Номер провадження: 22-ц/813/761/21
Головуючий у першій інстанції Коваленко О.Б.
Доповідач Вадовська Л. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.03.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М.,

суддів - Ващенко Л.Г., Колеснікова Г.Я.,

за участю секретаря - Кузьмук А.В.,

за участю сторін, інших учасників справи, представників учасників справи:

представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

від відповідача громадської організації власників транспортних засобів гаражна автостоянка «Берізка-88» - не з`явились,

від відповідача державного реєстратора Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Коваленка А.В. не з`явились,

переглянувши справу №947/25935/20 за позовом ОСОБА_1 до громадської організації власників транспортних засобів гаражна автостоянка «Берізка -88», державного реєстратора Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Коваленка Андрія Віталійовича про визнання недійсним та скасування рішення загальних зборів, скасування в реєстрі реєстраційної дії за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 14 вересня 2020 року у складі судді Коваленко О.Б., -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 , звернувшись 11 вересня 2020 року до суду з вищеназваним позовом, просив:

визнати недійсним та скасувати рішення загальних зборів членів ГО власників транспортних засобів автостоянка «Берізка-88», оформлених протоколом від 1 червня 2020 року №01-06-20;

скасувати в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань реєстраційну дію, вчинену 25 червня 2020 року державним реєстратором Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Коваленко А.В.: зміна керівника або відомостей про керівника юридичної особи; зміна місцезнаходження юридичної особи за №1021447 (а.с.1-4).

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 14 вересня 2020 року у відкритті провадження у справі відмовлено на підставі пункту 1 частини 1 статті 186 ЦПК України (не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства) (а.с.73).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 6 жовтня 2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу про відмову у відкритті провадження.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду (а.с.75-80).

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість ухвали з підстав порушення норм процесуального права полягає у помилковості віднесення спору, що виник, до юрисдикції господарського суду. Спір виник між членом громадської організації ОСОБА_1 та громадською організацією власників транспортних засобів гаражна автостоянка «Берізка-88». З огляду на положення Статуту ГОВТЗ гаражна автостоянка «Берізка-88», відповідач не є господарським товариством у розумінні положень статті 80 ГК України, Закону України «Про господарські товариства», а тому правовідносини між членами громадської організації та самою організацією не мають характеру корпоративних, та не підпадають під регулювання пункту 3 частини 1 статті 20 ГПК України, такий приватно-правовий спір підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства. В ідентичних за змістом правовідносинах Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 30 травня 2018 року в справі №916/978/17 викладено правову позицію, за змістом якої правовідносини між членами громадської організації та самою організацією не мають характеру корпоративних, у зв`язку з чим спори, що виникають з таких правовідносин, не відносяться до юрисдикції господарських судів.

У відзиві на апеляційну скаргу Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) заперечення щодо змісту і вимог апеляційної скарги обґрунтовує тим, що корпоративним спором є спір щодо створення, діяльності, управління та припинення юридичної особи, якщо стороною у справі є учасник (засновник, акціонер, член) такої юридичної організації. Позивач подав позов як член громадської організації у зв`язку з втратою (на думку позивача) права на участь у загальних зборах членів даної громадської організації та права на участь в управлінні громадською організацією. Позивач є стороною корпоративного спору, а тому розгляд справи має відбуватися за правилами господарського судочинства (а.с.117-119).

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

ОСОБА_1 звернувся до суду за захистом своїх порушених прав, які він пов`язує з членством в ГОВТЗ гаражна автостоянка «Берізка-88».

Згідно пункту 3 частини 1 статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності та інших справах у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин.

Справи, що виникають з корпоративних відносин, - це справи зі спорів між юридичними особами та їх учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасниками, які вибули, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, що пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи.

Відповідно до положень статті 167 ГК України корпоративні права це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідентів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Статтею 1 Закону України «Про господарські товариства» визначено, що господарським товариством є юридична особа, статутний (складений) капітал якої поділений на частки між учасниками. Господарськими товариствами цим Законом визнаються підприємства, установи, організації, створені на засадах угоди юридичними особами і громадянами шляхом об`єднання їх майна та підприємницької діяльності з метою одержання прибутку.

Положеннями вказаної статті закону та частини 1 статті 80 ГК України до господарських товариств віднесено: акціонерні товариства, товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю, повні товариства, командитні товариства.

Статтею 84 ЦК України передбачено, що товариства, які здійснюють підприємницьку діяльність з метою одержання прибутку та наступного його розподілу між учасниками (підприємницькі товариства), можуть бути створені лише як господарські товариства (повне товариство, командитне товариство, товариство з обмеженою відповідальністю або додатковою відповідальністю, акціонерне товариство) або виробничі кооперативи чи сільськогосподарські кооперативи, сільськогосподарські кооперативні об`єднання, що діють з метою одержання прибутку.

З огляду на вказані положення статті 84 ЦК України, частини 1 статті 80, частин 1,2,3 статті 167 ГК України, Закону України «Про господарські товариства», Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», Закону України «Про акціонерні товариства», статті 1, 19, частини 1, 6 статті 20 Закону України «Про фермерське господарство», статті 6, 8, 19, 21 Закону України «Про кооперацію» корпоративні відносини виникають, зокрема, у господарських товариствах, виробничих кооперативах, фермерських господарствах, приватних підприємствах, заснованих на власності двох або більше осіб.

Згідно зі статтею 85 ЦК України непідприємницькими товариствами є товариства, які не мають на меті одержання прибутку для його наступного розподілу між учасниками. Особливості правового статусу окремих видів непідприємницьких товариств встановлюються законом.

За змістом статті 1 Закону України «Про громадські об`єднання» громадське об`єднання це добровільне об`єднання фізичних осіб та/або юридичних осіб приватного права для здійснення та захисту прав і свобод, задоволення суспільних, зокрема економічних, соціальних, культурних, екологічних та інших інтересів; громадське об`єднання зі статусом юридичної особи є непідприємницьким товариством, основною метою якого є не одержання прибутку.

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про громадські об`єднання» громадські об`єднання утворюються і діють на принципах: добровільності, самоврядності, вільного вибору території діяльності, рівності перед законом, відсутності майнового інтересу їх членів (учасників), прозорості, відкритості та публічності.

Відсутність майнового інтересу передбачає, що члени (учасники) громадського об`єднання на мають права на частку майна громадського об`єднання та не відповідають за його зобов`язаннями. Доходи або майно (акти) громадського об`єднання не підлягають розподілу між його членами (учасниками) і не можуть використовуватися для вигоди будь-якого окремого члена (учасника) громадського об`єднання, його посадових осіб (крім оплати їх праці та відрахувань на соціальні заходи).

Відповідно до пунктів 1.1, 1.2 Статуту ГОВТЗ гаражна автостоянка «Берізка-88» є недержавною, неприбутковою, некомерційною громадською організацією, що створена для об`єднання на основу спільності інтересів власників транспортних засобів для вирішення завдань, передбачених цим статутом. Діяльність організації ґрунтується на добровільній участі, рівноправ`ї її членів, демократії, самоуправлінні, законності і гласності, захисті прав і законних інтересів членів організації.

ГОВТЗ гаражна автостоянка «Берізка-88» не є господарським товариством у розумінні положень статті 80 ГК України, Закону України «Про господарські товариства», тому правовідносини між членами громадської організації та самою організацією не мають характеру корпоративних та не підпадають під регулювання пункту 3 частини 1 статті 20 ГПК України. Спір є приватно-правовим, який підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства.

Правовий висновок, викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 30 травня 2018 року в справі №916/978/17, орієнтує на те, що правовідносини між членами громадської організації та самою організацією не мають характеру корпоративних, у зв`язку із чим спори, що виникають з таких правовідносин, не відносяться до юрисдикції господарських судів.

З огляду на викладене, оскаржувана ухвала як така, що постановлена за відсутності підстав для застосування положень пункту 1 частини 1 статті 186 ЦПК України, підлягає скасуванню, справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.6 ч.1 ст.374, ст.ст.379, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 14 вересня 2020 року про відмову у відкритті провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до громадської організації власників транспортних засобів гаражна автостоянка «Берізка -88», державного реєстратора Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Коваленка Андрія Віталійовича про визнання недійсним та скасування рішення загальних зборів, скасування в реєстрі реєстраційної дії скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 15 березня 2021 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Л.Г.Ващенко

Г.Я.Колесніков