ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2021 року м. Херсон

Справа №665/1651/19

Провадження №22-ц/819/1262/21

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий Бездрабко В.О.

судді: Базіль Л.В.

Приходько Л.А.

секретар судового засідання: Дундич А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу фермерського господарства «Стімул-73» на рішення Чаплинського районного суду Херсонської області від 14 квітня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Пилипенко І.О., у цивільній справі за позовом Фермерського господарства «Стімул-73» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди землі,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2019 року фермерське господарство «Стімул-73» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди землі.

Позов мотивований тим, що 25 квітня 2014 року між фермерським господарством та ОСОБА_3 укладено договір оренди земельної ділянки площею 4,5081га, розташованої в адміністративних межах Григорівської сільської ради Чаплинського району Херсонської області, строком на 05 років, який зареєстрований 19 травня 2014 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно реєстраційною службою Чаплинського районного управління юстиції Херсонської області.

До закінчення строку дії договору від 25 квітня 2014 року, бажаючи продовжити договірні правовідносини щодо оренди землі, 12 березня 2019 року ФГ «Стімул-73» направило ОСОБА_1 , як спадкоємцю померлого орендодавця, на підпис проект додаткової угоди про поновлення договору оренди землі, але відповідач від отримання поштового відправлення відмовився.

11 липня 2019 року після закінчення строку дії договору, продовжуючи користуватися земельною ділянкою, ФГ «Стімул-73» повторно направило відповідачу для підписання додаткову угоду про поновлення договору оренди землі №б/н від 25 квітня 2014 року на той самий строк і на тих самих умовах, однак і цей лист ОСОБА_1 відмовився отримувати.

Позивач вказав, що господарством було виконано всі передбачені законодавством умови для поновлення дії договору, ФГ «Стімул-73» продовжує користуватися земельною ділянкою, а ОСОБА_1 протягом місяця після закінчення дії договору оренди землі не направив позивачу лист-повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди, ФГ «Стімул-73», посилаючись на ст.33 ч.6 Закону України «Про оренду землі», просило суд визнати укладеною додаткову угоду до договору оренди землі №б/н від 25 квітня 2014 року між фермерським господарством та ОСОБА_1 про передачу господарству в оренду земельної ділянки строком на 05 років.

Ухвалою Чаплинського районного суду Херсонської області від 12 березня 2020року до участі у справі в якості співвідповідача залучений ОСОБА_2 .

Рішенням Чаплинського районного суду Херсонської області від 14 квітня 2021 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла власник земельної ділянки ОСОБА_3 , з якою ФГ «Стімул -73» існували договірні правовідносини щодо оренди землі. Бажаючи продовжити орендні правовідносини на новий строк, позивач в порядку ст.33 Закону України «Про оренду землі» направив ОСОБА_1 , якого вважав спадкоємцем померлої ОСОБА_3 , проект додаткової угоди про поновлення договору оренди землі, від отримання якого відповідач відмовився. Разом із цим, було встановлено, що спадкоємцем за заповітом померлої ОСОБА_3 є ОСОБА_2 .

Суд вважав, що виконання позивачем приписів ч.1-5 ст.33 Закону відносно особи, яка не є спадкоємцем померлої ОСОБА_3 , не створює правових підстав для продовження дії договору оренди землі від 25 квітня 2014 року, а відтак, пред`явленні позовні вимоги до ОСОБА_1 є безпідставними.

ОСОБА_2 , після отримання свідоцтва на спадщину, протягом строку, визначеного ст. 33 Закону України «Про оренду землі» направив орендарю заперечення щодо продовження договору оренди від 25 квітня 2014 року, а ФГ «Стімул-73» у свою чергу дізнавшись про перехід права власності на земельну ділянку до ОСОБА_2 , не виконало процедуру, передбачену статтею 33 Закону України «Про оренду землі» та не повідомило нового власника землі про намір реалізувати переважне право та не направило додаткову угоду про поновлення договору оренди.

В апеляційній скарзі ФГ «Стімул-73», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, неповне з`ясування фактичних обставин справи, просить рішення Чаплинського районного суду Херсонської області від 14 квітня 2021 року скасувати, ухвалити у справі нове судове рішення, яким позовні вимоги до ОСОБА_1 про визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди землі задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що прийняття спадщини ОСОБА_2 , після смерті ОСОБА_3 , не дає підстав для відмови у задоволенні позовних вимог, адже передбачена приписами ст. 33 ЗУ «Про оренду землі» процедура реалізації переважного права позивачем загалом була дотримана, при цьому по відношенню до особи, яку позивач вважав спадкоємцем ( ОСОБА_1 ) і яка заявила до нотаріуса про свої наміри прийняти спадщину, однак згодом відмовилась від цього.

Дії з боку ОСОБА_1 беззаперечно свідчать про те, що він погодився на продовження дії договору оренди землі, та не мав будь-яких заперечень щодо користування фермерським господарством земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди землі, так як орендну плату останній отримав за весь 2019 рік, проте при цьому ухилявся від укладення додаткової угоди.

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Сидоренко Н.О., діюча від імені ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , просила апеляційну скаргу ФГ «Стімул-73» залишити без задоволення, а рішення суду від 14 квітня 2021 року залишити без змін, як таке, що є законним та обґрунтованим, відповідає встановленим та перевіреним судом фактичним обставинам справи.

Вказала, що після отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, ОСОБА_2 рекомендованим поштовим повідомленням направив позивачу лист-повідомлення про перехід до нього права власності на земельну ділянку, що належала ОСОБА_3 та заяву про небажання продовжувати договірні відносини, що випливають з договору оренди земельної ділянки від 25 квітня 2014 року, а ФГ «Стімул-73» в свою чергу дізнавшись про перехід права власності до ОСОБА_2 не дотримало процедуру, передбачену ст. 33 Закону України «Про оренду землі» щодо повідомлення орендодавця про намір реалізувати переважне право на продовження договірних правовідносин.

В судове засіданні суду апеляційної інстанції представник ФГ «Стімул-73» не з`явився, причини неявки не повідомив. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, що підтверджується довідкою про доставку судової повістки на офіційну адресу представника. Справа розглядається в порядку ст. 372 ч.2 ЦПК України.

Представник відповідачів адвокат Сидоренко Н.О. проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, просила рішення суду від 14 квітня 2021 року залишити без змін.

Заслухавши доповідача, учасників справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційних скарг та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною четвертою статті 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Відповідно до вимог частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України «Про оренду землі».

Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Правові підстави поновлення договору оренди землі визначаються статтею 33 Закону України «Про оренду землі», яка фактично об`єднує два випадки пролонгації такого договору.

Відповідно до частин першої - п`ятої статті 33 цього Закону по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, установлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист- повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі.

За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Отже, відповідно до положень статті 33 Закону України «Про оренду землі» реалізація переважного права на поновлення договору оренди землі можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін.

Судом встановлено, що відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ІІ-ХС №028289 від 12 червня 2000 року ОСОБА_3 на праві власності належала земельна ділянка, площею 4.5081 га, кадастровий номер :04:006:0011, яка розташована на території Григорівської сільської ради Чаплинського району Херсонської області.

25 квітня 2014 року між ОСОБА_3 , як власником земельної ділянки, та ФГ «Стімул-73» укладено договір оренди земельної ділянки, який зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 19 травня 2014 року.

Договір укладено терміном на 05 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за два місяці до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. ( п. 7 договору від 25.04.2014).

Відповідно до п.35 Договору сторони погодили, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору.

Згідно актового запису виконавчого комітету Григорівської сільської ради Чаплинського району Херсонської області №04, ІНФОРМАЦІЯ_2 померла орендодавець ОСОБА_3 (а.с.121).

Зібрані у справі докази свідчать, що 12 березня 2019 року ФГ «Стімул-73», тобто до спливу двомісячного строку до закінчення строку дії договору оренди землі від 25 квітня 2014 року, з метою продовження орендних правовідносин, направив ОСОБА_1 (сину померлої) пропозицію щодо продовження строку дії договору оренди землі та додаткову угоду про поновлення строку договору, від отримання якої адресат відмовився.

11 липня 2019 року після спливу строку дії договору оренди землі від 25 квітня 2014 року ФГ «Стімул-73» повторно надіслав ОСОБА_1 додаткову угоду до договору оренди, від отримання якої останній відмовився.

В обґрунтування позовних вимог ФГ «Стімул-73» стверджує, що фактично договірні правовідносини щодо оренди землі продовжилися, оскільки господарство користувалося землею, а ОСОБА_1 отримав орендну плату за 2019 рік.

Згідно частини 2 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» у разі смерті орендодавця до закінчення строку дії договору оренди землі орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це спадкоємця земельної ділянки протягом одного місяця з дня, коли йому стало відомо про перехід права власності на земельну ділянку.

Частиною 6 наведеної норми права визначено, що у разі смерті орендодавця перебіг строків, визначених частинами другою і п`ятою цієї статті, зупиняється до моменту повідомлення орендаря про перехід права власності на земельну ділянку, а частина 8 цієї статті вказує на те, що з дня, коли орендарю стало відомо про перехід права власності на земельну ділянку до спадкоємця або територіальної громади, перебіг зазначених строків продовжується з урахуванням строку, що минув до їх зупинення.

Таким чином строк, визначений ч.2 ст. 33 цього Закону щодо повідомлення орендодавця про намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, в даному випадку діяв до закінчення місячного строку, з дня коли позивач дізнався про перехід права власності на земельну ділянку до нового власника.

З матеріалів спадкової справи №68/2018 встановлено, що спадкоємцем до майна померлої ОСОБА_3 , згідно заповіту від 31 липня 2007 року, є ОСОБА_2 , який подавши заяву від 27 березня 2018 року прийняв спадщину після померлої.

Того ж дня, ОСОБА_1 подав до Чаплинської державної нотаріальної контори заяву про відмову від спадщини.

13 квітня 2020 року ОСОБА_2 отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом, згідно якого на праві спадкування набув у власність земельну ділянку, площею 4.5081 га, кадастровий номер :04:006:0011, яка розташована на території Григорівської сільської ради Чаплинського району Херсонської області, яка згідно державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ІІ-ХС №028289 від 12 червня 2000 року належала спадкодавцю ОСОБА_3 .

Аналізуючи вищевикладене, колегія суддів визнає неприйнятними доводи ФГ «Стімул-73» про те, що господарство належним чином, у визначений законом строк, виконало вимоги ст. 33 ч.1-5 Закону України «Про оренду землі» та повідомило спадкоємця померлого орендодавця про намір продовжити договірні відносини на підставі договору оренди від 25 квітня 2014 року, направивши відповідні документи ОСОБА_1 , який фактично відмовився від прийняття спадщини, а відтак в силу вимог діючого законодавства не був спадкоємцем померлого власника майна на час направлення такого повідомлення.

Встановлено, що після отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, 22 травня 2020 року ОСОБА_2 рекомендованим поштовим повідомленням направив позивачу лист про перехід до нього права власності на земельну ділянку та заяву про небажання продовжувати договірні відносини, яка вручена позивачу 25 травня 2020 року.

В свою чергу, позивач вимоги Закону України «Про оренду землі» щодо повідомлення належного спадкоємця померлої про намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк не виконав, а отже не набув права на продовження договірних правовідносин.

Окремо слід зазначити, що незважаючи на встановлені у справі обставини та перехід права власності на земельну ділянку до ОСОБА_2 , позивач, як в позовній заяві, так і в апеляційній скарзі безпідставно заявляє вимогу про визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди землі між ФГ «Стімул-73» та ОСОБА_1 , який не є власником землі.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, давши належну правову оцінку доказам, на які сторони посилались в обґрунтування своїх вимог та заперечень, не допустив порушення норм матеріального та/або процесуального права, які б були підставою для зміни чи скасування оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду по суті вирішення спору, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Фермерського господарства «Стімул-73» залишити без задоволення.

Рішення Чаплинського районного суду Херсонської області від 14 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складений 16 липня 2021 року.

Головуючий: В.О. Бездрабко

Судді: Л.В. Базіль

Л.А. Приходько