Справа № 452/602/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"04" червня 2021 р. м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючої судді Карнасевич Г.І.,

з участю секретаря Страхоцької Т.А.,

представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

представника відповідача Новокалинівської міської ради Самбірського району Львівської області Пенюка А.Є.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Самборі Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до Новокалинівської міської ради Самбірського району Львівської області, третя особа Головне Управління Держгеокадастру у Львівській області про визнання права власності на земельну частку (пай),-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , ОСОБА_3 звернулися до суду з даним позовом.

В підтвердження заявлених позовних вимог посилається на те, що їхня мати ОСОБА_5 , 1922 року народження, проживала у с. Зарайське (тепер належить до Новокалинівської міської об`єднаної територіальної громади) Самбірського району Львівської області, в будинку АДРЕСА_1 і померла ІНФОРМАЦІЯ_1 там же.

Мати до досягнення пенсійного віку працювала у колгоспі імені Б.Хмельницького, Самбірського району Львівської області, який було реорганізовано у Містковицьку селянську спілку. Вони успадкували будинковолодіння після смерті матері у с. Зарайськ за вказаною вище адресою згідно свідоцтв про право на спадщину за законом, виданих нотаріальною конторою. Однак, не вирішено питання із земельним паєм.

Оскільки іхня мати ОСОБА_5 була членом колгоспу, то їй належав земельний пай згідно списку, затвердженого рішенням колишньої Містковицької сільської ради від 18.03.1995 року за №23 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність та постійне користування громадянам Містковицької сільської ради народних депутатів», а розпорядженням голови Самбірської районної державної адміністрації за № 138 від 12.03.1997 року «Про видачу сертифікатів на право на земельну частку (пай) особам, що мають право на середню земельну частку згідно ст. 6 Земельного кодексу України по Містковицькій сільській раді» ОСОБА_6 як за пайовиком, виділено 2.02 га. У списку пайовиків ОСОБА_5 зазначена під номером 343. ОСОБА_5 приватизовано 0,59 га.

Як спадкоємці, вони звернулися в нотаріальну контору про надання їм свідоцтв про право власності на дані земельні ділянки. Самбірською державною нотаріальною конторою їм відмовлено у видачі таких свідоцтв. У листі державного нотаріуса вказано, що Державний акт на право приватної власності на земельні ділянки, площею 1.77 га виданий Містковицькою сільською радою Самбірського району Львівської області 19 березня 2002 року, тобто після смерті ОСОБА_5 і тому майно їй не належить.

А тому просять визнати за ними в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , в рівних частках (по Ѕ) право на середню земельну частку (пай) розміром 2,02 в умовних кадастрових гектарах на території с. Зарайськ (колишньої) Містковицької сільської ради Самбарського району Львівської області, який належав ОСОБА_5 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛВ-14 №0000218.

26 травня 2021 року позивачі на підставі ст. 49 ЦПК України подали до суду заяву про зміну позовних вимог, посилаючись на те, що ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що вбачається з свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 .

За життя, нею як колгоспником набуто право на середню земельну частку (пай) в розмірі 2,61 в умовних кадастрових гектарах, про що отримано Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЛВ-14 №0000218.

Розпорядженням голови Самбірської РДА від 12.03.1997р. №138 та додатками до нього стверджується, що ОСОБА_5 дано право на середню земельну частку в розмірі 2,02 в умовних кадастрових гектарах, у зв`язку з набуттям нею права власності на земельну ділянку площею 0,59 га.

Згодом, а саме 19.03.2002 року на ім`я ОСОБА_5 на вказану землю, видано Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ЛВ №008655, який видано на підставі рішення Містковицької сільської ради Самбірського району Львівської області від 06.02.2002р. №2. Де виділено: земельну ділянку площею 0,28 га призначенням для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована на території с. Зарайськ Містковицької сільської ради Самбірського район) Львівської області; земельну ділянку площею 0,62 га, призначенням для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована на території с. Зарайськ Містковицької сільської ради Самбірського району Львівської області; земельну ділянку площею 0,62 га, призначенням для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована на території с. Зарайськ Містковицької сільської ради Самбірського району Львівської області.

Тобто, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛВ-14 №0000218 спадкодавцю було дано право на середню земельну частку в розмірі 2,61 в умовних кадастрових гектарах, а згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЛВ №008655, виданого згідно рішення Містковицької сільської ради Самбірського району Львівської області від 06.02.2002 р. №2, спадкодавець отримала землю площею всього 1,77 га.

З`ясовуючи обставини, з Архівного відділу Самбірської РДА було отримано рішення Містковицької сільської ради Самбірського району Львівської області від 06.02.2002р. №2. З такого рішення та додатку до нього не вбачається, що воно стосувалося ОСОБА_5 чи видачі їй Державного акту на право приватної власності на землю.

Вони, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 будучи доньками спадкодавця, звернулися до Самбірської державної нотаріальної контори з приводу спадкування.

Нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в цій частині у зв`язку з тим, що Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ЛВ №008655 виданий після смерті спадкодавця. Інше майно, яке належало ОСОБА_5 ними спаковано в загальному порядку.

Просять визнати недійсним Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ЛВ №008655, виданий 19.03.2002 року ОСОБА_5 , на земельні ділянки площею 1,77 га, призначеної для ведення особистого підсобного господарства.

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , в рівних частках (по Ѕ) право на середню земельну частку (пай) розміром 2,02 в умовних кадастрових гектарах на території с. Зарайськ (колишньої) Містковицької сільської ради Самбірського району Львівської області, який належав ОСОБА_5 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛВ-14 №0000218.

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 в судовому засіданні змінені позовні вимоги підтримав, просив задовольнити.

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, подали до суду заяву, в якій просили справу слухати у їх відсутності. Позовні вимоги підтримали.

Представник відповідача Новокалинівської міської ради Самбірського району Львівської області Пенюк А.Є. в судовому засіданні змінені позовні вимоги визнав повністю не заперечував проти їх задоволення.

Представник третьої особи Головного Управління Держгеокадастру у Львівській області в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, від нього не надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у їхній відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, всебічно з`ясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка до дня смерті проживала та була зареєстрована у АДРЕСА_1 .

Позивачі є дітьми померлої ОСОБА_5 , що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження та копіями свідоцтв про одруження.

Ще за життя, ОСОБА_5 як колгоспником набуто право на середню земельну частку (пай) в розмірі 2,61 в умовних кадастрових гектарах, про що отримано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЛВ-14 № 0000218.

Згідно розпорядження голови Самбірської РДА від 12.03.1997р. №138 та додатками до нього убачається, що ОСОБА_5 дано право на середню земельну частку в розмірі 2,02 в умовних кадастрових гектарах, у зв`язку з набуттям нею права власності на земельну ділянку площею 0,59 га.

19.03.2002 року на ім`я ОСОБА_5 на вказану землю, видано Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ЛВ №008655, на підставі рішення Містковицької сільської ради Самбірського району Львівської області від 06.02.2002р. №2, згідно якого виділено: земельну ділянку площею 0,28 га призначенням для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована на території с. Зарайськ Містковицької сільської ради Самбірського район) Львівської області; земельну ділянку площею 0,62 га, призначенням для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована на території с. Зарайськ Містковицької сільської ради Самбірського району Львівської області; земельну ділянку площею 0,62 га, призначенням для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована на території с. Зарайськ Містковицької сільської ради Самбірського району Львівської області.

Тобто, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛВ-14 №0000218 спадкодавцю було дано право на середню земельну частку в розмірі 2,61 в умовних кадастрових гектарах, а згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЛВ №008655, виданого згідно рішення Містковицької сільської ради Самбірського району Львівської області від 06.02.2002р. №2, спадкодавець отримала землю площею всього 1,77 га.

Згідно рішення Містковицької сільської ради Самбірського району Львівської області від 06.02.2002р. №2 та додатку до нього не вбачається, що воно стосувалося ОСОБА_5 чи видачі їй Державного акту на право приватної власності на землю.

Відповідно до ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Відповідно до Перехідних положень Земельного кодексу України, а саме п. 16, 17 громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею Державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі на місцевості відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі на місцевості відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм Державних актів на право приватної власності на землю.

Тобто, безпідставне зменшення площі земельної ділянки та видача документу на таку площу після смерті ОСОБА_5 є неправомірним, а тому таке право позивачів - спадкоємців може бути захищено в судовому порядку.

Відповідно до ст.9 ЦК УРСР та ч.4 ст.25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справа про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат на право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин ЗК України 1990 року. Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та відповідні норми ЦК.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 р. №7 (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19.03.2010р. № 2). член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

У відповідності до ч.1 ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до вимог ст. ст. 529, 549 ЦК УРСР, позивачі є спадкоємцями першої черги та вважаються такими, що вступили в управління та володіння спадковим майном прийняли спадщину.

У відповідності до ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Враховуючи наведені вище законодавчі положення, суд приходить до висновку, що видача Містковицькою сільською радою Самбірського району Львівської області на ім`я ОСОБА_5 , після її смерті, державного акту про право приватної власності на землю було здійснено в порушення вимог норм цивільного законодавства України, оскільки після смерті особа не може набувати право власності на майно, зокрема й на земельну ділянку.

Як вбачається, вказаний вище державний акт був виданий на ім`я ОСОБА_5 як особи, що мала право на земельну частку (пай), яке посвідчувалося сертифікатом на право на земельну частку (пай).

Таким чином, у зв`язку з видачею на ім`я ОСОБА_5 після її смерті державного акту на право приватної власності на землю, став недійсним. Це в свою чергу призвело до порушення прав позивачів щодо набуття у власність в порядку спадкування права на земельну частку (пай).

За таких обставин, суд вважає за необхідне захистити права позивачів, визнавши недійсним державний акт на право приватної власності на землю, виданий на ім`я ОСОБА_5 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12,13, 81, 89, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати недійсним Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ЛВ №008655, виданий 19.03.2002 року ОСОБА_5 , на земельні ділянки площею 1,77 га, призначеної для ведення особистого підсобного господарства.

Визнати за ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ) та ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_3 ), в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , в рівних частках (по Ѕ) право на середню земельну частку (пай) розміром 2,02 в умовних кадастрових гектарах на території с. Зарайськ (колишньої) Містковицької сільської ради Самбарського району Львівської області, який належав ОСОБА_5 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛВ-14 №0000218.

На рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя