16.07.2021
Справа №642/2101/21
Провадження №4-с/642/11/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2021 року Ленінський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді - Шрамко Л.Л.,

за участю секретаря - Злобової Я.О.,

заявника - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові скаргу

ОСОБА_1 на постанови старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Крижановської Ю.С., поновлення пропущеного строку для звернення зі скаргою,

стягувач ОСОБА_2 ,

В С Т А Н О В И В:

9 квітня 2021 року заявник ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на рішення старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Крижановської Ю.С..

В уточненій скарзі просив поновити строк на оскарження постанов старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Крижановської Ю.С. про відкриття виконавчого провадження від 22 березня 2021 року та арешт коштів від 22 березня 2021 року, скасувати вказані постанови та зобов`язати старшого державного виконавця надати йому 10 днів на добровільне виконання рішення у справі № 639/7226/17 та повідомити банки, перелічені у постанові від 22 березня 2021 року, про арешт його коштів, про зняття арешту з його коштів.

В обґрунтування скарги заявник послався на те, що 22 січня 2021 року Ленінський районний суд м.Харкова видав ОСОБА_2 виконавчий лист у справі № 639/7226/17 про стягнення з нього на її користь витрат на правничу допомогу у розмірі 1050 грн. 2 квітня 2021 року він отримав від державного виконавця копії постанов про відкриття виконавчого провадження та про накладення арешту на його майно від 22.03.2021 року, разом з супровідними листами. У постанові про відкриття виконавчого провадження старший державний виконавець, на його думку, навмисно не надала йому 10 днів на добровільне виконання рішення. Постановою про арешт його коштів накладено арешт на його кошти у 8 банках України заради стягнення з нього 1 300 грн 33 коп. у межах суми стягнення, з урахуванням виконавчого збору (основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів. Вона, на його думку, навмисно не звернулась до Пенсійного фонду України в Харківській області з постановою про стягнення вказаної суми з його пенсії, з мотивів помсти за подачу скарги на її дії. Посилаючись на норми національного та міжнародного законодавства, заявник просить його скаргу задовольнити. Також просить поновити пропущений з поважних причин строк для звернення до суду зі скаргою.

Ухвалою суду від 12 квітня 2021 року скаргу залишено без руху, заявнику наданий строк для усунення недоліків.

Після усунення недоліків ухвалою суду від 27 квітня 2021 року відкрито провадження за скаргою, скаргу призначено до судового розгляду.

18 травня 2021 року старший державний виконавець Крижановська Ю.С. подала відзив на скаргу, в якому просила у скарзі відмовити. У відзиві зазначила, що виконавче провадження відкрито на підставі заяви стягувача ОСОБА_2 від 19.03.2021 про виконання виконавчого листа №639/7226/17, виданого Ленінським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на її користь витрат на правничу допомогу в розмірі 1050 грн. Постанова від 22.03.2021 про відкриття виконавчого провадження винесена нею- державним виконавцем - з дотриманням положень ст.ст. 3,4,24,25,26,27 Закону України «Про виконавче провадження», копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження рекомендованою кореспонденцією. В цей же день, керуючись ст.42 Закону, вона винесла постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, копію якої направлено сторонам виконавчого провадження. В цей же день, керуючись ст.ст.3, 27, 40 Закону, винесла постанову про стягнення виконавчого збору, копію якої також направлено сторонам виконавчого провадження рекомендованою кореспонденцією. Також 22.03.2021 вона, керуючись ст.56 Закону України Про виконавче провадження винесла постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на всі грошові кошти боржника в АТ КБ "ПРИВАТБАНК"; АТ "Універсал Банк"; АТ "ОКСІ банк"; АТ "ТАСкомбанк"; АТ "Райффайзен Банк Аваль"; ПАТ КБ «Індустріалбанк"; ПАТ "Банк Восток"; АТ "ПроКредит Банк", крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом. Копії постанови направлено сторонам до відома рекомендованою кореспонденцією та на виконання до банку за електронним цифровим підписом.

Також зазначила, що у постанові про арешт коштів боржника від 22 березня 2021 року закцентовано увагу про заборону накладати арешт на грошові кошти, які містяться на розрахункових рахунках зі спеціальним режимом використання і на які відповідно до чинного законодавства заборонено накладати арешт.

Згідно електронних відповідей вказаних банків постанова про арешт коштів боржника від 22.03.2021 року повернута без виконання у зв`язку з відсутністю рахунків клієнта.

7 травня 2021 року, керуючись ст.ст. 8,18 Закону України «Про виконавче провадження», пунктом 14 розділу II Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5), зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за № 489/20802, нею винесена постанова про зміну (доповнення) реєстраційних даних в автоматизованій системі виконавчого провадження щодо боржника, а саме: «замість По батькові: ОСОБА_3 зазначити По батькові: ОСОБА_4 », копії якої направлено сторонам виконавчого провадження для відома простою кореспонденцією.

7 травня 2021 року нею винесена постанова про зміну (доповнення) реєстраційних даних, а саме: замість «Суб`єкт, що видав виконавчий документ: адміністративний суд» зазначити «Суб`єкт, що видав виконавчий документ: суд загальної юрисдикції», замість «Суб`єкт, що видав ВД: Харківський апеляційний суд» зазначити «Суб`єкт, що видав ВД: Ленінський районний суд м. Харкова», замість «Резолютивна частина: Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу в розмірі 1050 грн.» зазначити «Резолютивна частина: Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу в розмірі 1050 грн.»

Копії вказаних постанов направлено сторонам виконавчого провадження для відома простою кореспонденцією.

В ході проведення виконавчих дій при примусовому виконанні виконавчого провадження державним виконавцем направлено електронні запити до ДПС України щодо зареєстрованих за боржником відкритих рахунків в банках та інших фінансових установах та до ПФУ щодо отримання боржником доходів та пенсії.

Згідно відповіді ПФУ боржник отримує пенсію в Управлінні ПФУ в Жовтневому районі м. Харкова. 07.05.2021 нею на підставі ст. ст. 68-70 Закону винесена постанова про звернення стягнення на доходи боржника, копію якої направлено сторонам для відома та на виконання до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

Старший державний виконавець Крижановська Ю.С. зазначила, що діяла у відповідності до вимог Закону, та була зобов`язана винести постанову про відкриття виконавчого провадження і саме невинесення такої постанови було б порушенням закону.

Також послалась на те, що обов`язковість виконання рішень покладена не тільки на виконавця, а ї на всіх фізичних та юридичних осіб (боржників) тощо. Отже, якщо боржнику відомо про існування рішення суду яке набрало законної сили, воно підлягає обов`язковому виконанню, не залежно від того, чи знаходиться це рішення на примусовому виконанні в органах державної виконавчої служби.

Зазначила, що посилання заявника на те, що нею не надано боржнику 10-денний строк для добровільного виконання рішення суду є помилковим, оскільки виконавчий лист від 22.01.2021 року відноситься до рішень майнового характеру, та Законом не передбачено надання строку для добровільного виконання рішення за майновими стягненнями.

Матеріали справи та матеріали виконавчого провадження не містять жодних відомостей про наявність в банківських установах відкритих рахунків належних боржнику та відомостей про спеціальний режим використання таких рахунків. Боржником не надано до суду відомостей щодо наявності арештованих рахунків в банках, до яких була направлена постанова про арешт коштів 22 березня 2021 року.

Ст. державний виконавець у відзиві на скаргу також зазначила, що відповідно до правової позиції Верховного суду, що висловлена у постанові від 03.02.2021 року у справі №756/1927/16-ц виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини і третьої статті 52 Закону № 1404-VIII повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону № 1404- VIII. Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 02.10.2019 по справі № 642/7456/18 зробив висновок про те, що при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом України «Про виконавче провадження» передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження.

Обов`язковою умовою для задоволення скарги сторони виконавчого провадження є встановлення факту порушення прав заявника, аналогічна позиція міститься у постанові Верховного Суду від 02.10.2019 по справі № 642/7456/18. Скаржник у своїй скарзі не наводить жодних обґрунтувань та не надає до суду жодних доказів порушення його прав державним виконавцем під час виконання рішення суду.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 скаргу підтримав, пославшись на викладені в скарзі обставини. Також зазначив, що помилки у постановах старшого державного виконавця при зазначенні його імені, а також суду, який видав виконавчий документ, також є підставою для скасування винесених постанов. Зазначив, що копії оскаржуваних постанов він отримав 2 квітня 2021 року за вказаною в виконавчому листі адресою. Йому відомо про винесене рішення суду про стягнення з нього витрат на правничу допомогу у сумі 1050 грн., однак йому не було надано 10-дений строк для добровільного виконання рішення суду, та необґрунтовано накладено арешт на кошти в банках. В даний час на підставі постанови державного виконавця з його пенсії провадяться утримання на виконання виконавчого листа. Він добровільно суму боргу за цей час не погашав.

В останнє судове засідання старший державний виконавець Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Крижановська Ю.С. не з`явилась, про дату та час судового розгляду повідомлена належним чином.

Відповідно до ч.2 ст. 450 ЦПК України її неявка не перешкоджає розгляду скарги.

Суд, вислухавши заявника ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи та надані учасниками справи докази, приходить до висновку, що скарга є необґрунтованою та задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, Ленінський районний суд м .Харкова видав стягувачу ОСОБА_2 22 січня 2021 року виконавчий лист №639/7226/17, відповідно до якого у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , судді Жовтневого районного суду м.Харкова Іванової Ірини Володимирівни, треті особи - Державна казначейська служба України, Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, на підставі рішення Харківського апеляційного суду від 21.12.2020 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в розмірі 1 050 грн.

19 березня 2021 року стягувач ОСОБА_2 подала заяву на адресу Міжрайонного відділу виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про прийняття вказаного виконавчого листа до виконання.

Старший державний виконавець Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Крижановська Ю.С. винесла 22 березня 2021 року постанову про відкриття виконавчого провадження № з виконання вказаного виконавчого листа № 639/7226/17, в якому зазначила, що вказаний виконавчий лист виданий Харківським апеляційним судом, боржником зазначила ОСОБА_7 , та зазначила про стягнення коштів з ОСОБА_5 .

В цій же постанові зазначено про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 105 грн.

Копія вказаної постанови направлена 25.03.2021 стягувачу та боржнику рекомендованим листом, що підтверджено квитанціями АТ «Укрпошта».

22 березня 2021 року ст. державний виконавець Крижановська Ю.С. винесла постанову про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_7 в сумі 105 грн., а також постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, а саме 145 грн. 33 коп.

22 березня 2021 року ст. державний виконавець Крижановська Ю.С. винесла постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, в АТ КБ "ПРИВАТБАНК"; АТ "Універсал Банк"; АТ "ОКСІ банк"; АТ "ТАСкомбанк"; АТ "Райффайзен Банк Аваль"; ПАТ КБ «Індустріалбанк"; ПАТ "Банк Восток"; АТ "ПроКредит Банк", крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/ або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_7 , у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів 1 300 грн. 33 коп.

У вказаних постановах зазначений ідентифікаційний податковий номер ОСОБА_1 та його місце проживання.

Згідно електронних відповідей вказаних банків постанова про арешт коштів боржника від 22.03.2021 року повернута без виконання у зв`язку з відсутністю рахунків клієнта.

7 травня 2021 року, керуючись ст.ст. 8,18 Закону України «Про виконавче провадження», пунктом 14 розділу II Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5), зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за № 489/20802 ст. державним виконавцем Крижановською Ю.С. винесена постанова про зміну (доповнення) реєстраційних даних в автоматизованій системі виконавчого провадження щодо боржника, а саме: «замість По батькові: ОСОБА_3 зазначити По батькові: ОСОБА_4 », копії якої направлено сторонам виконавчого провадження для відома простою кореспонденцією.

7 травня 2021 року ст. державним виконавцем Крижановською Ю.С. винесена постанова про зміну (доповнення) реєстраційних даних, а саме: замість «Суб`єкт, що видав виконавчий документ: адміністративний суд» зазначити «Суб`єкт, що видав виконавчий документ: суд загальної юрисдикції», замість «Суб`єкт, що видав ВД: Харківський апеляційний суд» зазначити «Суб`єкт, що видав ВД: Ленінський районний суд м. Харкова», замість «Резолютивна частина: Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу в розмірі 1050 грн.» зазначити «Резолютивна частина: Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу в розмірі 1050 грн.»

Копії вказаних постанов від 07.05.2021 направлені сторонам виконавчого провадження- стягувачу ОСОБА_2 та боржнику ОСОБА_1

07.05.2021 старший держаний виконавець Крижановська Ю.С. винесла постанову про звернення стягнення на дохід ОСОБА_1 , копія якої направлена для виконання до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

Оцінивши надані учасниками справи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що скарга є необґрунтованою та задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судове рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 9 ч. З ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду, тому виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» 1950 року.

Виконання рішення суду є невід`ємною частиною права на справедливий суд. Правосуддя визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості й забезпечує ефективне поновлення права.

Виконавче провадження - невід`ємна умова доступу громадянина до правосуддя, що не має самостійного характеру, оскільки без виконання судових рішень сама судова система не є ефективною.

У справі «Горнсбі проти Греції» [6] Європейський суд з прав людини зазначив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду.

У відповідності з ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Положеннями п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до положень частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» в иконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна.

Боржник ОСОБА_1 проживає в Новобаварському районі м.Харкова.

Виконавчий лист відповідає вимогам, зазначеним у ст. 4 Закону, підстави для його повернення стягувачу відсутні.

Відповідно до ч.ч.1,5,6 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Отже, посилання заявника на те, що державний виконавець всупереч закону не надав йому 10-денний строк для виконання рішення, є помилковим, оскільки за рішенням майнового характеру, яким є рішення про стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів, надання 10-денного строку боржнику для виконання рішення Законом не передбачено.

Відповідно до ч.1,4 ст. 27 Закону в иконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Отже, постанова про відкриття виконавчого провадження відповідає зазначеним вимогам Закону, та є правомірною.

Щодо допущених помилок у оскаржуваних постановах, суд зазначає наступне.

Виконавчий лист відповідає положенням ч.1 ст. 4 Закону «Про виконавче провадження», всі необхідні реквізити в листі зазначені, тому підстав для повернення виконавчого листа у державного виконавця не було.

Відповідно до п. 6 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затв. Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5, під час здійснення виконавчого провадження виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно абз. 2 п. 14 Інструкції, якщо під час проведення виконавчих дій встановлено дані, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, або виявлено технічну помилку, описку в реєстраційних даних вхідної та вихідної кореспонденції, виконавець своєю постановою змінює або доповнює реєстраційні дані в автоматизованій системі. Така постанова виконавця долучається до матеріалів виконавчого провадження.

Відповідно до п. 2 Розділу III Інструкції, при перевірці відповідності виконавчого документа вимогам пунктів 3, 4 частини першої статті 4 Закону державний виконавець враховує таке: ім`я фізичної особи (яка є громадянином України) складається з її прізвища, власного імені та по батькові (частина перша статті 28 Цивільного кодексу України).

Так, прізвище ОСОБА_8 , його місце проживання, ідентифікаційний податковий номер зазначені вірно, вказані дані дозволяють ідентифікувати його особу та в подальшому у разі необхідності внести відповідні зміни. Зміст рішення є зрозумілим.

Помилки, які були допущені державним виконавцем у постановах при зазначенні імені, по батькові боржника ОСОБА_1 , а також органу, який видав виконавчий документ, не призвели до порушення прав боржника ОСОБА_1 , усунені державним виконавцем у встановленому законодавством порядку та не є підставою для визнання вказаних постанов неправомірними.

Відповідно до ст. 28 Закону к опії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі

Державним виконавцем дотримано вказаний порядок при направленні копії постанов учасникам виконавчого провадження, у тому числі боржникові.

Частинами першою-третьою статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Відповідно до ст. 48 Закону з вернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, кошти на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, кошти на електронних рахунках платників акцизного податку, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України "Про теплопостачання", статті 18-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Не допускається накладення арешту на кошти, які знаходяться в Національному банку України або іншому банку на рахунках, відкритих Центральному депозитарію цінних паперів та/або кліринговим установам, для забезпечення здійснення грошових розрахунків.

Відповідно до ч.4-6 ст. 48 Закону на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту.

У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Отже, постанова про арешт коштів боржника від 22.03.2021 повністю відповідає зазначеним положенням, та вказаною постановою не порушено права боржника.

Щодо заяви ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку для звернення до суду зі скаргою суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.449 ЦПК України скаргу може бути подано в десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлений.

Аналогічну норму містить частина 5 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», яка передбачає, що рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувані постанови заявник отримав 2 квітня 2021 року, а 9 квітня 2021 року звернувся зі скаргою до суду.

Отже, про порушення його прав він міг дізнатися лише 2 квітня 2021 року, тому строк для звернення до суду не пропустив.

Відповідно до ч.1 ст.127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Оскільки строк для подачі скарги заявником не пропущений, відсутні і підстави для його поновлення. Суд прийняв скаргу до розгляду та постановляє рішення по суті скарги.

Відповідно до ст. 447 ЦІПК України сторони виконавчого провадження мають право

звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю

державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або

приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до

цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Аналізуючи наведені положення та встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що старший державний виконавець діяла в межах діючого законодавства, оскаржувані постанови старшим державним виконавцем були прийняті відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця і право заявника не було порушено, тому скарга є необґрунтованою та задоволенню не підлягає .

Керуючись ст.ст. 4, 76-83,258-260,447-451 ЦПК України-

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку для звернення зі скаргою до суду відмовити.

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на постанови старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Крижановської Ю.С. про відкриття виконавчого провадження від 22 березня 2021 року та арешт коштів від 22 березня 2021 року, зобов`язання вчинити певні дії у виконавчому провадженні № 64906769 про примусове виконання виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрат на правничу допомогу у розмірі 1 050 грн. - відмовити в повному обсязі.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня складення повної ухвали.

Учасник справи, якому повна ухвала не була вручена у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складений 16 липня 2021 року.

Суддя Л. Л. Шрамко