ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №22-ц/807/1145/21 Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідача суддів: за участю секретаря Подліянової Г.С., Гончар М.С., Маловічко С.В., Путій Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Запорізьке обласне управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 28 грудня 2020 року про забезпечення доказів шляхом витребування у приватного нотаріусаЗапорізького міського нотарільного округу Південно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Бєлоусової Вікторії Олегівни спадкової справи,-

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2020 року Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Запорізьке обласне управління АТ «Ощадбанк» звернулося до суду з заявою про забезпечення доказів шляхом витребування у приватного нотаріусаЗапорізького міського нотарільного округу Південно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Бєлоусової Вікторії Олегівни спадкової справи, до подачі позову.

Заява мотивована тим, що 30 травня 2013 року між Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії Запорізьке обласне управління АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір №65852 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки. Згідно Додаткового договору №1 від 30 травня 2013 року до Договору, ОСОБА_1 встановлено відновлювальну кредитну лінію (Кредит) в розмірі 19 600,00 грн за сплатою 25% річних.

Станом на 22 грудня 2020 року в Банку обліковується заборгованість ОСОБА_1 за договором в розмірі 19861, 39 грн. Боржником зобов`язання за договором не виконано.

У зв`язку з виникненням простроченої заборгованості за Договором, в ході розшуку боржника ОСОБА_1 , Банку стало відомо про його смерть.

Відповідно до Довідки Дніпровського районного у місті Запоріжжя відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області №3801/17.4-04.37 від 26 грудня 2009 року, смерть боржника ОСОБА_1 зареєстрована 24 жовтня 2017 року, про що свідчить актовий запис про смерть №662.

Ніхто з потенційних спадкоємців не повідомив Банк про смерть боржника, заборгованість за кредитом спадкоємцям не погашена.

13 січня 2020 року до Другої запорізької державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, за місцем реєстрації боржника, направлено заяву Банку №107.20/2-214/6591/2020-07/вих, що містить вимогу кредитора до спадкоємців ОСОБА_1 .

Відповідно до повідомлення Другої запорізької державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області №139/01-16 від 05 лютого 2020 року, вимога кредитора була переадресована до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Бєлоусовій В.О., за місцем заведення спадкової справи.

Згідно повідомлення приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Бєлоусової В.О., №13/02-14 від 20 лютого 2020 року, вимога кредитора зареєстрована за №28/02-14 та долучена до матеріалів спадкової справи №3 за 2018 рік стосовно померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 . Додатково повідомлено, що спадкоємці ознайомлені зі змістом вимоги кредитора, інші дані про спадкоємців, їх адреси та склад спадкового майна кредиторам не може бути повідомлено, оскільки це не передбачено чинним законодавством.

АТ "Ощадбанк" в особі філії Запорізьке обласне управління АТ «Ощадбанк» має намір звернутися до суду із позовом до спадкоємців померлого ОСОБА_1 про стягнення суми боргу за рахунок успадкованого ними майна, однак банку не відоме ані коло спадкоємців, ані обсяг успадкованого ними майна, ані наявність чи відсутність спадкового договору, заповіту. Банк обмежений в отриманні такої інформації, яка становить нотаріальну таємницю. Для подання позовної заяви АТ "Ощадбанк" в особі філії Запорізьке обласне управління АТ «Ощадбанк» необхідні відомості зі спадкової справи, заведеної після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 , тому забезпечення доказів шляхом витребування інформації зі спадкової справи надасть можливість банку як позивачу визначитися з колом відповідачів та підготувати належну позовну заяву.

Із урахуванням зазначеного, АТ "Ощадбанк" в особі філії Запорізьке обласне управління АТ «Ощадбанк», просило суд:

Забезпечити докази шляхом витребування у приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Бєлоусової В.О. ( АДРЕСА_1 ) матеріали спадкової справи №3 за 2018 рік після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 боржника ОСОБА_1 , для встановленя кола спадкоємців, до яких має бути пред`явлений позов про стягнення заборгованості.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 28 грудня 2020 року в задоволенні заяви Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Запорізьке обласне управління АТ «Ощадбанк» про забезпечення доказів до подачі позову до суду, відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Запорізьке обласне управління АТ «Ощадбанк», подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати зазначену ухвалу суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення доказів з огляду на те, що Банк не наділений повноваженнями відповідно до ст. 8 Закону України "Про нотаріат" отримувати інформацію про спадкоємців померлого боржника, а тому позбавлений можливості визначитись з колом відповідачів та пред`явити позов про стягнення заборгованості зі спадкоємців боржника. Крім того, твердження суду про належне повідомлення заявника про судове засідання з розгляду заяви про забезпечення доказів, не відповідає дійсності, оскільки судова повістку про виклик в судове засідання на 28.12.2020, надійшла на адресу Банку лише 29.12.2020.

Відзиву на апеляційну скарг в порядку ст. 360 ЦПК України, до суду не надходило.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 6 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення не відповідає зазначеним вимогам закону.

Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення доказів, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не доведено того, що є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений, або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим після подання до суду позовної заяви.

З такими висновками суду першої інстанції не погоджується колегія суддів.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Частиною 1 статті 84 ЦПК України передбачено, що учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Також, частиною 4 вказаної статті визначено, що суд може витребувати докази також до подання позову як захід забезпечення доказів у порядку, встановленому статтями 116-118 цього Кодексу.

Відтак, оскільки заявником подано заяву про витребування доказів до подання позову, то така заява підлягає вирішенню у порядку, встановленому статтями 116-118 цього Кодексу.

Згідно вимог статті 116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та ( або ) огляд доказів, у тому числі, за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Відповідно до п.п. 4, 5, 6 ч. 1 ст. 117 ЦПК України в заяві про забезпечення доказів зазначається: докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні; обґрунтування необхідності забезпечення доказів; спосіб, у який заявник просить суд забезпечити докази, у разі необхідності - особу, у якої знаходяться докази.

Згідно ч. 8 ст. 8 Закону України "Про нотаріат" довідки про вчинені нотаріальні дії та інші документи надаються нотаріусом протягом десяти робочих днів на обґрунтовану письмову вимогу суду, прокуратури, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування у зв`язку з кримінальним провадженням, цивільними, господарськими, адміністративними справами, справами про адміністративні правопорушення, що знаходяться в провадженні цих органів, з обов`язковим зазначенням номера справи та прикладенням гербової печатки відповідного органу, а також на обґрунтовану письмову вимогу державного виконавця, приватного виконавця за виконавчим провадженням з обов`язковим зазначенням номера виконавчого провадження та реквізитів виконавчого документа, на підставі якого здійснюється виконавче провадження.

Отже, забезпечення доказів - це вжиття судом заходів, направлених на закріплення і збереження доказів. Підставою забезпечення доказів є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим збирання чи подання доказів або засіб доказування може бути втрачений.

Заяву про забезпечення доказів, шляхом витребування у нотаріуса спадкової справи померлого боржника ОСОБА_1 , Банк мотивував тим, що у нього відсутня інформація про коло спадкоємців останнього, наявності у нього спадкового майна, оскільки така інформація є нотаріальною таємницею.

Разом з тим, витребування спадкової справи шляхом забезпечення доказу необхідне для належного оформлення і подання в суд позовної заяви про стягнення заборгованості із спадкоємців померлого за рахунок успадкованого ними майна. Таким чином метою забезпечення доказів у цьому випадку є підготовка та обґрунтування майбутнього позову, що узгоджується з викладеними вище процесуальними нормами щодо звернення в суд із заявою про забезпечення доказів особи, яка може набути статусу позивача, використання такого способу забезпечення доказів як витребування спадкової справи, подання такої заяви до подання власне самої позовної заяви.

Скаржник наголошує, що інакше, ніж шляхом витребування із нотаріальної контори спадкової справи №3 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 , він позбавлений можливості звернутися в суд з позовом до спадкоємців померлого. Таке обґрунтування заяви про забезпечення доказів є безумовно достатньо умотивованим реальними фактами, що не потребують іншого доведення, чи нерозуміння суті такого звернення в суд.

Відомості про спадкоємців, які містяться в спадковій справі відповідно до п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", та п. 3.1 узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", є належним доказом.

Отже, інформація, яка міститься у спадковій справі, є доказом наявності у боржника спадкоємців, спадкового майна та є підставою для звернення до них, як належних відповідачів, із позовом у порядку ч. 2 ст. 1281 ЦК України.

Закон України "Про нотаріат" не передбачає можливості отримання кредитором у нотаріуса інформації про спадкоємців боржника, а тому посилання суду про відмову у задоволенні заяви про забезпечення доказів є помилковим.

Крім того, заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо неналежного повідомлення Банку про дату, час і місце розгляду заяви про забезпечення доказів.

У відповідності до вимоги частин 1-3 статті 118 ЦПК України заява про забезпечення доказів розглядається в судовому засіданні в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з особливостями, встановленими цією статтею.

Заява розглядається не пізніше п`яти днів з дня її надходження до суду.

Заявник та інші особи, які можуть отримати статус учасників справи, повідомляються про дату, час і місце судового засідання, проте їх неявка не перешкоджає розгляду поданої заяви.

За змістом ч.ч. 1-5 ст. 128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.

Матеріали справи не містять доказів належного повідомлення АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Запорізьке обласне управління АТ «Ощадбанк» про дату, час і місце розгляду заяви про забезпечення доказів до подачі позову, таким чином, вбачається, що заява розглянута за відсутності заявника, без доказів його належного повідомлення.

З огляду на зазначене, колегія суддів апеляційного суду не може погодитися з обґрунтуванням судом першої інстанції, викладеним в оскаржуваній ухвалі, оскільки воно є необ`єктивним, зробленим за неналежного з`ясування обставин справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, за неправильного застосування норм процесуального права.

Аргументи апеляційної скарги щодо незаконності оскаржуваної судової ухвали є правильними, достатніми, такими, що спростовують неправильний висновок суду першої інстанції, доводять неправильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, тому колегія суддів дійшла висновку про необхідність задовольнити апеляційну скаргу, скасувати оскаржувану ухвалу і направити справу в суд для продовження розгляду.

Питання про розподіл судових витрат підлягає вирішенню судом першої інстанції за результатами розгляду справи по суті.

Керуючись ст. 367, 368, 374,379,381,382,383,384 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Запорізьке обласне управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» задовольнити.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 28 грудня 2020 року у цій справі, скасувати. Справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і касаційцному оскарженню не підлягає.

Повна постанова складена 12 березня 2021 року.

Головуючий, суддя Суддя Суддя

Подліянова Г.С. Гончар М.С. Маловічко С.В.