К И Ї В С Ь К И Й А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

7 липня 2021 року місто Київ

справа № 755/7722/18

апеляційне провадження № 88-ц/824/17/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Головачова Я.В.,

суддів: Вербової І.М., Андрієнко А.М.,

за участю секретаря судового засідання: Коцюрби Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяви ОСОБА_1 ; ОСОБА_2 про перегляд постанови Київського апеляційного суду від 9 липня 2019 року за нововиявленими обставинами у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва у складі судді Гончарука В.П. від 4 березня 2019 року у справі за позовом Державної іпотечної установи до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2018 року Державна іпотечна установа звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Позов обґрунтовано тим, що 20 жовтня 2004 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Банк "Фінанси та Кредит" (далі - ТОВ "Банк "Фінанси та Кредит") та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 1333pvi-10-04, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 35 391 доларів США зі сплатою 12 % річних строком до 20 жовтня 2019 року.

Того ж дня, на забезпечення виконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором, між ТОВ "Банк "Фінанси та Кредит", ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , ОСОБА_2 укладено окремі договори поруки № 1333/1 та 1333/2.

27 грудня 2004 року між ТОВ "Банк "Фінанси та Кредит" та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки № 6542, за умовами якого іпотекодавець передав банку належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_1 .

11 лютого 2015 року між ТОВ "Банк "Фінанси та Кредит" та Державною іпотечною установою укладено договір відступлення права вимоги № 17/4-В, відповідно до якого ТОВ "Банк "Фінанси та Кредит" передав Державній іпотечній установі всі права вимоги за кредитним договором, іпотечним договором та договорами поруки.

Відповідачі порушили умови договору, внаслідок чого станом на 20 лютого 2018 року утворилась заборгованість в розмірі 660 115 грн. 67 коп., з яких: основна сума боргу - 403 035 грн. 25 коп.; нараховані відсотки - 119 164 грн. 11 коп.; пеня - 93 963 грн. 11 коп.; інфляційні втрати - 43 953 грн. 20 коп.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 4 березня 2019 року позов

Державної іпотечної установи задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь Державної іпотечної установи заборгованість за кредитним договором, яка станом на 20 лютого 2018 року складає суму основного боргу в розмірі 403 035 грн. 25 коп., нараховані відсотки в розмірі 119 164 грн. 11 коп., пеню в розмірі 93 963 грн. 11 коп., інфляційні втрати в розмірі 43 953 грн. 20 коп., а всього 660 115 грн. 67 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь Державної іпотечної установи витраті по сплаті судового збору по 3 300 грн. 58 коп. з кожного.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та її узагальнені доводи

Не погоджуючись з судовим рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу у якій просив рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Скаржник зазначав, що рішення суду належним чином не обґрунтовано; Державна іпотечна установа не набула права вимоги за кредитним договором на підставі договору відступлення права вимоги від 11 лютого 2015 року; сума заборгованості за кредитним договором не доведена; інфляційні втрати не підлягають стягненню, оскільки кредит надавався у доларах США, а тому знецінення грошових коштів не відбулося.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Київського апеляційного суду від 9 липня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

РішенняДніпровського районного суду міста Києва від 4 березня 2019 року в частині солідарного стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь Державної іпотечної установи пені за прострочення сплати кредитних коштів у розмірі 93 963 грн. 11 коп. та інфляційних втрат у розмірі 43 953 грн. 20 коп. скасовано і ухвалено нове судове рішення про відмову у задоволенні позову в цій частині. Зменшено суму судового збору, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь Державної іпотечної установи, з 3 300 грн. 58 коп. до 2 611 грн. 09 коп. з кожного. В іншій частині рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 4 березня 2019 року залишено без змін.

Короткий зміст заяви та її узагальнені доводи

У травні 2020 року ОСОБА_1 ; ОСОБА_2 звернулися до суду апеляційної інстанції із заявами про перегляд постанови Київського апеляційного суду від 9 липня 2019 року за нововиявленими обставинами, посилаючись на те, що стягнута судом сума основного боргу в розмірі 403 035 грн. 25 коп. та нарахованих відсотків в розмірі 119 164 грн. 11 коп., складається в тому числі зі встановленої пунктом 4.9. кредитного договору № 1333pvi-10-04 від 20 жовтня 2004 року суми комісії. Разом з тим, рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 27 червня 2019 року, яке набрало законної сили 29 липня 2019 року, пункт 4.9 вказаного кредитного договору визнано недійсним. Ураховуючи зазначене, розмір заборгованості повинен бути переглянутим. Крім того, заявники зауважують, що право вимоги Державної іпотечної установи за спірним кредитним договором виникло лише з 23 червня 2020 року, що підтверджуються публікацією на її офіційному сайті, а тому станом на момент розгляду справи, позивач не мав права звертатися до суду з указаним позовом.

Посилаючись на те, що встановлена рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 27 червня 2019 року недійсність умов кредитного договору в частині сплати комісії є нововиявленою обставиною, заявники просили скасувати постанову Київського апеляційного суду від 9 липня 2019 року в частині солідарного стягнення з відповідачів на користь Державної Іпотечної установи суми основного боргу в розмірі 403 035 грн. 25 коп., нараховані відсотки в розмірі 119 164 грн. 11 коп. та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити Державній іпотечній установі у солідарному стягнення вказаних сум.

Процесуальні дії вчинені судом апеляційної інстанції

Ухвалами Київського апеляційного суду від 23 червня 2020 року та 26 червня 2020 року відкрито провадження у справі за заявами ОСОБА_1 ; ОСОБА_2 про перегляд постанови Київського апеляційного суду від 9 липня 2019 року за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 1 грудня 2020 року витребувано з Державної іпотечної установи детальний розрахунок заборгованості за кредитним договором від 20 жовтня 2014 року № 1333pvi-10-04, укладений між Банк "Фінанси та Кредит", ТОВ та ОСОБА_1 , який включає: суму отриманого кредиту, суму погашеного кредиту, суму нарахованих відсотків, суму сплачених відсотків, розмір щомісячних ануїтетних платежів та їх складові за період з 20 жовтня 2004 року по 17 вересня 2015 року, загальний розмір заборгованості за простроченими платежами з їх детальним описом (сплата ануїтетних платежів по тілу кредиту, процентам, комісії, передбаченої та нарахованої згідно пункту 4.9 кредитного договору від 20 жовтня 2014 року № 1333pvi-10-04).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 26 січня 2021 року витребувано з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб детальний розрахунок заборгованості за кредитним договором від 20 жовтня 2014 року № 1333pvi-10-04.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 25 травня 2021 року витребувано з ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" детальний розрахунок заборгованості за кредитним договором від 20 жовтня 2014 року № 1333pvi-10-04.

Позиція учасників справи, які з`явилися в судове засідання

ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та їх представник ОСОБА_4 в суді апеляційної інстанції підтримали подану заяву та додатково зазначили, що згідно наданого

ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" розрахунку заборгованості за кредитним договором № 1333pvi-10-04 від 20 жовтня 2014 року сума сплаченої комісійної винагороди склала 50 538 грн. 15 коп. Оскільки судом було визнано недійсним пункт договору, який передбачав сплату комісії, вважають за можливе зменшити основний борг на суму сплаченої комісійної винагороди.

Представник Державної іпотечної установи - Подольський А.Ю. заперечував проти задоволення заяви та просив залишити постанову суду апеляційної інстанції без змін.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом установлено, що 20 жовтня 2004 року між ТОВ "Банк "Фінанси та Кредит" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 1333pvi-10-04, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 35 391 доларів США, з кінцевим терміном його повернення 20 жовтня 2019 року, зі сплатою 12 процентів річних.

Пунктом 4.9. кредитного договору передбачено, що позичальник щомісячно в строк до 10 числа кожного місяця сплачує у складі щомісячного платежу комісійну винагороду за надання кредитних ресурсів у розмірі 431 грн. 95 коп. У зазначений строк сплачується комісійна винагорода за попередній календарний місяць. Комісійна винагорода сплачується шляхом зарахування відповідної суми на рахунок № НОМЕР_1 .

В забезпечення виконання відповідачем ОСОБА_1 зобов`язань за вказаним кредитним договором, 20 жовтня 2004 року між ТОВ "Банк "Фінанси та Кредит", ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , ОСОБА_2 укладено договори поруки № 1333/1 та 1333/2.

27 грудня 2004 року між ТОВ "Банк "Фінанси та Кредит" та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки № 6542, за умовами якого іпотекодавець передав банку належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_1 .

11 лютого 2015 року між ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" та Державною іпотечною установою укладено договір відступлення права вимоги № 17/4-В, згідно умов якого первісний кредитор (ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит") відступає, а новий кредитор набуває всі права вимоги за договорами ( кредитним, іпотечним, поруки, тощо), вказаних в додатках до цього договору (за кредитним договором № 1333pvi-10-04 від 20 жовтня 2004 року та договорами поруки № 1333/1, 1333/2 від 20 жовтня 2004 року) (том І а. с. 26-30).

Згідно довідки про стан заборгованості за договором про іпотечний кредит № 1333pvi-10-04 від 20 жовтня 2004 року станом на 20 лютого 2018 року у ОСОБА_1 виникла заборгованість в розмірі 660 115 грн. 67 коп., яка складається з: основної суми боргу в розмірі 403 035 грн. 25 коп.; прострочених відсотків за період з 17 вересня 2015 року по 20 лютого 2018 року в розмірі 119 164 грн. 11 коп.; пені в розмірі 93 963 грн. 11 коп. та інфляційних втрат в розмірі 43 953 грн. 20 коп. (том І а.с. 7)

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 4 березня 2019 року позов Державної іпотечної установи задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь Державної іпотечної установи заборгованість за кредитним договором, яка станом на 20 лютого 2018 року складає суму основного боргу в розмірі 403 035 грн. 25 коп., нараховані відсотки в розмірі 119 164 грн. 11 коп., пеню в розмірі 93 963 грн. 11 коп., інфляційні втрати в розмірі 43 953 грн. 20 коп., а всього 660 115 грн. 67 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь Державної іпотечної установи витраті по сплаті судового збору по 3 300 грн. 58 коп. з кожного.

Постановою Київського апеляційного суду від 9 липня 2019 року рішенняДніпровського районного суду міста Києва від 4 березня 2019 року в частині солідарного стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь Державної іпотечної установи пені за прострочення сплати кредитних коштів у розмірі 93 963 грн. 11 коп. та інфляційних втрат у розмірі 43 953 грн. 20 коп. скасовано і ухвалено нове судове рішення про відмову у задоволенні позову в цій частині. В іншій частині рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 4 березня 2019 року залишено без змін.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 27 червня 2019 року (справа № 755/7141/19) визнано недійсним пункт 4.9. кредитного договору № 1333pvi-10-04, укладеного 20 жовтня 2004 року між ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" та ОСОБА_1 .

Позиція суду

Розглянувши справу в межах доводів заяв, перевіривши законність і обґрунтованість прийнятої постанови в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що заяви про перегляд постанови Київського апеляційного суду від 9 липня 2019 року за нововиявленими обставинами не підлягають задоволенню.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини 1, пункту 1 частини 2 статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

За змістом наведених правових норм необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктом 1 частини 2 статті 423 ЦПК України є те, що зазначені обставини є істотними та існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки учасників справи. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Перший критерій для віднесення обставин до категорій нововиявлених для суду становить істотність цих обставин для вирішення справи.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Другий критерій для віднесення обставин до категорії нововиявлених для суду становить доведеність того, що такі обставини не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими учасникам справи, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами. Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду за нововиявленими обставинами судового рішення.

Як убачається з матеріалів справи, підставою для звернення ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до суду із заявою про перегляд постанови Київського апеляційного суду від 9 липня 2019 року у зв`язку із нововиявленими обставинами стало ухвалення Дніпровським районним судом міста Києва від 27 червня 2019 року рішення, яким визнано недійсним пункт 4.9. кредитного договору № 1333pvi-10-04, укладеного 20 жовтня 2004 року, яким встановлювалась щомісячна комісійні винагорода в розмірі 431 грн. 95 коп.

Заявника вважали, що звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором Державною іпотечною установою до суми основного боргу в розмірі 403 035 грн. 25 коп. та прострочених відсотків в розмірі 119 164 грн. 11 коп. була включена несплачена комісійна винагорода (станом на 20 лютого 2018 року).

Разом з тим, з витребуваних судом розрахунків заборгованості, наданих зокрема ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" та Державною іпотечною установою, убачається, що до суми боргу не включено комісійну винагороду (том ІІІ а.с. 83-89, 116), а тому доводи заявників в цій частині є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи. Питання ж про зарахування вже сплаченої комісійної винагороди до суми боргу не може бути вирішено у даному провадженні під час розгляду заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Посилання у заявах на те, що право вимоги Державної іпотечної установи за спірним кредитним договором виникло лише з 23 червня 2020 року, що підтверджуються публікацією на її офіційному сайті, а тому станом на момент розгляду справи, позивач не мав права звертатися до суду з указаним позовом не можна вважати нововиявленими обставинами, оскільки такі доводи були предметом апеляційної скарги, яким суд надав відповідну правову оцінку за наслідками розгляду справи.

Стосовно невідповідності розміру основного боргу та відсотків за користування кредитом (станом на 20 лютого 2018 року), які міститься у розрахунках Державної іпотечної установи (том І а.с. 7) та ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" (том ІІІ а.с. 83-89) слід зазначити, що такі обставини не можна вважати нововиявленими, оскільки вони потребують переоцінки доказів, що виходить за межі перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.

При цьому колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності.

Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Винятки із цього принципу можуть мати

місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що наведені заявниками обставини не спростовують висновки, покладені в основу постанови Київського апеляційного суду від 9 липня 2019 року та не мають істотного значення для правильного вирішення спору. Такі обставини не є нововиявленими, а тому не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у справі.

Таким чином, заяви ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами ухваленого у справі рішення задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 423, 429, ЦПК України, суд

у х в а л и в :

У задоволенні заяв ОСОБА_1 ; ОСОБА_2 про перегляд постанови Київського апеляційного суду від 9 липня 2019 року за нововиявленими обставинами відмовити.

Залишити в силі постанову Київського апеляційного суду від 9 липня 2019 року.

Ухвала суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий Судді: