ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-з/821/53/21
15 липня 2021 року :Черкаський апеляційний суд в складі:
суддів Бондаренка С. І., Вініченка Б.Б., Новікова О.М.
за участю секретаря Анкудінов О.І.
розглянувши в м. Черкаси заяву адвоката Степаненка Олександра Михайловича про здійснення розподілу судових витрат за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 31 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, -
У травні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя.
Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 31 березня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Черкаського апеляційного суду від 01 липня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 31 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя залишено без задоволення, а рішення суду залишено без змін.

01 липня 2021 року адвокатом Степаненко Олександром Михайловичем подано заяву про наміри подати докази про розмір витрат, які відповідач ОСОБА_3 сплатила та має сплатити у зв`язку з розглядом цієї справи, протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

02 липня 2021 року до Черкаського апеляційного суду подана заява адвоката Степаненка О. М . в порядку ч.8 ст. 141 ЦПК та надано докази судових витрат. В заяві вказано, що розмір винагороди за надання правничої допомоги визначений у договорі у вигляді фіксованої суми, не змінювався в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу.

Також до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду ( п.4 ч.1 ст. 133 ЦПК України).

Доказом таких витрат є квитанції оплати надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи на виконання вимог ч.4 ст. 360 ЦПК України на суму 43 гривні.

Таким чином судові витрати на загальну суму 10043 гривні покладаються на позивача ОСОБА_2 та підлягають стягненню на користь відповідача ОСОБА_3 .

У запереченні на подану заяву адвоката про стягнення витрат на правову допомогу ОСОБА_2 просить відмовити у її задоволенні, посилаючись на те, що витрати на правову допомогу є завищеним та неспівмірними з обсягом наданих послуг адвоката. Зокрема, з детального опису робіт наданого представником відповідача вбачається, що було здійснено аналіз мотивів рішення суду першої інстанції, вивчення практики Верховн6ого суду у справі № 466/9338/16-ц та практики ЄСПЛ у справах «Стаббінгс проти Сполученого Королівства» «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії» . Однак у рішенні суду першої інстанції вже викладена вказана судова практика, тим більше про неї взагалі не було зазначено у відзиві. Щодо самого відзиву, то він не містить ґрунтовного аналізу норм матеріального та процесуального права, значною мірою відтворює висновки рішення суду першої інстанції, тому час в 3 години не відповідає реальному обсягу часу витраченого на написання відзиву. Так само і час на складання детального опису робіт та заяви про ухвалення додаткового рішення у справі є неспівмірним з реально витраченим часом.

Вивчивши подану заяву суд приходить до висновку про її часткове задоволення виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 270 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Відповідно до положень ч.1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Пунктами 1-3 ч.2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі частково задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу понесених ОСОБА_3 заявником надано договір про надання правової допомоги № 1308 від 08 червня 2021 року, укладений між ОСОБА_3 та адвокатом Степаненко О.М.; додаткову угоду № 1308/1 до договору про надання правової допомоги № 1308 від 08 червня 2021 року, в якій вказано визначений розмір вартості послуг (гонорару) - 10000 гривень;детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом;докази на підтвердження вчинення оплат ОСОБА_3 - меморіальний ордер № @2PL219008 від 18 червня 2021 року (6000 гривень) меморіальний ордер № @2PL382551 від 01 липня 2021 року (4000 гривень); квитанції про оплату надсилання копій відзиву.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, фінансового стану обох сторін та інших обставин.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

З наданого до суду адвокатом Степаненко О.М. опису виконаних робіт, ОСОБА_3 надані наступні правничі послуги: особиста співбесіда з клієнтом, з`ясування підстав та мети звернення, надання попередньої усної консультації і роз`яснень з приводу процесуальних моментів апеляційного розгляду, обмін документами із замовником, складання договору про надання правової допомоги -2 год.; ознайомлення з матеріалами цивільної справи в Черкаському апеляційному суді, виготовлення копій документів - 2 год.; аналіз мотивів рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 31 березня 2021 року, дослідження доводів апеляційної скарги, інших документів та судових рішень, на які є посилання як в апеляційній скарзі так і в оскаржуваному рішенні - 2 год.;вивчення судової практики Верховного Суду та Європейського суду з прав людини - 2 год.; підготовка відзиву на апеляційну скаргу - 3 год.; участь у судовому засіданні - 1 год.; складання детального опису робіт - 1 год.; складання заяви про судові витрати - 2 год.

Апеляційний суд, дослідивши наявні у справі докази, надані на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу звертає увагу на неспівмірність заявлених вимог, зокрема, на те, що розрахунок робіт не співпадає із витраченим часом.

Так, в детальному описі робіт (наданих послуг), виконаних робіт вказано, що адвокатом було здійснено аналіз мотивів рішення суду першої інстанції, вивчення практики Верховного суду у справі № 466/9338/16-ц та практики ЄСПЛ у справах «Стаббінгс проти Сполученого Королівства» «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії». Проте, вказана судова практика викладена у рішенні суду першої інстанції, у відзиві на апеляційну скаргу про неї не зазначено, тому суд приходить до висновку, що зазначений на це час у 2 години є необґрунтованим.

Стосовно зазначеного часу у 3 години, які були витрачені на підготовку відзиву на апеляційну скаргу, то враховуючи його зміст та обсяг суд приходить до висновку, що зазначений час є завищеним. Теж саме стосується і часу вказаного на складання детального опису робіт (1 година), що не відповідає критерію реальності затраченого часу.

Крім того, згідно з протоколом судового засідання 01 липня 2021 року в суді апеляційної інстанції воно тривало 24 хвилини (початок звукозапису 09:39:31; закінчення 10:03:34), а не як зазначено у описі 1 годину.

Враховуючи вищевикладене та складність справи, з урахуванням виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність зменшення їх розміру до 6000 гривень.

Окрім цього підлягають стягненню також понесені стороною витрати на по оплаті вартості надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи в розмірі 43 гривні.

Керуючись ст. ст. 133, 137, 141 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Заяву адвоката Степаненка Олександра Михайловича про здійснення розподілу судових витрат за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 31 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 понесені судові витрати під час розгляду судом апеляційної інстанції цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя в розмірі 6043 гривень.

В іншій частині заяву залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст додаткової постанови виготовлений 15 липня 2021 року.

Судді