутності сторони. Справа в провадженні суду з липня 2019 року, сторони мали процесуальний час для надання суду письмового обґрунтування власних позицій. Отже, датою ухвалення рішення за відсутності учасників справи у сенсі положень частини 5 статті 268 ЦПК України є дата складання повного судового рішення.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 (до зміни прізвища ОСОБА_2 ) залишити без задоволення.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 10 червня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 (до зміни прізвища ОСОБА_2 ) до ОСОБА_3 , за участю органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про позбавлення батьківських прав залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 15 березня 2021 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Г.Я.Колесніков

Є.С.Сєвєрова