Справа № 152/534/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2021 року м. Шаргород

Шаргородський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого Войнаровського І.В.,

за участі:

секретаря Дешевої В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Мурафської сільської територіальної громади про встановлення юридичного факту родинних відносин та про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

у с т а н о в и в :

29 квітня 2021 року ОСОБА_1 (надалі позивач) звернулася до суду із зазначеним вище позовом.

В обгрунтування позову зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її бабка ОСОБА_4 , яка на день смерті постійно проживала і була зареєстрована в с. Юхимівка Шаргородського району Вінницької області.

Після її смерті залишилася спадщина, яка складається у тому числі, із права на земельну частку (пай), площею 1,43 умовних кадастрових гектарах на території Мурафської територіальної громади (Юхимівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області). На цю земельну ділянку ОСОБА_4 був виданий сертифікат на земельну частку (пай) серії ВН № 0373976, зареєстрований 7 серпня 1997 року за № 676, виданий на підставі рішення Шаргородської райдержадміністрації від 12 червня 1997 року за № 130.

Позивач є спадкоємцем майна після смерті бабки за законом. Спадщину після смерті бабки вона прийняла, проте не може оформити спадкові права на земельну частку (пай) через відсутність правовстановлюючого документу, у зв`язку з чим нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай).

Крім того, з наявних у неї документів неможливо встановити факт родинних відносин між нею та бабкою ОСОБА_4 і відповідно, довести, що вона є її спадкоємицею, оскільки ОСОБА_4 після укладення шлюбу з ОСОБА_5 змінила прізвище на « ОСОБА_6 », в свідоцтві про народження її матері ОСОБА_7 батьками вказані ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , тоді як у свідоцтві про смерть бабка зазначена як ОСОБА_4 . З повідомлення Шаргородського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління юстиції (м.Хмельницький), наданого ОСОБА_1 на її заяву, вбачається, що згідно Державного реєстру актів цивільного стану громадян актовий запис про розірвання шлюбу ОСОБА_5 та ОСОБА_8 відсутній і їй рекомендовано звернутися до суду.

Посилаючись на вище викладене, а також на те, що встановлення факту родинних відносин дозволяє реалізувати право на отримання спадщини, позивач просить встановити юридичний факт, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Юхимівка Шаргородського району Вінницької області, є її бабкою. Визнати за ОСОБА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 бабки - ОСОБА_4 , право на земельну частку (пай), площею 1,43 умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, вартістю 12252 грн 45 коп, станом на 21 серпня 2007 року, яка знаходиться на території Мурафської сільської територіальної громади (Юхимівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області) та належала їй на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0373976, зареєстрованого 7 серпня 1997 року за № 676, виданого на підставі рішення Шаргородської районної державної адміністрації № 130 від 12 червня 1997 року.

В останнє судове засідання 06.07.2021 сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Одночасно, 06.07.2021 від представника позивача адвоката Філатова А.В. до суду надійшла заява про розгляд справи без його та позивача участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі (а.с. 54).

21.05.2021 представник відповідача Мурафської сільської ради Шаргородського району Вінницької області сільський голова Літвіненко О. подав до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника сільської ради, позовні вимоги визнає, не заперечує щодо їх задоволення (а.с. 28,29).

24.05.2021 від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі (а.с. 37, 38).

Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_7 05.07.2021 до суду надійшла заява, з якої вбачається, що оскільки він є рідним сином ОСОБА_4 , то має право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом; в суд не може приїхати за станом здоров`я (а.с.52).

За вказаних обставин, суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з?ясувавши усі обставини, об?єктивно оцінивши усі досліджені докази, суд доходить висновку про задоволення позовної заяви, виходячи із наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 в селі Юхимівка Шаргородського району Вінницької області померла мати позивача ОСОБА_7 , що підтверджується копією повторного свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 11) та копією свідоцтва про народження позивача серії НОМЕР_2 , де батьками зазначені « ОСОБА_9 » та « ОСОБА_7 » (а.с.9).

Після одруження позивач змінила прізвище з « ОСОБА_10 » на « ОСОБА_11 », що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 (а.с.10).

ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Юхимівка Шаргородського району Вінницької області померла ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 (а.с.15).

Після смерті ОСОБА_4 залишилася спадщина, яка складається у тому числі, із права на земельну частку (пай), площею 1,43 умовних кадастрових гектарах на території Юхимівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області.

Позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем майна після смерті бабки ОСОБА_4 за законом, оскільки є її онукою.

Інші спадкоємці треті особи, які не заявляють самостінийх вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 , ОСОБА_3 спадщини після смерті ОСОБА_4 не прийняли, що зокрема підтверджується копією заяви ОСОБА_2 та копією витягу зі Спадкового реєстру № 61637164 від 11 вересня 2020 року, з якого вбачається, що спадкова справа до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 не заводилася (а.с.21).

Спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняла позивач ОСОБА_1 , проте не може оформити спадкові права на земельну частку (пай) через відсутність правовстановлюючого документу сертифікату на право на земельну частку (пай), у зв`язку із чим 08 вересня 2020 року державним нотаріусом Шаргородської державної нотаріальної контори Хлапоніним О.О. відмовлено у вчиненні нотаріальної дії (а.с.20).

З листа Відділу у Шаргородському районі ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області від 14 вересня 2020 року № С-335/0-0.40-860/152-20 вбачається, що відповідно до Книги реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) ОСОБА_4 був виданий сертифікат на земельну частку (пай) серії ВН № 0373976, зареєстрований 7 серпня 1997 року за № 676, площею 1,43 умовних кадастрових гектарах, виданий на підставі рішення Шаргородської районної державної адміністрації від 12 червня 1997 року за № 130, на території Юхимівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області (а.с. 17).

Зазначений вище сертифікат на земельну частку (пай), виданий ОСОБА_4 , був втрачений, у зв`язку із чим у газеті «Шаргородщина» поміщено оголошення про втрату сертифікату та визнання його недійсним (а.с. 18).

Отже, оскільки судом встановлено, що спадкодавець ОСОБА_4 на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай), що був втрачений, набула право на земельну частку (пай), площею 1,43 умовних кадастрових гектари, що розташована на території Юхимівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області, то право на цю земельну частку (пай) входить до складу спадщини після її смерті.

Установленим судом обставинам відповідають цивільні правовідносини, пов`язані із набуттям права власності на спадкове майно.

Так, згідно зі статтями 1216 та 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Частинами першою та другою статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (частина перша статті 1221 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом, зокрема, можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини.

Частиною першою статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно частини другої статті 1269 ЦК України, заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Відповідно до частини першої статті 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

В силу ст.116 ЗК України громадяни набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень.

Відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.

Право власності на земельну ділянку, в силу вимог ст.126 ЗК України, оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», тобто свідоцтвом про право власності.

Статті 81, 131 ЗК України передбачають, що громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод.

Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування.

За приписами ст.ст. 1217, 1218 ЦК України та ст.3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» від 10 листопада 1994 року № 666/94 право на земельну частку успадковується спадкоємцями, оскільки спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року за №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» визначено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Право на земельну частку (пай), що отримують працівники, набувається ними на період з моменту прийняття рішення про виділення земельних часток (паїв) до завершення землевпорядних робіт, необхідних для виділення земельних часток (паїв) у натурі у вигляді земельних ділянок та видачі громадянам державних актів про право власності на землю.

Із досліджених в судовому засіданні доказів вбачається, що спадкодавець ОСОБА_4 у визначений законом спосіб не набула права власності на земельну частку (пай), площею 1,43 умовних кадастрових гектарах, що належала їй на підставі сертифікату на земельну частку (пай) серії ВН № 0333491, зареєстрований 7 серпня 1997 року за № 676, виданий на підставі рішення Шаргородської райдержадміністрації від 12 червня 1997 року за № 130, сертифікат втрачено, у зв`язку з чим нотаріусом відмовлено позивачеві в оформленні спадщини на земельну частку (пай) (а.с.20).

Згідно з п.3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) видача нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачена. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

Отже, оскільки спадкодавець ОСОБА_4 мала право на земельну частку (пай) площею 1,43 умовних кадастрових гектарах, то позивач в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 вправі порушувати питання про успадкування права на цю земельну частку (пай) з послідуючим отриманням свідоцтва про право власності.

Також, судом встановлено, що у зв`язку з відсутністю актового запису про розірвання шлюбу ОСОБА_12 із ОСОБА_5 , неможливо встановити факт родинних відносин між позивачем та спадкодавцем ОСОБА_4 , оскільки ОСОБА_4 після укладення шлюбу з ОСОБА_5 змінила прізвище на « ОСОБА_6 », підтверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, номер витягу 2 від 03 липня 2018 року (а.с.12), в свідоцтві про народження матері позивача ОСОБА_7 батьками вказані ОСОБА_5 та ОСОБА_8 (а.с.14), тоді як в свідоцтві про смерть бабка зазначена як ОСОБА_4 (а.с.15).

Відповідно до довідки виконкому Юхимівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області від 07.09.2020 №590, ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на день смерті постійно проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_1 . Згідно запису в по господарській книзі №4 особового рахунку № НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , на час відкриття спадщини разом зі спадкодавцем була зареєстрована онука ОСОБА_1 з сім`єю (а.с.16).

З повідомлення Шаргородського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління юстиції (м.Хмельницький) від 31.03.2021 №2672-21.19-34, наданого ОСОБА_1 на її заяву, вбачається, що згідно Державного реєстру актів цивільного стану громадян актовий запис про розірвання шлюбу ОСОБА_5 та ОСОБА_8 відсутній і їй рекомендовано звернутися до суду (а.с. 13).

Оцінюючи вище викладені обставини у їх сукупності, заслухавши пояснення свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , які в судовому засіданні 24.06.2021 показали, що знали покійну ОСОБА_4 , яка проживала в селі Юхимівка Шаргородського району Вінницької області, за життя ОСОБА_4 визнавала ОСОБА_1 своєю онукою, суд вважає, що доводи позивача ОСОБА_1 знайшли своє підтвердження під час судового розгляду іфакт родинних відносин між нею та її бабкою ОСОБА_4 підтверджений належними письмовими доказами, наявними в матеріалах справи.

Визнання за позивачем права на земельну частку (пай) не порушує права, свободи чи охоронювані законом інтереси інших осіб.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Перелік фактів, які підлягають встановленню судом в окремому провадженні, викладений в ч. 1 ст. 315 ЦПК України та не є вичерпним (ч. 2 ст. 315 ЦПК України).

Зокрема суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами (п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України).

Аналогічно, згідно п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника.

Установлення цього факту має для заявника юридичне значення, оскільки дозволяє їй реалізувати своє право на оформлення спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За приписами ч. 1, 2 ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Пунктом 2 Постанови пленуму Верховного суду України № 14 від 18 грудня 2009 року встановлено, що обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з?ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Отже, оскільки право ОСОБА_1 на оформлення своїх спадкових прав порушено, то воно підлягає судовому захисту.

Згідно з абз.3 п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Враховуючи, що відповідачем Мурафською сільською радою визнано позовні вимоги ОСОБА_1 (а.с.28), суд доходить висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись статтями 2, 4, 5, 10, 12, 76-81, 89, 263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позовну заяву задовольнити.

Встановити юридичний факт, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Юхимівка Шаргородського району Вінницької області, є бабкою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженки с. Юхимівка Шаргородського району Вінницької області, жительки АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженкою с. Юхимівка Шаргородського району Вінницької області, жителькою АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 бабки - ОСОБА_4 , право на земельну частку (пай), площею 1,43 умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, вартістю 12252 грн 45 коп, станом на 21 серпня 2007 року, яка знаходиться на території Мурафської сільської територіальної громади (Юхимівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області) та належала їй на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0373976, зареєстрованого 7 серпня 1997 року за № 676, виданого на підставі рішення Шаргородської районної державної адміністрації № 130 від 12 червня 1997 року.

Повний текст рішення суду виготовлено 16 липня 2021 року.

Згідно зі статтями 273, 354, 355 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду через Шаргородський районний суд Вінницької області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.В. Войнаровський