Провадження номер 2-з/756/267/21
У Х В А Л А

про забезпечення позову

16 липня 2021 року м. Київ

Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Шролик І.С.,

секретар судового засідання - Михнюк В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про забезпечення позову до подання позовної заяви,-

ВСТАНОВИВ:

18 червня 2021 року представник заявника ОСОБА_1 - адвокат Чорнолуцький Р.В. звернувся до суду із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви шляхом накладення арешту та встановлення заборони ОСОБА_4 та ОСОБА_3 вчиняти дії з продажу, дарування, поділу, а також відчуження (розпорядження) будь-яким іншим способом майна та майнових прав на нього, щодо наступних об`єктів нерухомого майна: квартири АДРЕСА_1 загальною площею 103,9 кв.м; машиномісця - гаражу № НОМЕР_1 , загальною площею 20,5 кв.м по АДРЕСА_2 ; нежитлового приміщення АДРЕСА_3 , загальною площею 128, 8 кв.м.; нежитлового приміщення ІІ по АДРЕСА_4 , загальною площею 100,2 кв.м.

Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 17 липня 2020 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь потерпілого ОСОБА_1 5919418,34 грн. заподіяної кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди, а також 10 000, 00 грн. моральної шкоди. Вирок в частині відшкодування завданої шкоди ОСОБА_2 у добровільному порядку не виконується.

Зазначає, що ОСОБА_2 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 . Під час перебування в шлюбі ним набуте майно, на яке заявник просить суд накласти арешт.

Заявник має намір звернутися до суду з позовом про визнання об`єктом спільної сумісної власності подружжя та виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18 червня 2021 року заяву передано для розгляду судді Дибі О.В.

Ухвалою суду від 22 червня 2021 року заяву про забезпечення позову передано до Київського апеляційного суду для визначення підсудності, оскільки місцезнаходження об`єктів нерухомого майна є тимчасово окупована територія АР Крим.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 07 липня 2021 року визначено Оболонський районний суд м. Києва судом, який забезпечить розгляд заяви про забезпечення позову.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 липня 2021 року заяву передано для розгляду судді Шролик І.С.

Дослідивши матеріали справи, подані в обгрунтування заяви приходжу до висновку, що заява ОСОБА_1 подана його представником - адвокатом Чорнолуцьким Р.В. про забезпечення позову до подання позовної заяви підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ч. 3 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Частиною 1 ст.151 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Відповідно до абз. 1 ч. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Стаття 60 Сімейного кодексу України встановлює, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Стаття 366 Цивільного кодексу України кредитор співвласника майна, що є у спільній частковій власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред`явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї. Якщо виділ в натурі частки із спільного майна має наслідком зміну його призначення або проти цього заперечують інші співвласники, спір вирішується судом.

Зі змісту поданої заяви та обґрунтування наявного спору про право, щодо майбутніх позовних вимог встановлено, що предметом спору в даній справі є визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя та виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї.

Як вбачається матеріалів справи, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебуваються у зареєстрованому шлюбі з 09 лютого 2006 року.

Судом досліджена інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 14 червня 2021 року, з якого видно, що усе нерухоме майно: трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 103, 90 кв.м.(придбано за договором купівлі-продажу № 5041 від 07 грудня 2011 року);

- машиномісце загальною площею 20,5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 (придбано за договором купвлі-продажу № 410 від 19 травня 2016 року);

- нежитлове приміщення, загальною площею 128.8 кв. м. за адресою: АДРЕСА_5 (придбано 02 лютого 2013 року);

- нежитлове приміщення, загальною площею 100.2 кв. м. за адресою: АДРЕСА_6 , приміщення ІІ (придбано 30 січня 2013 року); право власності зареєстровано на ОСОБА_3 (а.с.36-43).

Враховуючи зазначені вище обставини, а також враховуючи що все нерухоме майно, частку у спільному сумісному майні в якому має намір виділити позивач з можливістю виконання рішення суду, зареєстровано за ОСОБА_3 ; можливість відчуження нею спірного майна, суд приходить до висновку, що на даний час є всі підстави припускати, що не вжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду в подальшому, про виділ внатурі часток та подальшого примусового виконання судового рішення, що вже набрало законної сили. Отже застосування вказаних заходів забезпечення у вигляді арешту на Ѕ частину нерухомого майна ( як ймовірної частки подружжя у спільному майні) відповідатиме призначенню та меті застосування.

Обираючи вид забезпечення позову, суд враховує інтереси позивача, відповідача ОСОБА_2 та інших осіб ОСОБА_3 , права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів, а також відповідність (співмірність) забезпечення позову, який просить застосувати позивач, вимогам, які можуть бути пред`явлені в майбутньому та примусовому виконанню судового рішення на забезпечення якого скеровано заходи забезпечення.

Відтак, суд вважає, що у разі невжиття заходів забезпечення позову існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Отже, суд приходить до висновку, що заяву слід задовольнити частково, шляхом накладення арешту на Ѕ частину нерухомого майна, яка на праві власності зареєстрована за ОСОБА_2 , але є майном набутим у період шлюбу, яке на праві спільної сумісної власності, якщо не доведено іншого, належить подружжю.

При цьому суд вважає за доцільне в решті заявлених вимог відмовити, вважаючи достатнім застосування одного виду забезпечення позову, а саме арешту Ѕ частини спірного майна, шляхом заборони вчиняти дії щодо його відчуження.

Керуючись ст.ст.149-153 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про забезпечення позову до подання позовної заяви - задовольнити частково.

Накласти арешт на нерухоме шляхом заборони вчиняти дії щодо його відчуження, яке на праві власності зареєстровано за ОСОБА_3 :

- Ѕ частину трикімнатної квартира АДРЕСА_7 , загальною площею 103, 90 кв.м.,

- Ѕ частину машиномісця, загальною площею 20,5 кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_8 ;

- Ѕ частину нежитлового приміщення, загальною площею 128.8 кв. м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_9 );

- Ѕ частину нежитлового приміщення, загальною площею 100.2 кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 .

В задоволенні решти частини вимог відмовити.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд м. Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу було подано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 16 липня 2021 року.

Суддя І.С. Шролик