Справа № 206/640/21
Провадження № 2-з/206/9/21
У Х В А Л А

02.03.2021року в місті Дніпрі суддя Самарського районного суд м.Дніпропетровська Сухоруков А.О., розглядаючи заяву Міського голови Дніпровської міської ради Філатова Б.А. про забезпечення позову по цивільній справі за позовом Дніпровської міської ради до Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Мазуренко Сергія Вячеславовича, про визнання недійсним свідоцтва про право власності та витребування квартири,

ВСТАНОВИВ:

16.02.2021 року Міський голова Дніпровської міської ради Філатов Б.А. звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з даним позовом до Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Мазуренко Сергія Вячеславовича, про визнання недійсним свідоцтва про право власності та витребування квартири.

В прохальній частині позову позивач просить суд визнати недійсним свідоцтво про право власності від 03.04.2002, видане Управлінням житлового господарства Дніпропетровської міської ради на підставі розпорядження від 03.04.2002 №152-П на квартиру по АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ). Витребувати від ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь територіальної громади міста в особі Дніпровської міської ради квартиру АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 001) та передати її до комунальної власності територіальної громади міста Дніпра. Скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності за ОСОБА_2 №15366159, скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності за ОСОБА_3 №22007753, припинивши право власності на квартиру АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01).

Також при подачі позовної заяви Міським головою Дніпровської міської ради Філатови Б.А. було подано заяву про забезпечення позову, яка обґрунтована тим, що видане Управлінням житлового господарства Дніпропетровської міської ради на підставі розпорядження від 03.04.2002 №152-П на квартиру по АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_2 , а також витребування від ОСОБА_3 на користь територіальної громади міста в особі Дніпровської міської ради спірної квартири та передачі її до комунальної власності територіальної громади міста Дніпра. З урахуванням позовних вимог Дніпровської міської ради про визнання недійсним свідоцтва про право власності від 03.04.2002, видане Управлінням житлового господарства Дніпропетровської міської ради та витребуванням квартири АДРЕСА_2 , на сьогодні у випадку не застосування заходів забезпечення позову існує реальна загроза невиконанням чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Позовні вимоги Дніпровської міської ради підлягають забезпеченню шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_2 та заборонити будь-яким особам вчинити будь-які реєстраційні дії щодо даного об`єкту нерухомості.

На підставі викладеного просить суд накласти арешт на квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 41,6 кв.м, житловою площею 25,9 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01. Заборонити будь-яким особам здійснювати дії, пов`язані з відчудженням, зміною майнових прав на квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 41,6 кв.м, житловою площею 25,9 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь - якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Ознайомившись із змістом заяви про забезпечення позову, дослідивши додані до заяви документи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову, в тому числі, накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, заборона вчиняти певні дії. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Згідно роз`яснень, викладених у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року ««Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до п. п. 6, 7 Постанови Пленуму ВСУ №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року, особам які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов`язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

При цьому, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Таким чином, виходячи з предмету спору та суб`єктивного складу сторін, враховуючи вимоги ч.2 ст. 149, ч. 3 ст. 150 ЦПК України, з`ясувавши обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову та співмірність із заявленими позивачем вимогами, суд приходить до висновку про задоволення заяви про забезпечення позову в повному обсязі.

Беручи до уваги вищевикладене, суд вважає достатнім застосувати заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме на квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 41,6 кв.м, житловою площею 25,9 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01. Заборонити будь-яким особам здійснювати дії, пов`язані з відчудженням, зміною майнових прав на квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 41,6 кв.м, житловою площею 25,9 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 149-153, 157, 260-261, 263, 353 ЦПК України,

У Х В А Л И В

Заяву Міського голови Дніпровської міської ради Філатова Б.А. про забезпечення позову по цивільній справі за позовом Дніпровської міської ради до Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Мазуренко Сергій Вячеславович, про визнання недійсним свідоцтва про право власності та витребування квартири- задовольнити повністю.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 41,6 кв.м, житловою площею 25,9 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01.

Заборонити будь-яким особам здійснювати дії, пов`язані з відчудженням, зміною майнових прав на квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 41,6 кв.м, житловою площею 25,9 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01.

Ухвалу для виконання направити державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції, у відповідності до приписів пункту 15, підпункту 15.5 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.О. Сухоруков