Справа № 727/3478/21
Провадження № 2/727/1307/21
13 липня 2021 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:
Головуючого-судді: Одовічен Я.В.
За участю секретаря: Семенишина І.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, -
Позивач звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів.
Посилалася на те, що вони із відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя сторони мають двох малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 23.05.2017 року з відповідача на її користь було стягнуто аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06.04.2017 року і до досягнення дітьми повноліття.

Вказувала на те, що обставини після прийняття вказаного рішення суду суттєво змінилися.

Зокрема, аліменти, що стягуються, в умовах збільшення рівня цін та прожиткового мінімуму на дитину, недостатньо для матеріального утримання дітей, що ставить їх у скрутне матеріальне становище.

ОСОБА_5 на даний час навчається в третьому класі Чернівецької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів технологічного профілю №33 Чернівецькому міської ради. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на даний час відвідує дошкільний навчальний заклад №9 комбінованого типу м.Чернівці.

З урахуванням зазначеного, змінились обставини щодо утримання дітей, які потребують значно більшого догляду та матеріального утримання.

Окрім того, діти потребують постійного нагляду лікарів.

Відповідач ОСОБА_2 залишив дітей без належної батьківської уваги, ніяким чином не бере участі в їх утриманні та вихованні, приховує дійсний розмір своїх доходів.

Також, вказувала на те, що її матеріальний стан значно погіршився, вона одержує мінімальну заробітну плату, у зв`язку з чим у повному обсязі забезпечувати потреби дітей можливості не має.

Зазначила, що змінились мінімальні життєві стандарти та у зв`язку з інфляційним процесом, подорожчанням продуктів харчування, одягу та взуття, зросли витрати на утримання дітей.

Просила змінити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_6 на її користь рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 23.05.2017 року. Стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти у розмірі 4000 гривень щомісяця на кожну дитину, але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19.04.2021 року і до досягнення дітьми повноліття.

Відповідачем ОСОБА_2 відзиву на позов подано не було.

Представник позивача у судове засідання не з`явилась, у поданій до суду заяві позов підтримала, просила розглянути справу у її відсутності.

Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

З урахуванням викладеного, а також наявністю згоди позивача на проведення заочного розгляду даної справи, суд вважає за можливе на підставі ст. 280 ЦПК України розглянути вказану справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів.

Згідно положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позов обґрунтований та підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі.

Від спільного життя сторони мають двох малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.12-13).

Малолітні діти проживають разом із матір`ю, що підтверджується довідкою про склад сім`ї, виданої 15.12.2020 року Відділом ведення реєстру територіальної громади м.Чернівці(а.с.40). Вказану обставину відповідач не оспорював.

ОСОБА_2 записаний як батько в свідоцтві про народження дитини, запис про батьківство не оспорював.

У відповідності до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 23.05.2017 року було вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітніх дітей у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 06.04.2017 року до досягнення дітьми повноліття.(а.с.7-9).

Таким чином між сторонами виникли сімейні правовідносини, які детально врегульовані Сімейним кодексом України.

Зокрема, за змістом ст. 7 Кодексу сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Статтею 192 Сімейного кодексу України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.23 постанови від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Звертаючись до суду з позовом про зміну способу та збільшення розміру аліментів, позивач посилалася на те, що у неї змінився матеріальний стан, оскільки вона одержує мінімальну заробітну плату, що є недостатнім для утримання дітей.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану, стан здоров`я як самостійні підстави для зменшення або збільшення розміру аліментів.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як було встановлено судом, позивач ОСОБА_1 працює в ТОВ «Євро Віндоус» та одержує щомісячний дохід у вигляді заробітної плати у розмірі в середньому по 5400 гривень щомісячно (а.с.44).

Таким чином, матеріальний стан одержувача аліментів змінився.

Також, з дослідженої судом довідки №599 від 10.12.2020 року видно, що ОСОБА_4 навчається в третьому класі Чернівецької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів технологічного профілю №33 Чернівецької міської ради (а.с.41).

ОСОБА_1 , 2016 року народження відвідує дошкільний навчальний заклад №9 комбінованого типу м.Чернівці (а.с.42).

Отже, судом на підставі належних та допустимих доказів встановлено, що матеріальний стан одержувача аліментів змінився.

Згідно ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення.

Як було встановлено судом, ОСОБА_2 є власником нерухомого майна, зокрема йому належить на праві власності садовий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 , загальна площа 25,2 кв.м., площа земельної ділянки: 690 кв.м., що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 29.03.2021 року.

Частиною другою статті 182 СК України в редакції від 03.07.2018 року встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (абзац другий частини третьої статті 181 СК України).

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2021 рік", прожитковий мінімум на дітей віком від до 6 років на місяць складає 2013 гривень, на дітей віком від 6 до 18 років 2510 гривень.

При цьому в абзаці третьому частини 2 статті визначено, мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Статтею 2 Конвенції Організація Об`єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989 року, яка була підписана Україною 21 лютого 1990 р, та ратифікована Постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 року № 7К9-Х1І «Про ратифікацію Конвенції про права дитини» передбачено, що держави-учасниці поважають і забезпечують всі права, передбачені цією Конвенцією, за кожною дитиною, яка перебуває в межах їх юрисдикції, без будь-якої дискримінації, вживають всіх необхідних заходів для забезпечення захисту дитини від усіх форм дискримінації або покарання на підставі статусу, діяльності, висловлюваних поглядів чи переконань дитини.

У статті 3 Конвенції Організація Об`єднаних Націй визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини, а держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя.

Положеннями ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини - дитині мають належати права: на здорове зростання і розвиток, на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування.

Аналогічні положення закріплені частиною першою ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», згідно якої батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний, моральний розвиток.

Суд також враховує ту обставину, що відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, обов`язок по утриманню дитини є рівною мірою як для батька так і для матері і, відповідно до цієї норми, на відповідачу також лежить обов`язок по утриманню дитини і остання, згідно поданої нею декларації про доходи, має змогу утримувати власну дитину (а.с.12-16).

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

З огляду на зазначене, а також враховуючи принципи захисту та піклування про дітей, відсутність у відповідача на утриманні інших дітей, стан здоров`я платника аліментів, обов`язок позивача утримувати власних дітей, суд вважає, що наявні підстави для зміни розміру аліментів, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Суд вважає, що у даному випадку, необхідно змінити розмір аліментів, визначений рішенням суду від 23.05.2017 року, стягнувши з відповідача аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі по 3000 гривень щомісячно на кожну дитину, що з урахуванням обов`язку позивачки по утриманню дитини, на думку суду, буде достатнім для створення належних умов проживання та розвитку дітей.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає частковому задоволенню.

Щодо стягнення заявлених до стягнення понесених судових витрат у зв`язку одержанням правничої допомоги адвоката на користь ОСОБА_1 у розмірі 9600 грн. 00 коп. - суд зазначає таке.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано договір №4-2021 про надання правової допомоги від 13.04.2021 року, акт приймання-передачі наданих послуг від 13.07.2021 року.

Згідно ч.ч.1,3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Положеннями ст.137 ЦПК України регламентовано, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правової допомоги за рахунок держави. Для цілей розподілу судових витрат: 1)розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану з справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів, тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Таким чином, документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішення від 30.03.2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Згідно ч.5, ч. 6 ст.137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Як було встановлено судом, позивачем на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу було надано належні докази, клопотання іншої сторони про зменшення витрат на правничу допомогу до суду не надходило.

Таким чином, заявлена до стягнення сума витрат на правничу допомогу у розмірі 9600 грн. 00 коп. підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 180-183,184, 187, 191,192, 196 Сімейного кодексу України, ст.ст. 4, 5, 10, 18, 76, 80, 89, 133, 137, 141, 259, 263-265, 273 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Розмір аліментів визначений рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 23.05.2017 року змінити.

Стягувати з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , аліменти у твердій грошовій сумі на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживаючої в АДРЕСА_3 на утримання малолітньої дитини: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі по 3000 гривень щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття.

Стягувати з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , аліменти у твердій грошовій сумі на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживаючої в АДРЕСА_3 на утримання малолітньої дитини: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі по 3000 гривень щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати на правничу допомогу у розмірі 9600 грн. 00 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Головуючий суддя: _________________ Одовічен Я.В.