Справа №295/6353/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.07.2021 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

Головуючого судді Чішман Л.М.,

за участю секретаря судового зсідання Лайчук В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Житомира скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

Скаржник звернулась до суду зі скаргою, в якій просить визнати протиправною бездіяльність державного виконавця Войтко Н.В., що полягає у невнесенні відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження, нездійсненні розрахунку заборгованості по сплаті аліментів, а також у не зверненні стягнення на заробітну плату боржника; зобов`язати державного виконавця Войтко Н.В. внести відомості про боржника до реєстру боржників у виконавчому провадженні №64902991, здійснити розрахунок заборгованості по сплаті аліментів, здійснити звернення стягнення на заробітну плату боржника, яку він отримує у Іноземному підприємстві "ЄВРОГОЛД ІНДЕСТРІЗ ЛТД", винести мотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

В обгрунтування скарги вказано, що з моменту подання виконавчого листа про стягнення аліментів для примусового виконання та до звернення до суду з даною скаргою, ОСОБА_1 не отримала жодних коштів, стягнутих в рамках виконавчого провадження. Станом на 01.07.2021 року заборгованість по аліментах становить 64 400,00 грн, та з урахуванням розміру заборгованості державним виконавцем не було внесено відомостей про ОСОБА_2 до реєстру боржників, за бездіяльності державного виконавця Войтко Н.В. не було направлено постанови про звернення стягнення із заробітної плати боржника, не прийнято постанови про обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

ОСОБА_1 заявила клопотання про проведення розгляду справи без її участі, скаргу підтримала та просила задовольнити.

Боржник ОСОБА_2 та державний виконавець Войтко Н.В. в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. З Богунського відділу державної виконавчої служби у м. Житомирі надійшли копії матеріалів виконавчого провадження №64902991.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

22.03.2021 року, на підставі заяви ОСОБА_1 та виконавчого листа, виданого Богунським районним судом м. Житомира 18.10.2018 року №295/6353/18, старшим державним виконавцем Богунського ВДВС у м. Житомирі Войтко Н.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №64902991 щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 23.05.2018 року до досягнення дитиною повноліття, в розмірі 1800 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З матеріалів виконавчого провадження №64902991 встановлено, що за період примусового виконання рішення суду було відкрито виконавче провадження та визначено розмір мінімальних витрат виконавчого провадження; здійснено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів; отримано відповіді з Пенсійного фонду України про відсутність пенсії, Міністерства внутрішніх справі про відсутність зареєстрованих транспортних засобів; отримано відповідь з Державної фіскальної служби про наявність відкритих рахунків ОСОБА_2 , про джерела отримання доходів останнього; винесено постанову про арешт коштів боржника; отримано відповідь з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та встановлено відсутність у боржника майна; накладено арешт на все майно боржника.

Статтею 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

Частина перша ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначає, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини першої цієї статті.

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що державним виконавцем здійснювався розрахунок заборгованості зі сплати аліментів та згідно якого станом на 01.07.2021 року заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів становить 67 006,45 грн.

На підставі чого, скарга в частині заявленої вимоги про зобов`язання державного виконавця здійснити розрахунок заборгованості до задоволення не підлягає.

Згідно ч. 5 ст. 9 Закону України «Про виконавче провадження» відомості про боржника вносяться до Єдиного реєстру боржників (крім відомостей щодо боржників, якими є державні органи, органи місцевого самоврядування, а також боржників, які не мають заборгованості за виконавчим документом про стягнення періодичних платежів більше трьох місяців, та боржників за рішенням немайнового характеру) одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження.

Таким чином, підставою для внесення до Єдиного реєстру боржників відомостей про боржника у випадку відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом про стягнення періодичних платежів (аліментів) є лише наявна заборгованість по аліментам більше трьох місяців.

Відповідно до п. 1 ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Таким чином, підставою для винесення постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі є лише наявна заборгованість по аліментам, яка перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці.

Як вже встановлено судом, державним виконавцем здійснювався розрахунок заборгованості зі сплати аліментів та згідно якого станом на 01.07.2021 року заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів становить 67 006,45 грн, за період з 01.05.2018 року по 01.07.2021 року ОСОБА_2 не було сплачено коштів в рахунок боргу.

Натомість, попри наявну заборгованість щодо сплати аліментів, державним виконавцем не було вжито заходів, які передбачені Законом України «Про виконавче провадження».

Судом враховується і те, що забезпечення державою виконання судового рішення як невід`ємної складової права кожного на судовий захист закладено на конституційному рівні у зв`язку із внесенням Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» від 02.06.2016 року № 1401-VIII змін до Конституції України та доповненням її, зокрема, статті 129-1, частиною другою якої передбачено, що держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Конституційний Суд України, взявши до уваги статті 3, 8, частини першу, другу статті 55, частини першу, другу статті 129-1 Конституції України, свої юридичні висновки щодо визначення виконання судового рішення складовою конституційного права на судовий захист, дійшов висновку, що держава, створюючи належні національні організаційно-правові механізми реалізації права на виконання судового рішення, повинна не лише впроваджувати ефективні системи виконання судових рішень, а й забезпечувати функціонування цих систем у такий спосіб, щоб доступ до них мала кожна особа, на користь якої ухвалене обов`язкове судове рішення, у разі, якщо це рішення не виконується, у тому числі державним органом.

Визначений у законі порядок забезпечення державою виконання судового рішення має відповідати принципам верховенства права та справедливості, гарантувати конституційне право на судовий захист; невиконання державою позитивного обов`язку щодо забезпечення функціонування запроваджуваної нею системи виконання судових рішень призводить до обмеження конституційного права на судовий захист та нівелює його сутність.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що визначене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава і її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (пункт 43 рішення у справі «Шмалько проти України», заява № 60750/00; пункт 84 рішення у справі «Валерій Фуклєв проти України», заява № 6318/03; пункт 64 рішення у справі «Apostol v. Georgia», заява № 30779/04; пункти 46, 51, 54 рішення у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України», заява № 40450/04).

Більше того, рішення про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та його ефективне виконання носить важливе значення для забезпечення та захисту відповідного права дитини.

Невжиття державним виконавцем заходів щодо додаткового стимулювання боржника до сплати аліментів на утримання своєї ж дитини, зокрема, внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників, встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, порушують право ОСОБА_1 на справедливий судовий захист, невід`ємною складовою якого є право на виконання судового рішення, та призводить до безпідставного невиконання судового рішення.

Статтею 451 ЦПК України встановлено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Згідно п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов`язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав. При цьому суд не має права зобов`язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби, наприклад, постановити ухвалу про зупинення виконавчого провадження у випадках, передбачених статтями 37 - 38 Закону про виконавче провадження, проте може привести визначений державним виконавцем строк зупинення провадження у відповідність із законом шляхом його скорочення (частина третя статті 39 Закону про виконавче провадження).

З урахуванням чого, а також меж повноважень суду при розгляді скарг на бездіяльність державного виконавця, суд вважає, що наявні підстави для визнання неправомірною бездіяльності державного виконавця щодо невжиття заходів для внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників, встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, у зв`язку із чим скарга підлягає до часткового задоволення з одночасним зобов`язанням державного виконавця усунути порушення прав скаржника.

На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст. 447-452 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Войтко Н.В., що полягають у невжитті заходів щодо внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників, встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі та зобов"язати державного виконавця Войтко Н.В. вирішити питання щодо усунення порушеннь прав стягувача.

В задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира, протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.М.Чішман