ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 526/1891/20 Номер провадження 22-ц/814/741/21Головуючий у 1-й інстанції Тищенко Л. І. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - судді - доповідача Дорош А.І.

Суддів: Лобова О.А., Триголова В.М.

при секретарі: Коротун І. В.

переглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 18 грудня 2020 року, ухвалене суддею Тищенко Л. І, повний текст складено - дата не вказана

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на дочку, яка продовжує навчання, -

В С Т А Н О В И В:

20 жовтня 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на дочку, яка продовжує навчатися.

Позовна заява мотивована тим, що відповідач ОСОБА_2 є її батьком. Вона є повнолітньою, але навчається в Гадяцькому фаховому коледжі культури і мистецтв імені І.П. Котляревського на четвертому курсі за спеціальністю «Менеджмент соціокультурної діяльності». Батько до настання її повноліття сплачував аліменти на користь її матері у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку. На утриманні відповідач має малолітню доньку. Як їй відомо, стан здоров`я відповідача добрий, його матеріальне становище дозволяє надавати матеріальну допомогу на її утримання. Вона фактично перебуває на утриманні матері ОСОБА_4 . Мати працює вчителем, але на даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Позивач потребує матеріальної допомоги з боку батька, оскільки стипендія не покриває витрати, пов`язані з навчанням, проживанням, харчуванням, проїздом, купівлею підручників, одягу. Позивач просила суд стягнути з ОСОБА_2 аліменти на її утримання у розмірі 1/3 частки від його заробітку щомісяця до закінчення нею навчання чи до досягнення двадцяти трьох років.

Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 18 грудня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на дочку, яка продовжує навчання - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 аліменти на користь ОСОБА_2 на її утримання у зв`язку з продовженням навчання у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку відповідача, щомісячно, починаючи з 20 жовтня 2020 року і до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення нею 23 (двадцяти трьох) років.

Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 840,80 грн на користь держави.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції змінити, зменшивши розмір аліментів, що підлягають стягненню.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не повідомляв його про розгляд справи, тим самим порушив його права та інтереси. Ніяких листів, повісток чи інших документів від суду йому не надходило. Зазначає, що розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. ЄСПЛ дійшов висновку, що на національні суди покладено обов`язок з`ясувати, чи були повістки або інші судові документи завчасно отримані сторонами та, за необхідності, зобов`язані фіксувати таку інформацію в тексті рішення. У разі невручення стороні належним чином судових документів вона може бути позбавлена можливості захищати себе у провадженні. Щодо суті позовних вимог зазначає, що він згоден утримувати повнолітню доньку на час її навчання, проте, на даний час має скрутне матеріальне становище, оскільки є боржником у виконавчому провадженню щодо стягнення боргу по кредиту у розмірі 23 807,74 грн. На даний час, приватним виконавцем винесена постанова від 06.07.2020 р. про звернення стягнення на заробітну плату. Також на його утриманні перебуває неповнолітня дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та матір ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є пенсіонером і має маленьку пенсію. Отже, враховуючи офіційне відрахування боргу по кредитам, наявності утриманців, неповнолітньої дитини, рідної матері, то він фактично не може сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, у розмірі 1/3 частини. Вважає справедливим і законним сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дитини у розмірі 1/8 частини від його доходів.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно встановлених судом першої інстанції обставин вбачається, що згідно свідоцтва про народження, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є дочкою відповідача ОСОБА_2 (а.с. 5).

Згідно довідки Гадяцького фахового коледжу культури і мистецтв імені І. П. Котляревського № 417 від 19.09.2020 р. ОСОБА_2 дійсно навчається в Гадяцькому фаховому коледжі культури і мистецтв імені І. П. Котляревського на четвертому курсі за спеціальністю «Менеджмент соціокультурної діяльності» денної форми навчання з 01.09.2017 р. по 30.06.2021 р. (а.с. 8).

Оскільки повнолітня дочка відповідача навчається на денній формі навчання в Гадяцькому фаховому коледжі культури і мистецтв імені І. П. Котляревського, тому дані обставини свідчать про те, що ОСОБА_2 потребує матеріальної допомоги зі сторони батьків.

Відповідач є працездатним, тому може надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці, яка продовжує навчання.

Враховуючи відсутність підстав, які б унеможливлювали надання відповідачем такої матеріальної допомоги його повнолітній дочці, яка продовжує навчання, та у розмірі визначеному позивачем, також враховуючи пріоритетність прав дитини на достатнє забезпечення потреб, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають до задоволення у повному обсязі, а саме про доцільність стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у розмірі 1/3 частини його заробітку, щомісячно до закінчення навчання, але не більше, ніж до досягнення ОСОБА_2 двадцяти трьох років.

Апеляційний суд у складі колегії суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно ч.ч.1, 2 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Статтею 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Статтею 182 СК України встановлені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Сімейний кодекс України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

Ухвалюючи рішення про стягнення аліментів на період навчання у розмірі 1/3 частини всіх видів доходу (заробітку) щомісяця, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач як батько зобов`язаний приймати участь у наданні матеріальної допомоги доньці у зв`язку з навчанням, тягар її утримання не може бути покладений тільки на матір.

З висновком суду першої інстанції про необхідність стягнення з відповідача аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчатися, погоджується колегія суддів, проте, не може погодитися з визначеним судом першої інстанції розміром аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на утримання повнолітньої доньки, а саме у розмірі 1/3 частини усіх видів доходу (заробітку) відповідача.

Так, в апеляційні скарзі ОСОБА_2 звертає увагу суду, що з його заробітної плати проводяться відрахування у зв`язку з примусовим виконанням виконавчого напису приватного нотаріуса КМНО Гуревичова О. М. №563 від 20.01.2020. Крім того, на його утриманні перебуває матір ОСОБА_6 та малолітня ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 44-52).

Зважаючи на надані сторонами докази у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що розмір аліментів слід зменшити з 1/3 до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, оскільки такий розмір аліментів відповідач буде спроможним сплачувати, він відповідає встановленим судом обставинам справи, наданим доказам та вимогам СК України.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні шляхом зменшення визначеного судом першої інстанції розміру аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_2 на її утримання, у зв`язку з продовженням навчання, з 1/3 до 1/6 частини усіх видів доходу (заробітку) щомісячно. В іншій частині рішення суду підлягає залишенню без змін, як таке, що ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині не повідомлення ОСОБА_2 про розгляд справи, що є порушенням його прав та інтересів, колегія суддів зазначає наступне.

У відповідності до вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України суд першої інстанції звернувся до відповідного органу - виконавчого комітету Соснівської сільської ради Гадяцького району Полтавської області з запитом щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_2 (а.с. 10). Згідно відповіді Соснівської сільської ради від 22.10.2020 року №02-29/18 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 12). Ухвалою Гадяцького районного суду Полтавської області від 23 жовтня 2020 року відкрито провадження у даній справі та визначено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (а.с. 13-14). 29.10.2020 року за вих.№ 526/1891/20 ОСОБА_2 направлено копію ухвали суду про відкриття провадження та копію позовної заяви ОСОБА_2 за адресою, що вказана у позовній заяві та підтвердженою довідкою Соснівської сільської ради, а саме АДРЕСА_1 (а.с. 15). Згідно матеріалів справи, направлені ОСОБА_2 судом першої інстанції копія ухвали від 23.10.2020 р. та копія позовної заяви з доданими до неї документами повернулися на адресу районного суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 17).

Згідно п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Оскільки згідно з інформацією, зазначеною у повідомленні про вручення поштового відправлення із штриховим ідентифікаторам №242, копія ухвали суду та копія позовної заяви з додаткамт ОСОБА_2 не вручено, а поштове відправлення повернуто до суду з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою»", то колегія суддів приходить до висновку, що згідно ч.6 ст. 272 ЦПК України ОСОБА_2 вручено вказане поштове відправлення і фактично він є повідомлений про розгляд справи в суді першої інстанції.

Оскільки ухвалою Полтавського апеляційного суду від 16 лютого 2021 року зупинено на час апеляційного провадження дію рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 18 грудня 2020 року, то у зв`язку із зміною рішення в частині розміру стягнутих аліментів та залишення в іншій частині рішення суду без змін, дію рішення в незміненій частині необхідно поновити.

Частиною 13 ст.141 ЦПК України визначено, що суд апеляційної чи касаційної інстанціях, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Частиною 1 та п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

З матеріалів справи вбачається, ОСОБА_2 , подаючи позовну заяву, була звільнена від сплати судового збору відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково на 50%. Таким чином, з відповідача ОСОБА_2 слід стягнути на користь держави 420,4 грн. за подачу позову до суду.

При апеляційному оскарженні рішення ОСОБА_2 сплачено 1261,20 грн. судового збору (а.с.3 6,57). Апеляційну скаргу задоволено на 100% - 50% = 50%. Таким чином, відповідач ОСОБА_2 має право на компенсацію за рахунок держави 630,60 грн. судового збору.

Відповідно до ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Оскільки з ОСОБА_2 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 420,40 грн., а за рахунок держави слід компенсувати йому 630,60 грн., то, враховуючи ч. 10 ст. 141 ЦПК України, за рахунок держави слід компенсувати ОСОБА_2 630,60 - 420,40 = 210,20 грн. судового збору.

Згідно п. 2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п. 1 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1, 2, 368 ч.1, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1, 381 - 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 18 грудня 2020 року - змінити.

Зменшити розмір аліментів, що підлягають стягненню з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на її утримання у зв`язку з продовженням навчання, з 1/3 до 1/6 частини усіх видів заробітку щомісячно.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Компенсувати ОСОБА_1 за рахунок державного бюджету в порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України, понесені ним судові витрати у розмірі 210,20 грн.

Відновити дію рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 18 грудня 2020 року у незміненій його частині.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її прийняття безпосередньо до суду касаційної інстанції, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 10 березня 2021 року.

СУДДІ: А. І. Дорош О. А. Лобов В. М. Триголов