Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/4873/19
Провадження № 2/711/136/21
02 березня 2021 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого судді Скляренко В.М.,
при секретарі Слабко Ю.М.,
за участі представника позивача Реви С.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Техно-Прогрес» до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
Товариство з обмеженою відповідальністю «Техно-Прогрес» звернулося до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28.03.2019 року № 711/2679/19 встановлено, що відповідач ОСОБА_1 своїми діями порушив вимоги п. 10.2 Правил дорожнього руху, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення, тобто порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортного засобу та іншого майна.
Факти та обставини ДТП були встановлені у судовому засіданні в ході адміністративного провадження, вина відповідача ОСОБА_1 була встановлена, та він був притягнутий до адміністративної відповідальності.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивача зазнав механічних пошкоджень, в результаті чого останньому було завдано значних матеріальних збитків.
Для визначення вартості матеріального збитку, позивачем було вирішено провести автотоварознавче дослідження, а тому за вказаною послугую він звернувся до судового експерта автотоварознавця, оцінювача ОСОБА_2 .
Огляд пошкоджень автомобіля було призначено на 14 год. 00 хв. 21.05.2019 року. Для присутності відповідача, при огляді пошкоджень автомобіля, позивачем на його адресу, було направлено запрошення цінним листом з описом вкладення, однак він проігнорував вказане запрошення та не прибув в зазначений час на місце огляду пошкоджень автомобіля.
Згідно з частиною 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Статтею 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо-вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб.
Частиною 2 ст. 1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи, суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03.07.2019 року було відкрито провадження по справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи.
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси, занесеною до протоколу судового засідання від 30.10.2019 року, залучено до участі в розгляді справи в якості третьої особи Товариство з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус».
10.12.2019 року представником третьої особи ТзДВ «СТзДВ «Глобус» - за довіреністю Пешковим О.О. подано до суду пояснення щодо позову, в якому останній вказує, що відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
13.08.2018 року між ТзДВ «СТзДВ «Глобус» та ОСОБА_1 був укладений Договір обв`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/4663003, предметом якого є страхування цивільно-правової відповідальності водіїв, що експлуатують автомобіль «ВАЗ», державний реєстраційний № НОМЕР_1 .
21.03.2018 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «ВАЗ», державний реєстраційний № НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 та транспортного засобу «Mitsubishi Pajero Sport», державний реєстраційний № НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_3 .
Згідно ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.
22.03.2018 року до ПАТ «СК «Українська страхова група» звернувся ОСОБА_1 з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду.
17.05.2019 року до ПАТ «СК «Українська страхова група» звернулося ОСОБА_1 та надало запрошення ТзОВ «Техно-Прогрес» на огляд об`єкта дослідження.
Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до п. 34.4. ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти.
21.05.2019 року, на виконання вимоги п. 34.4. ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» оцінювачем ОСОБА_4 в присутності ОСОБА_3 було проведено огляд транспортного засобу «Mitsubishi Pajero Sport», державний реєстраційний № НОМЕР_3 , у зв`язку з чим було складено і протокол технічного огляду КТЗ та підписано сторонами без жодних зауважень.
Відповідно до ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. У вказаній заяві має міститися: а) найменування страховика, якому подається заява; б) прізвище, ім`я, по-батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження; в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують; г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих; ґ) підпис заявника та дата подання заяви.
До заяви додаються: а) паспорт громадянина, а в разі його відсутності інший документ, яким відповідно до законодавства України може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа; б) документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником; в) довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа; г) документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну; ґ) свідоцтво про смерть потерпілого - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого; д) документи, що підтверджують витрати на поховання потерпілого, - у разі вимоги заявника про відшкодування витрат на поховання потерпілого; е) документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника; є) відомості про банківські реквізити заявника.
Станом на 04.12.2019 року ТОзВ «Техно-Прогрес» до ТзДВ «СТзДВ «Глобус» із заявою про виплату страхового відшкодування не зверталось та жодних документів до СТзДВ «Глобус» не надавало.
Відповідно до положень ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
Згідно пункту 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи, сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.
Таким чином, у випадку звернення ТзОВ «Техно-Прогрес» до ТзДВ «СТзДВ «Глобус» з заявою про виплату страхового відшкодування та надання необхідних документів відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ТзДВ «СТзДВ «Глобус» прийме вмотивоване рішення по вказаній дорожньо-транспортній пригоді.
20.02.2020 року представником відповідача ОСОБА_1 адвокатом Прядкою В.М. подано до суду додаткові письмові пояснення, в яких останній просив призначити по справі судову автотоварознавчу експертизу. У своїх додаткових поясненнях представник відповідача вказує, що наданий позивачем висновок № 276 автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості відновлювального ремонту та матеріального збитку заподіяного власнику КТЗ, «Mitsubishi Pagero Sport», д/н НОМЕР_4 , який отримав пошкодження внаслідок ДТП, яка мала місце 21.03.2019 року в м. Черкаси, неповним, однобічним, таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства України. Зокрема, одним з ключових порушень є відсутність даних про те, що експерта було попереджено або експерт обізнаний про відповідальність, що вже є достатньою підставою для того, щоб не приймати висновок експертизи як доказ у справі.
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20.02.2020 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Техно Прогрес» до ОСОБА_1 , третя особа: Товариство з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» про стягнення шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди призначено судову автотоварознавчу експертизу та на час проведення експертизи зупинено провадження у справі.
12.05.2020 року до суду надійшов висновок судово автотоварознавчої експертизи № 061/20 від 05.05.2020 року.
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13.05.2020 року провадження по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Техно Прогрес» до ОСОБА_1 , третя особа: Товариство з додатковою відповідальністю «Страховке товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» про стягнення шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відновлено та справу призначено до розгляду по суті.
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси, занесеною до протоколу судового засідання від 29.10.2020 року, залучено до участі у справі Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група», як правонаступника третьої особи Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус».
В судовому засіданні представник позивача ТзОВ «Техно Прогрес» адвокат Рева С.В. позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі.
В судове засідання відповідач ОСОБА_1 та його представник адвокат Прядка В.М. не з`явилися, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи були повідомлені в установленому законом порядку шляхом направлення судових повісток за останнім відомим місцем проживання.
В судове засідання представник третьої особи ПАТ «СК «Українська страхова група» не з`явився, попередньо надавши суду клопотання від 25.02.2021 про розгляд справи без участі представника ПАТ «СК «Українська страхова група».
Суд, заслухавши представника позивача - адвоката Рева С.В., дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку.
Згідно зі статтею 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).
Частиною другою статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
Вина відповідача ОСОБА_1 в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди встановлена постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28.03.2019 року у справі № 711/2679/19 (провадження № 3/711/801/19), що вступила в законну силу 08.04.2019 року, з якої вбачається, що останній свою вину в дорожньо-транспортній пригоді, що мала місце 21.03.2019 року визнав і на нього було накладено адміністративне стягнення за ст. 124 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. (а.с. 12).
Згідно з частиною 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої її прийнято в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Отже судом встановлена вина відповідача ОСОБА_1 у спричиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 21.03.2019 року.
Також в судовому засіданні встановлено, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілю «Mitsubishi Pajero Sport» державний номер НОМЕР_2 , який належить позивачу ТзОВ «Техно-Прогрес» були завдані механічні пошкодження.
Належність пошкодженого автомобіля позивачу ТзОВ «Техно-Прогрес» стверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, серії НОМЕР_5 від 19.04.2018 року. (а.с. 9). Вказаний автомобіль наказом № 1704/19 від 17.04.2018 року був закріплений за директором ТзОВ «Техно-Прогрес» - ОСОБА_3 (а.с. 10).
За загальним правилом відповідальність за шкоду несе особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (ч. 2 ст. 1187 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з частинами першою, другою ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Статтею 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.
Як вбачається із матеріалів справи 14.08.2018 року між ОСОБА_5 (Страхувальник) та Товариством з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» (Страховик), правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група», був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів Поліс №АМ/4663003 (а.с. 74).
Статтею 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.
За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).
Відповідно до статті 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).
Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до положень пунктів 33.1.4., 33.3. статті 33 Закону у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.
Водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів).
Крім того, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування (пункт 35.1. статті 35).
Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Отже відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Враховуючи викладене, обов`язок з відшкодування шкоди у межах ліміту страхового відшкодування покладається на її страховика, яким на даний час є правонаступник Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» - Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група».
Як вбачається з полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 14.08.2018 року №АМ/4663003 страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду, заподіяну майну, становить 100000 грн.
Сторонами у справі не заперечувалось, що страхове відшкодування ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група», яке є правонаступником ТзДВ «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус», не виплатило.
У разі коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Такий страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавала шкоди замість останнього.
Таким чином обов`язок відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування покладається саме на страховика.
Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе лише за умови, що згідно із цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених статтею 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
З огляду на викладене, а також враховуючи те, що позивач звернувся до суду та вимагає відшкодування шкоди тільки із завдавача шкоди, цивільно-правова відповідальність якого була застрахована на підставі договору страхування цивільно-правової відповідальності зі страховиком, підстав для відшкодування шкоди лише заподіювачем у повному обсязі, не беручи до уваги обов`язок страховика виплатити страхове відшкодування в межах ліміту, немає.
При цьому, суд враховує, що позивачу було достовірно відомо про наявність договірних відносин між заподіювачем шкоди ( ОСОБА_1 ) та Страховиком (ТзДВ «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус», правонаступником якого є ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група»).
Також із матеріалів справи вбачається, що Страховиком для визначення причин настання страхового відшкодування та розміру збитків було залучено оцінювача ОСОБА_4 , яким в присутності ОСОБА_3 (який є керівником ТзОВ «Техно-Прогрес») було проведено 21.05.2019 року огляд транспортного засобу автомобіля «Mitsubishi Pajero Sport» д.р.н. НОМЕР_2 , за наслідками якого складено протокол технічного огляду КТЗ та підписано сторонами без жодних зауважень, а в подальшому 31.05.2019 року складено Звіт №А5-137 про оцінку автомобіля «Mitsubishi Pajero Sport» д.р.н. НОМЕР_2 (а.с. 80-97).
Однак позивач - ТзОВ «Техно-Прогрес» не звертався до Страховика - ТзДВ «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус», правонаступником якого є ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група», із відповідними заявами для виплати страхового відшкодування.
На той час річний строк для звернення до Страховика із заявою про виплату страхового відшкодування ще не закінчився. Однак вказані пояснення не були взяті до уваги позивачем і останній так і не звернувся до ТзДВ СТДВ «Глобус» із відповідною заявою для виплати страхового відшкодування.
Крім того, останній також не звертався і до суду із позовом про стягнення із Страховика - ТзДВ СТДВ «Глобус», чи його правонаступника ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група», страхового відшкодування.
Не просив позивач і в даній справі залучити до участі в справі в якості співвідповідача Страховика ТзДВ СТДВ «Глобус», чи вже його правонаступника ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група», та не висував позовних вимог до нього.
У системному зв`язку зі статтею 36 положення підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 цього Закону щодо неподання заяви про страхове відшкодування впродовж установлених цим пунктом строків як підстави для відмови у відшкодуванні стосуються випадків, коли впродовж цих строків потерпілий взагалі не здійснював волевиявлення, спрямованого на одержання компенсації не звертався ані до страховика (або МТСБУ), ані до суду. Якщо ж особа впродовж цих строків подала позовну заяву до суду, вона здійснила відповідне волевиявлення, обравши на власний розсуд один з альтернативно можливих способів захисту свого порушеного права.
В судовому засіданні встановлено, що позивач ТзОВ «Техно-Прогрес» протягом встановлених підпунктом 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 вищевказаного Закону не здійснив жодних дій для виплати йому страхового відшкодування саме Страховиком, взагалі не здійснював волевиявлення, спрямованого на одержання компенсації від Страховика не звертався ні до Страховика із такою заявою, ані до суду із позовом до Страховика, хоча мав таку можливість.
Звернувшись до суду з даним позовом до відповідача винної особи ОСОБА_1 та не уточнявшись із позовними вимогами протягом розгляду справи, зокрема не пред`являвши вимоги в тому числі і до Страховика, хоча мав таку можливість, позивач в такий спосіб обрав на власний розсуд один із способів захисту, вірних на його думку, саме позов до винної особи ОСОБА_1 .
Тому в даному випадку, на думку суду, на відповідача ОСОБА_1 , який застрахував свою відповідальність та своєчасно повідомив Страховика про настання страхового випадку, не може бути покладений обов`язок зі сплати відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування, оскільки це буде суперечити меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.
В даному випадку ліміт відповідальності Страховика є більшим ніж заявлена позивачем до відшкодування сума шкоди, що завдана йому в зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, тому відповідно для стягнення такої шкоди саме із відповідача ОСОБА_1 , за виключенням франшизи, яка складає 2000 грн. та яка в силу чинного законодавства підлягає до стягнення лише з винної особи, підстав немає.
Разом з тим, суд враховує, що відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасники справи розпоряджаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
В силу ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна особа несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
А тому, з урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача ТзОВ «Техно-Прогрес» та стягнення із відповідача ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Техно-Прогрес» франшизи 2000 грн., яка не підлягає відшкодуванню Страховиком.
Що стосується стягнення із відповідача на користь позивача судових витрат, то суд приходить до наступного.
Позивач ТзОВ «Техно-Прогрес» просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 понесені ним судові витрати, що складаються з оплати вартості за проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 1900 грн., 5000 грн. за надання правничої допомоги та судовий збір в розмірі 1921 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).
Відповідно до ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Як вбачається із матеріалів справи позивачем були понесені витрати на правничу допомогу, що стверджується договором № 01 від 22.05.2019 року про правове супроводження, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Техно-Прогрес» та адвокатом Рева Сергієм Васильовичем; Додатковою угодою до Договору №01 від 22.05.2019 року про надання юридичних послуг від 20.20.2019 року; актом приймання-передачі наданих послуг №1 від 12.10.2019 року до Договору про надання юридичних послуг №1 від 22.05.2019 року; платіжним дорученням № 811 від 04.06.2019 року на суму 5000 грн., призначення платежу: послуги правового супроводження по дог. № 01 від 22.12.2019 року.
Згідно з частиною 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
В силу п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розмірі задоволених позовних вимог.
Також, до часткового відшкодування пропорційно до розміру позовних вимог підлягає і судовий збір.
Разом з тим, суд не вбачає підстав для відшкодування вартості оплати за проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 1900 грн., як судових витрат, оскільки ці витрати в розумінні ст. 133 ЦПК України не є судовими витратами. Крім того, дане дослідження не враховувалося і в якості доказу, оскільки судом по справі призначалася та була проведена судова автотоварознавча експертиза, витрати по якій поніс відповідач.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 23, 1166, 1187, 1192 ЦК України, ст. ст. 4, 11, 12, 13, 81, 89, 141, 263-266, 273, 280-282 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Техно-Прогрес» до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.
В іншій частині позов відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду на протязі тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Повний текст судового рішення складений 10 березня 2021 року.

Головуючий: В.М. Скляренко