ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2021 року

м. Харків

Справа № 641/3628/21

Провадження № 22-ц/818/4466/21

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Кругової С.С.,

суддів Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Страхова компанія "ІНГО" про стягнення страхового відшкодування (захист прав споживачів), за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Комінтернівського районного суду міста Харкова від 20 травня 2021 року, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 посилаючись на положення ЗУ «Про захист прав споживачів» звернувся до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом, в якому просить визнати незаконною відмову АТ «СК «Інго» у виплаті йому страхового відшкодування за договором № 720524189.20 від 21 жовтня 2020 року добровільного страхування засобів наземного транспорту, цивільної відповідальності, водія та пасажирів від нещасних випадків, оформлену листом № 814 від 28 квітня 2021 року; стягнути з АТ «СК «Інго» на користь ОСОБА_4 страхове відшкодування у розмірі 80681,50 грн.

Ухвалою Комінтернівського районного суду міста Харкова від 20 травня 2021 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО» про стягнення страхового відшкодування (захист прав споживача) передано за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Києва.

Судове рішення мотивовано тим, що зі змісту позовної заяви вбачається, що відповідач "Страхова компанія "ІНГО" зареєстроване в м. Києві, по вул.. Бульварно Кудрявській, 33 , що є територією обслуговування Шевченківського районного суду м. Києва. Підстав для застосування положень ч. 5 ст. 28 ЦПК України суд не вбачав.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Комінтернівського районного суду міста Харкова від 20 травня 2021 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вважає висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваній ухвалі помилковими та такими, що не відповідають обставинам справи.

В обґрунтування скарги зазначає, що підстави позову обґрунтовані ЗУ «Про захист пав споживачів», тому в силу ч. 5 ст. 28 ЦПК України позов може бути подано також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача. Вказує, що договір страхування за своєю природою є договором про надання послуг, тому у даному випадку на спірні правовідносини поширюється ЗУ «Про захист прав споживачів».

В строк визначений судом на адресу апеляційного суду відзивів від осіб, які беруть участь у справі, на вищезазначену апеляційну скаргу, не надійшло.

Відповідно до вимог ч. ч. 1 та 2ст. 367 ЦПК Українисуд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 3ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод установлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно ч. 1ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Матеріали справи, зокрема довідка про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру, свідчать про те, що ОСОБА_5 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ( а.с. 9).

З даним позовом представник позивача звернувся саме до Комінтернівського районного суду міста Харкова за місцем своєї реєстрації, з обґрунтуванням вибору ним підсудності, з посиланням на норми ч. 3ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» та звільнення його від сплати судового збору, оскільки позов пов`язаний з порушенням його прав як споживача за договором страхування.

Передаючи ухвалою Комінтернівського районного суду міста Харкова від 20 травня 2021 року вказану справу на розгляд до Шевченківського районного суду м. Києва, суд мотивував її тим, що з урахуванням положень ст. 27 ЦПК України, справа територіально не підсудна Комінтернівському районному суду міста Харкова, оскільки правовідносини, що виникли між сторонами не стосуються захисту прав споживачів, а тому підсудність справи має визначатися за місцем знаходження одного відповідача.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Визначити підсудність суду - означає з`ясувати коло цивільних справ, які компетентний вирішувати по суті даний суд.

Підсудність - це розподіл підвідомчих загальним судам цивільних справ між різними судами першої інстанції залежно від роду (характеру) справ, що підлягають розгляду, і від території, на яку поширюється юрисдикція того чи іншого суду.

Територіальна підсудність - це підсудність цивільної справи загальному суду в залежності від території, на яку поширюється юрисдикція даного суду. За її допомогою вирішується питання, яким з однорідних судів підсудна для розгляду відповідна справа.

Критеріями даного виду підсудності зокрема виступають: місце проживання відповідача, місце заподіяння шкоди, місце знаходження спірного майна, місце розгляду первісного позову тощо.

За загальним правилом, встановленим ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому порядку місцем її проживання або перебування, а позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Стаття 28 ЦПК України визначає правила альтернативної підсудності за вибором позивача. Зокрема, частина 5 вказаної статті передбачає, що позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Вирішуючи питання територіальної підсудності, слід з`ясовувати характер спірних правовідносин.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про страхування», ст. 979 ЦК України договір страхування - це письмова угода між страхувальником та страховиком, відповідно до якої страховик бере на себе зобов`язання в разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

За своєю правовою природою договір страхування є договором про надання послуг.

Відповідно доЗакону України «Про захист прав споживачів» цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Згідно з п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач -фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

В пунктах 2, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» від 12 квітня 1996 року № 5роз`яснено, що оскільки Закон не визначає певних меж своєї дії, судам слід мати на увазі, що до відносин, які ним регулюються, належать, зокрема, ті, що виникають із договорів купівлі-продажу, майнового найму (в тому числі найму (оренди) жилого приміщення - в частині відносин, між наймачем (орендарем) і наймодавцем (орендодавцем), який одночасно є виконавцем комунальних послуг і послуг по ремонту житлового фонду та інженерного обладнання), побутового прокату, безоплатного користування майном, підряду (в тому числі побутового замовлення чи абонементного обслуговування), доручення, перевезення громадян та їх вантажу, комісії, схову, страхування, із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття і ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг).

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 13 листопада 2019 року № 212/2534/16-ц.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі за власним вибором звертаються до суду за місцем свого проживання, або за місцем знаходження відповідача, або за місцем заподіяння шкоди, або за місцем виконання договору. Жоден із цих судів не вправі відмовити у прийнятті позовної заяви або переслати її до іншого суду з мотивів непідсудності.

Отже, дія Закону України «Про захист прав споживачів» розповсюджується на відносини, що виникли з приводу страхування.

За положеннями ч. 5ст. 28 ЦПК України позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Оскільки позов стосується захисту порушених прав ОСОБА_1 як споживача, даний позов підлягає розгляду за правилами альтернативної підсудності за вибором позивача.

З урахуванням наведених норм права та встановлених обставин справи, колегія суддів вважає, що позивач, як споживач, маєв право звернутися до суду за своїм місцем проживання.

Посилання представника позивача на правову позицію, викладену у постанові Верховного суду від 06.04.2020 у справі № 643/8146/18, знайшло своє підтвердження, і колегія суддів відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України враховує її при розгляді даної справи.

У зв`язку із зазначеним, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що спір має бути переданий за підсудністю до суду за місцезнаходженням відповідача так як на спірні правовідносини розповсюджується Закон України «Про захист прав споживачів», тому представник позивача правильно звернувся до суду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання свого довірителя.

Відповідно до п. 6 ч. 1ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 4 ч. 1ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Керуючись ст.ст.367,368,376,379,382,383,384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_6 -задовольнити.

Ухвалу Комінтернівського районного суду міста Харкова від 20 травня 2021 року - скасувати, справу направити справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття. Касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий С.С. Кругова

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук