№ 637/202/21
№ 2-о/637/16/21
РІШЕННЯ

Іменем України

04 березня 2021 року смт Шевченкове

Шевченківський районний суд Харківської області у складі:

Головуючого судді Островської Н.І.,

за участю секретаря судових засідань Реуцької Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт Шевченкове Шевченківського району Харківської області справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Шевченківський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про встановлення факту смерті,

у с т а н о в и в :

03 березня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як підставу заяви зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Горлівка Центрально-Міського району Донецької Народної Республіки помер її батько, ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 , актовий запис про смерть № 1694 від 18.12.2020 року, виданим міським відділом ДРАЦС Горлівського міського управління юстиції Міністерства юстиції Донецької народної Республіки.

Звернувшись до Шевченківського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) з метою зареєструвати смерть батька та отримати законне свідоцтво про смерть ОСОБА_1 отримала відмову у проведенні державної реєстрації смерті, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій не можливо отримати медичний документ встановленого зразка, який, може бути прийнятий відділом ДРАЦС для здійснення реєстрації смерті, відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Встановлення факту необхідно заявнику для здійснення державної реєстрації смерті її батька, отримання свідоцтва про смерть українського зразку відповідно до законодавства України та оформлення спадкових прав.

Заявник просить встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Шарпа Зюздінського району Кіровської області, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в АДРЕСА_2.

У судове засідання заявник не з`явилася, надавши письмову заяву про розгляд справи за її відсутності на підставі наданих доказів, заявлену вимогу підтримує і наполягає на її задоволенні.

Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явилася, надавши письмову заяву з клопотанням про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення заяви не заперечують.

З`ясувавши позиції заявника та представника заінтересованої особи, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до паспорта громадянки України серії НОМЕР_2 від 12.07.2004 року, виданого Красноградським РВУМВС України в Харківській області, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженка м. Горлівка Донецької області, громадянка України, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 5, 6).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 20.01.1972 року ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Горлівка Донецької області, батьком зазначений ОСОБА_2 (а.с. 10).

У відповідності до свідоцтва про смерть НОМЕР_1 , актовий запис про смерть № 1694 від 18.12.2020 року, виданого міським відділом ДРАЦС Горлівського міського управління юстиції Міністерства юстиції Донецької народної Республіки, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в АДРЕСА_2 у віці 80 років, (а.с. 8).

Відповідно довідки про причину смерті № 2890 від 09.12.2020, виданої Республіканським бюро судово-медичної експертизи Горлівського відділення, ОСОБА_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , причина смерті: інтоксикація, вірусна двостороння пневмонія (а.с. 9).

Згідно з Переліком населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1085 від 07.11.2014 року (в редакції розпорядження КМУ № 79-р від 07.02.2018 року) місто Горлівка віднесено до населених пунктів, на території яких органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Таким чином, місце смерті ОСОБА_2 , є АДРЕСА_2, яка є тимчасово окупованою територією України.

Звернувшись до Шевченківського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) з метою реєстрації факту смерті батька ОСОБА_2 та отримання свідоцтва про смерть українського зразку, ОСОБА_1 отримала офіційну відмову в зв`язку з відсутністю підстави для державної реєстрації смерті та видачі свідоцтва про смерть українського зразку, оскільки заявником подано документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження (а.с. 11).

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Згідно роз`ясненням у п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин.

Положеннями ч. 1 ст. 317 ЦПК України передбачено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Згідно ч. 2 ст. 317 ЦПК України справи про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Згідно ч. 1 ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Зі змісту ч.ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян на тимчасово окупованій території України» вбачається, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Статтею 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» встановлено, що державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання.

У відповідності до ч. 2 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та п. 7 глави 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Мінюсту від 18 жовтня 2000 року номер 52/5 державна реєстрація смерті поводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров`я, де настала смерть, та інших осіб.

Згідно п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про задоволення заяви про встановлення факту смерті фізичної особи, тому що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість здійснити державну реєстрацію факту смерті, отримати заявнику свідоцтво про смерть українського зразку, видане державним органом України, та реалізувати спадкові права.

Керуючись ст.ст. 13, 81, 263-265, 315-319 ЦПК України, ст.ст. 1, 4, 8, 9, 17 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян на тимчасово окупованій території України» ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», наказом МОЗ України від 8 серпня 2006 року № 545, п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», розпорядженням КМУ від 7 листопада 2014 року за № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення», суд,-

у х в а л и в :

Заяву задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Шарпа Зюздінського району Кіровської області, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в АДРЕСА_2, у віці 80 років.

Копію рішення суду направити учасникам справи.

Рішення підлягає негайному виконанню, оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду через Шевченківський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій ст. 358 цього Кодексу.

Суддя

Н.І.Островська