РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2021 року м.Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Єпішина Ю.М.,

секретар судового засідання Сауляк Я.О.,

за участі позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

08.11.2016 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 у якому, враховуючи подані 20.02.2020 року уточнення просила: - зобов`язати відповідача ОСОБА_2 усунути перешкоди в користування земельною ділянкою за адресою АДРЕСА_1 шляхом знесення самочинно збудованих двох сараїв та гаража, а також встановити відливи на кухні та підвалі; - зобов`язати відповідача ОСОБА_2 усунути перешкоди в користування земельною ділянкою за адресою АДРЕСА_1 шляхом знищення висаджених вздовж межі між земельними ділянками кущів винограду; стягнути з відповідача ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 6000,00 грн. та судові витрати

В обґрунтування позову зазначає, що ОСОБА_1 є власником домоволодіння по АДРЕСА_1 . Поряд з домоволодінням позивача за адресою АДРЕСА_2 проживає відповідач ОСОБА_2 , який побудував без відповідних дозволів та погоджень два сараї розташовані під одним дахом та гараж. Вказані прибудови знаходяться на відстані 0,5 метра від огорожі. Позивач зверталась до голови Степанівської сільської ради з заявами про порушення Відповідачем будівельних норм при будівництві господарських будівель, а також висадки ним кущів винограду на суміжній межі земельних ділянок. Було утворено комісію, якою встановлено факти порушення відповідачем будівельних норм та посадки винограду на межі земельних ділянок. Відповідач був належним чином попереджений про необхідність в місячний термін облаштувати господарські будівлі розташовані вздовж належного позивачу житлового будинку водовідливами та прибрати з межі між земельними ділянками виноградні кущі. Через відсутність у Відповідача встановлених відливів на самочинно побудованих сараях та гаражі, а також на кухні та підвалі, підчас дощів уся вода потрапляє на земельну ділянку та під житловий будинок. Зобов`язання сільської ради встановити відливи відповідач ігнорує через, що позивач змушена звернутись до суду.

Ухвалою від 09.02.2017 року відкрито провадження у справі.

Відповідно до розпорядження голови Херсонського міського суду Херсонської області №2202/17 від 16.06.2017 року суддя Ігнатенко О.Й., не може продовжувати розгляд справ у зв`язку з звільненням у відставку.

Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області Херсонської області Дорошинською В.Е., від 19.06.2017 року справу прийнято до провадження.

Ухвалою від 02.07.2018 року призначено судову будівельно-технічну експертизу.

Відповідно до розпорядження Херсонського міського суду Херсонської області №01-09/1644/19 від 21.06.2019 року суддя Дорошинська В.Е., не може продовжувати розгляд справи.

21.06.2019 року відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказана справа надійшла в провадження судді Єпішина Ю.М., яка отримана суддею 24.06.2019 року.

Ухвалою від 01.07.2019 року справу прийнято до провадження в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою від 15.01.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні уточнені вимоги підтримала та просила їх задовольнити, надавши пояснення, аналогічні тим, що викладені у наданому до суду позові.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, посилаючись на його необґрунтованість.

Суд, заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав:

У відповідності до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановлену цим кодексом звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав,свобод чи законних інтересів.

Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб,державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі статтею 15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі рішення сесії Степанівської сільської ради від 24.06.2010 року №402 належить земельна ділянка площею 0,0579 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчить державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯП №286748 (а.с. 12).

Житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 04.10.2006 року (а.с. 102).

Згідно державного акту на право приватної власності на землю №4 ОСОБА_2 належить земельна ділянка площею, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 13).

З відповіді виконавчого комітету Степанівської сільської ради від 13.01.2016 року №Ш-113 на звернення позивача убачається, що 22.15.2015 року комісія у складі: сільського голови Кузьоми Миколи Миколайовича, спеціаліста І категорії із земельних питань ОСОБА_3 здійснили обстеження належного ОСОБА_1 житлового будинку. Комісія встановила, що зі східної та західної сторони наявні невеликі тріщини верхньої частини будинку. Без будівельної експертизи причини виникнення цих тріщин встановити неможливо. Факт неналежного облаштування водовідливами побудованих з порушенням будівельних норм ОСОБА_2 господарських будівель підтвердився та ОСОБА_2 попереджений про необхідність в термін до 14.02.2016 р. облаштувати господарські будівлі розташовані вздовж житлового будинку позивача водовідливами та прибрати з межі між земельними ділянками виноградні кущі (а.с. 14)

Згідно акту обстеження від 04.05.2017 року №02.14/58 при обстеженні господарської будівлі ОСОБА_2 , який проживає по АДРЕСА_2 , виявлено, що водовідливи на гаражі і сараях встановлені, також виконано наземне бетонне мостіння з бордюром, який не дозволяє дощовій воді проникати на сусідню ділянку, а вся стікаюча вода відводиться за межі земельної ділянки на вулицю Павлова (а.с. 34).

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 надав пояснення, які зводяться до того, що він був присутній при обстеженні будинку позивача, та підтвердив обставини, викладені у відповіді виконавчого комітету Степанівської сільської ради від 13.01.2016 року №Ш-113

Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснила, що вона входила до складу земельної комісії Степанівської сільської ради. При обстеженні домоволодіння позивача, останньому було рекомендовано облаштувати дах та прилеглу до межі позивача земельну ділянку.

Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до статті 321, 391 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 152 ЗК України визначено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

За визначенням ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Зі змісту наведеної норми закону вбачається, що під об`єктом самочинного будівництва законодавцем розуміється нерухоме майно, котре відповідає хоча б одній з таких кваліфікуючих ознак: 1) об`єкт розміщений на земельній ділянці, яка не була відведена під мету будівництва; 2) об`єкт зведений без документа з приводу дозволу на виконання будівельних робіт; 3) об`єкт споруджений без належно затвердженого проекту; 4) наявні істотні порушення будівельних норм і правил.

Окрім того, за приписами ч. 7 ст. 376 ЦК України об`єкт самочинного будівництва (за умови неможливості перебудови чи відмови особи від проведення перебудови) підлягає знесенню також і у разі: 1) істотного відхилення від проекту, обтяженого суперечністю суспільним інтересам або порушенням прав інших осіб; 2) істотного порушення будівельних норм і правил.

У п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2004 року №7визначено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з ч. 3ст. 152 ЗК України шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав (стаття 16ЦК України).

Як роз`яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пп. 5, 17 постанови від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)» у випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (ст. 391 ЦК України), а також власнику (користувачу) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно (ч. 4 ст. 376 та ст. 391 ЦК України).

З висновку земельно-технічної експертизи від 23 січня 2019 року №29/18 року, складеного судовим експертом Ларченко Г.І. убачається, що перешкоди в користуванні земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 позивачем по справі ОСОБА_1 з боку власника земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , відповідача по справі ОСОБА_2 , а саме щодо збудованих гаражу літ. «З», сараїв літ. «Е», літ. «Ж», літ. «В», літ. «Д» та входу до підвалу літ. «Г» - відсутні. Будівлі гаражу літ. «Г», сараїв літ. «Е», літ. «Ж» та вхід в підвал літ. «Г» були побудовані до 15.12.1992 року (дата останньої інвентаризації будівель і споруд) та за результатами проведеного дослідження не є самочинними.

У зв`язку з не проведенням поточної інвентаризації та не внесення відповідних змін в дані архівної інвентарної справи № 13732 на домоволодіння АДРЕСА_2 експерт не має можливості надати відповідь на питання щодо самочинності будівництва сараїв літ. «В» та літ. «Д».

Перешкоди в користуванні земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 позивачем по справі ОСОБА_1 з боку власника земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , відповідача по справі ОСОБА_2 , відсутні, оскільки на будівлі кухні літ. «Б» влаштовано організований водовід дощових та талих вод з покрівлі, а дощові та талі вод з покрівлі входу до підвалу літ. «Г» відводяться по існуючому бетонному вимощенню та жолобам із вжиттям відповідних заходів щодо забезпечення не потрапляння дощових та талих вод на територію земельної ділянки АДРЕСА_1 .

Перешкоди в користуванні земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 з боку власника земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , через висадження вздовж межі між земельними ділянками кущів винограду, відсутні, оскільки на час проведення дослідження вздовж межі між домоволодіннями АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 відсутні зелені насадження, у тому числі й кущі винограду.

Суд визнає належним та достовірним доказом вказаний висновок експерта.

В судовому засіданні позивач зазначила, що кущі винограду вздовж межі між належним їй домоволодінням та домоволодінням, яке належить відповідачу відсутні.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Пленум Верховного Суду України у Постанові № 4 від 31.03.1995 року роз`яснив, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статті 58 та 59 ЦПК України вказують на те, що докази повинні бути належними та допустимими.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені сторонами докази, враховуючи пояснення учасників справи та свідків, в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що відсутні підстав для задоволення позову, оскільки позивачем ОСОБА_1 належними та допустимими доказами не доведено порушення відповідачем ОСОБА_2 її права користування та розпорядження належній їй земельною ділянкою, що є її обов`язком.

Судом не встановлено порушення прав або законних інтересів позивача з боку відповідача, а тому відсутні підстави для задоволення вимог щодо усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою і як наслідок відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12,76-81,258,259,263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, ст. 321, 391ЦК України ст.ст. 3, 4, 116, 118, 152, 198 ЗК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та зобов`язання вчинити певні дії відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції на протязі тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції до Херсонського апеляційного суду.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Херсонський міський суд Херсонської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено в день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя Ю.М.Єпішин