Провадження № 2/761/2006/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2021 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Рибака М.А.

за участю секретаря Горпенюк М.А.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача-1 Матлахової Т.В.,

представника відповідача-2 ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Страхова компанія «Інго» та ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2020 року ОСОБА_2 (далі по тексту - позивач) звернувся до суду із позовом до АТ «Страхова компанія «Інго» (далі по тексту - відповідач-1) та ОСОБА_3 (далі по тексту - відповідач-2),у якому просив стягнути солідарно з відповідачів на його користь завдану шкоду джерелом підвищеної небезпеки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у сумі 51 883,00 грн. та судові витрати.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 23.09.2019 року біля 15 год. 20 хв. відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу «SsangYong Korando» д/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 та транспортного засобу «Mini Cooper S», д/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 . Так, у зазначеній ДТП, транспортний засіб «Mini Cooper S», д/н НОМЕР_2 , який належить позивачу на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 отримав механічні пошкодження задньої частини автомобіля.

Відповідно до постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 жовтня 2019 року в адміністративній справі № 369/12812/19 ОСОБА_3 , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «SsangYong Korando» д/н НОМЕР_4 на момент вчинення ДТП була забезпечена Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АО/1520771 від 05.08.2019 року у АТ «СК «Інго». За заявою позивача про здійснення страхового відшкодування від 11.10.2019 року АТ «СК «Інго» здійснило часткове відшкодування завданої шкоди та 21.02.2020 року перерахувало на рахунок СТО ФОП ОСОБА_5 44 083,86 грн.

При цьому, розмір збитків власника транспортного засобу (вартість відновлювального ремонту) склав 95 966,00 грн., що підтверджується рахунком-фактурою № MRD-6280-342406 від 03.10.2019 року, актом виконаних робіт MRD-6280-342406 від 03.10.2019 року та квитанцією від 24.12.2019 року про часткову оплату позивачем вартості відновлювального ремонту в розмірі 51 883,00 грн.

Ухвалою суду від 20 травня 2020 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

28 липня 2020 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву АТ «Страхова компанія «Інго», в якому останнім зазначено, що згідно Звіту № 781-19 від 04.11.2019 року вартість (розмір) збитків, заподіяних пошкодженням ТЗ Міні Купер» д/н НОМЕР_2 з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складає: 44 083 грн. 86 коп. Страховиком прийняте рішення про сплату страхового відшкодування, складено страховий акт № 2355274 від 13.02.2020 р. та сплачено на р/р ФОП ОСОБА_5 суми страхового відшкодування у розмірі 44 083,86 грн. Просили суд врахувати вказаний відзив при ухваленні рішення.

01 грудня 2020 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву ОСОБА_3 , в якому остання зазначила, що цивільно-правова відповідальність власника (володільця) джерела підвищеної небезпеки застрахована, у разі настання страхового випадку завдана шкода відшкодовується страховиком у межах ліміту відповідальності, встановленого договором або законом. Відповідно до страхового полісу від 05.08.2019 року №ОА/1520771 страхова сума за шкоду, завдану майну становить 100 000,00 грн., тобто розмір завданої шкоди майну позивача не перевищує ліміт відповідальності страховика. Позивачем не подано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження матеріального збитку, завданого транспортному засобу позивача, тобто не надано будь-якого висновку експертного автотоварознавчого дослідження з оцінки транспортного засобу, який би підтверджував, що вартість матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу «Міні Купер С», д/н НОМЕР_5 складає 95 966.00 гривень. Спір про стягнення в судовому порядку різниці між виплаченим страховим відшкодуванням та заподіяними позивачу матеріальними збитками в сумі 51 883,00 грн. підлягає вирішенню між позивачем та відповідачем 1-страховою компанією, тому просила у задоволенні позовних вимог до відповідача-2 відмовити в повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував.

Представник відповідача-1 в судовому засіданні проти позову заперечив, у його задоволенні просив відмовити.

Представник відповідача-2 в судовому засіданні проти позову заперечив, у його задоволенні просив відмовити.

Суд, вислухавши пояснення сторін, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 23.09.2019 року біля 15 год. 20 хв. відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу «SsangYong Korando» д/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 та транспортного засобу «Mini Cooper S», д/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 .

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 жовтня 2019 року в адміністративній справі № 369/12812/19 ОСОБА_3 , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до ч. 6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342 / 95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Згідно зі звітом № 781-19 про розмір вартості матеріального збитку завданого позивачу внаслідок пошкодження транспортного засобу «Mini Cooper S», д/н НОМЕР_2 від 04.11.2019 року, вартість відновлювального ремонту складає 61 918,60 грн., з яких 44 083,86 грн. - вартість запчастин.

Разом з тим, розмір збитків власника транспортного засобу (вартість відновлювального ремонту) склав 95 966,00 грн., що підтверджується рахунком-фактурою № MRD-6280-342406 від 03.10.2019 року, актом виконаних робіт MRD-6280-342406 від 03.10.2019 року.

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «SsangYong Korando» д/н НОМЕР_4 на момент вчинення ДТП була забезпечена Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АО/1520771 від 05.08.2019 року у АТ «СК «Інго».

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Частина 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

За ст. 6 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Положеннями ч. 1 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 36 Закону, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків.

За змістом ст. 29, п. 32.7 ст. 32 вказаного Закону, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, а страховик не відшкодовує шкоду, пов`язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу.

Отже, обов`язок з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» покладено на страховика винної особи у межах, встановлених цим Законом та договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Таким чином, відповідач як страховик відповідальності особи, винної у дорожньо-транспортній пригоді, на підставі спеціальної норми статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснює відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, а різницю між реальними збитками і зазначеним відновлювальним ремонтом згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодовує особа, яка завдала збитків.

Відповідні роз`яснення містяться і в п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року N 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки».

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 1 та ч. 2 ст. 1187 ЦК України).

Згідно зі ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно п. 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013, № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Так, під час розгляду справи встановлено, що транспортний засіб, яким керувала відповідач-2 під час ДТП був застрахований в АТ «СК «Інго», що підтверджується полісом Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АО/1520771 від 05.08.2019 року, з лімітом відповідальності за шкоду заподіяну майну - 100000 грн.

Страховиком було прийняте рішення про сплату страхового відшкодування, складено страховий акт № 2355274 від 13.02.2020 р. та сплачено на р/р ФОП ОСОБА_5 суми страхового відшкодування у розмірі 44 083,86 грн.

Проте, розмір оціненої шкоди згідно із висновком склав 61918,60 грн.

Таким чином, з АТ «СК «Інго» підлягає стягненню сума завданої позивачу майнової шкоди у розмірі 17 834,74 грн. (61918,60-44083,86) в межах суми ліміту відповідальності страховика за полісом.

Відповідно до п. 49 постанови Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/18006/15-ц від 04.07.2018 року вказано, що відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП майну третьої особи.

Відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Таким чином, оскільки розмір оціненої шкоди склав 61918,60 грн., несплаченою залишилась сума коштів в розмірі 34047,40 грн. (95966,00-61918,60).

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частина друга статті 14 ЦК України).

Відповідно до статті 511 ЦК України зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Згідно з частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

З огляду на вищенаведене, потерпіла особа має право на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоду.

Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобов`язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі статтею 599 ЦК України виконанням, проведеним належним чином.

Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

Оскільки сума страхової виплати є недостатньо для покриття завданої позивачу матеріальної шкоди, різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою має бути сплачена безпосередньо відповідачем-2 у відповідності до положень ст. 1194 ЦК України, що складає 34047,40 грн. (95966,00-61918,60).

Відповідно до ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога вникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Між позивачем та відповідачами відсутній договір, тому солідарний обов`язок боржників не може виникнути перед позивачем згідно договору. В даному випадку відсутній факт неподільності предмету зобов`язання, так як у відповідача-2 обов`язок з відшкодування шкоди виникає з закону, у відповідача-1 обов`язок виникає з договору страхування.

Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення вимоги про солідарне стягнення завданої шкоди.

За таких обставин суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та необхідності стягнення з Акціонерного товариства «Страхова компанія «Інго» на користь ОСОБА_2 суму страхового відшкодування в розмірі 17834,74 грн.та з ОСОБА_3 суму завданої матеріальної шкоди в розмірі 34047,40 грн.

Заперечення відповідачів, викладені у відзивах на позов судом відхиляються, оскільки в даному випадку судом було встановлено, що відповідач-1 фактично не доплатив частину суми страхового відшкодування, а відповідач-2 зобов`язаний сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно із ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір, а також витрати на оплату судової експертизи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, з АТ «СК «Інго» на користь позивача підлягає до стягнення сума сплачено ним судового збору при зверненні до суду з даним позовом у розмірі 289,02 грн., з ОСОБА_3 на користь позивача підлягає до стягнення сума сплачено ним судового збору при зверненні до суду з даним позовом у розмірі 551,77 грн.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Керуючись ст. ст. 133,141, 259, 263, 264, 265, 268, 272 ЦПК України, ст.ст. 511, 541, 636, 1166, 1192 ЦК України, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» , суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Страхова компанія «Інго» та ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки - задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства «Страхова компанія «Інго» на користь ОСОБА_2 суму страхового відшкодування в розмірі 17834,74 грн. та 289,02 грн. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму завданої матеріальної шкоди в розмірі 34047,40 грн. та 551,77 грн. судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити учасників справи:

ОСОБА_2 : АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Акціонерне товариство «Страхова компанія «Інго»: м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 33, .

ОСОБА_3 : АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_7 .

СУДДЯ М.А. РИБАК

Повний текст рішення складено 09.03.2021 року.