Справа № 263/8713/21
Провадження № 2/263/2141/2021
У Х В А Л А
15 липня 2021 року місто Маріуполь
Суддя Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області Ікорська Є.С., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності, вселення та визначення порядку користування власністю,
В С Т А Н О В И Л А:
До Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , у якій остання просить суд усунути перешкоди у здійсненні права власності шляхом вселення ОСОБА_1 у квартиру АДРЕСА_1 ; визначити порядок користування власністю шляхом виділення ОСОБА_1 окремої кімнати № 3 площею 18,8 кв.м у квартирі АДРЕСА_1 , залишивши у спільному користуванні коридор 7,7 кв.м, ванну кімнату 2,1 кв.м, вбиральню 1,3 кв.м, вбудовану шафу 1,5 кв.м.
Разом із цим, позивач просить суд звільнити її від сплати судового збору. Вказує, що у неї важке матеріальне становище, що підтверджується довідкою форми ОК-5 та відомостями з державного реєстру про суму доходів за останній рік, вона отримує державну соціальну допомогу у розмірі 1712 грн. на місяць, інших доходів остання не має, їй потрібно сплачувати комунальні послуги, купувати продукти харчування для себе та неповнолітньої дитини.
Інших відомостей на підтвердження скрутного матеріального стану, враховуючи можливі інші джерела прибутку, окрім соціальної виплати, позивачем не надано, що позбавляє суд можливості дійти висновку, що визначена сума судового збору перевищує 5% її доходу за попередній рік.
Відповідно до приписів статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.
При цьому суд враховує, що відсутність офіційного працевлаштування і відповідно несплата податків не може безумовно свідчити про те, що позивач дійсно не працює, не отримує доходів та не має джерел для існування, будучи працездатною особою, маючи на утриманні дитину та потребу у життєзабезпеченні себе і дитини, з огляду на можливість працювати і без офіційного оформлення трудових відносин або за цивільно-правовою угодою, що не повинно впливати на виконання вимог Закону України «Про судовий збір» та ч. 4 ст. 177 ЦПК України щодо сплати судового збору при зверненні до суду.
Тлумачення статті 136 ЦПК України та статті 8 Закону України «Про судовий збір» свідчить, що підставою для відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати, є врахування судом майнового стану сторони.
Проте до позовної заяви не додано будь-яких доказів на підтвердження неможливості сплати судового збору саме на момент подання позову.
У зв`язку із цим суд не вбачає підстав для задоволення клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору, оскільки нею не підтверджено, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік, тобто, не достатньо підтверджено скрутний майновий стан.
Порядок сплати і розмір судового збору визначений Законом України «Про судовий збір».
Частиною 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Законом «Про Державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб на 1 січня 2021 року встановлено у розмірі 2270 грн.
Статтею 4 Закону України «Про судовий збір», який діє на дату звернення із позовною заявою, встановлені ставки судового збору в таких розмірах: 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.
Відповідно до ч. 3 ст. 136 ЦПК України з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:
1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або
а) військовослужбовці;
б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;
в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю;
г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;
ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або
3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.
Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.
Тобто, підставою для звільнення або зменшення від сплати судового збору є скрутний майновий стан сторони.
Згідно з п. 20 Постанови Пленуму ВСУ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», відповідно до статті 8 Закону № 3674-VI та статті 82 ЦПК єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 10 ЦПК повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.
У зв`язку з чим, позивачу необхідно сплатити судовий збір за кожну вимогу немайнового характеру.
Тому на підтвердження оплати судового збору до Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області необхідно надати оригінал квитанції про оплату судового збору.
Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
На підставі викладеного, слід дійти висновку про залишення позовної заяви без руху та надання позивачу строку для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання позивачем ухвали суду.
Керуючись ст. ст. 175, 177, 185, 260, 353 ЦПК України, суддя,
У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору - відмовити.
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності, вселення та визначення порядку користування власністю залишити без руху.
Надати позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання позивачем ухвали суду, а саме:
- надати квитанцію на підтвердження сплати судового збору за кожну вимогу по 908 грн.
У випадку невиконання ухвали позовна заява буде вважатися не поданою та повернута позивачеві.
Ухвала набуває законної сили негайно.

Ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя Є.С.Ікорська