Номер провадження: 22-ц/813/2398/21
Головуючий у першій інстанції Бондар В. Я.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

18.02.2021 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 522/20305/19

Номер провадження: 22-ц/813/2398/21

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),

- суддів: - Князюка О.В., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря судового засідання Дубрянської Н.О.,

учасники справи:

- позивач ОСОБА_1 ,

- відповідачі 1) Державна казначейська служба України, 2) Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області, 3) Прокуратура Одеської області, ліквідаційна комісія Головного управління Міністерства внутрішніх справ в Одеській області,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області, Прокуратури Одеської області, ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ в Одеській області про відшкодування шкоди, завданої громадянину діями органу дізнання, досудового слідства, прокуратури та суду, за апеляційною скаргою Державної казначейської служби України та апеляційною скаргою Заступника прокурора Одеської області на рішення Приморського районного суду міста Одеси, ухваленого у складі судді Бондар В.Я. 28 липня 2020 року, повний текст складено 06.08.2020 року

встановив:

28.11.2019 року позивач звернулася до суду з позовом в якому просить суд: 1) стягнути з Державного бюджету України через Державну Казначейську службу України шляхом списання зі спеціального рахунку призначеного для відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду на користь ОСОБА_1 1659 000 грн на відшкодування моральної шкоди, 2) стягнути з Державного бюджету України через Державну Казначейську службу України шляхом списання зі спеціального рахунку призначеного для відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду на користь ОСОБА_1 84290,25 грн. за відшкодування матеріальної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 незаконно без відповідної правової підстави перебував під слідством та судом в період з 18.02.2013 року по 03.10.2019 року, тобто 79 місяців 14 днів, внаслідок кримінального переслідування обмежувався в певних правах та зазнав певних обмежень життя, погіршились відносини з оточуючими людьми, була обмежена свобода пересування та суспільної діяльності, був позбавлений можливості реалізації своїх звичок і бажань, пов`язаних із професійною діяльністю та повсякденним життям, призвели до погіршення стану його здоров`я, інших негативних наслідків.

Позивач вважає, що йому повинна бути відшкодована моральна шкода в сумі 1659000 грн. за час перебування під слідством, виходячи з установленого законодавством розміру заробітної плати на момент розгляду справи судом, за кожен місяць перебування під слідством та судом, а також того, що на підставі контракту від 14.06.2016 року строком на п`ять років його заробітна плата складала 21 000 грн. в місяць (21 000 грн. х 79 міс.).

Також, позивач вважає, що йому повинна бути відшкодована також і матеріальна шкода в сумі 84290,25 грн., яка полягає в наступному.

Так, в період з 10.09.2013 року по 11.10.2014 року ОСОБА_1 без законних на це підстав не виплачувалась заробітна плата, оскільки ухвалами Київського районного суду м. Одеси від 10.09.2013 року, 04.11.2013 року, 26.12.2013 року, 24.02.2013 року, 17.04.2013 року, 12.06.2014 року, 11.08.2014 року його неодноразово було відсторонено від посади головного лікаря КЗ Роздільнянська ЦРЛ. Відтак, відповідно до довідки КНП СВТГРР Роздільнянська ЦРЛ від 26.11.2019 року № 729 та від 26.11.2019 року № 730 середньомісячна заробітна плата ОСОБА_1 складає (липень 2013 року - 6766,00 грн. + серпень 2013 року - 6107,39 грн. = 12873,39 грн.): 2 = 6436,70 грн. Тобто - 6436,70 грн. (середньомісячна заробітна плата) : 21 (робочих днів у вересні 2013 році) = 306,51 грн. (середньоденна заробітна плата). Тобто - 306,51 грн. х 275 (кількість робочих днів за період з 10.09.2013 року по 11.10.2014 року) = 84290,25 грн. (Т. 1, а. с. 2 - 13).

12.02.2020 року позивач звернувся до суду з заявою про зміну підстав обґрунтування позову, в якій посилається на те, що Київським районним судом м. Одеси була надана недостовірна інформація і направлена копія вироку суду про те, що рішення суду щодо ОСОБА_1 від 06.10.2014 року, яким він засуджений до 5 років позбавлення волі вступило в законну силу 06.04.2015 року. Отримана недостовірна інформація про засудження ОСОБА_1 до 5 років позбавлення волі була направлена на адресу УІТ ГУНП в Одеській області, а також на адресу Приморського ВП в м. Одесі і Роздільнянського ВП в Одеській області з метою затримання ОСОБА_1 для етапування до місця позбавлення волі та відбування покарання. (Т. 1 а.с. 118-119)

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 28 липня 2020 рокупозовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України, шляхом списання зі спеціального рахунку призначеного для відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди у розмірі 373 117 (триста сімдесят три тисячі сто сімнадцять) гривень.

Стягнуто з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України, шляхом списання зі спеціального рахунку призначеного для відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду на користь ОСОБА_1 відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 80 458 (вісімдесят тисяч чотириста п`ятдесят вісім) гривень 62 копійки.

В іншій частині позову відмовлено.

Рішення обґрунтоване тим, що позивач має право на відшкодування завданої йому моральної шкоди за рахунок держави, оскільки перебував під слідством та був незаконно засуджений на протязі 79 місяців 14 днів з 18.02.2013 року (розпочато досудове розслідування) по 03.10.2019 року (останні судове рішення, яким підтверджено закриття кримінального провадження).

Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Тобто, враховуючи мінімальний розмір заробітної плати (4723 грн.) за кожен місяць на момент перебування під слідством чи судом (79 місяців) розмір відшкодування моральної шкоди ОСОБА_1 судом визначено в сумі 373117 грн. (4723 * 79).

Ухвалами Київського районного суду м. Одеси від 10.09.2013 року, 04.11.2013 року, 26.12.2013 року, 24.02.2013 року, 17.04.2013 року, 12.06.2014 року, 11.08.2014 року постановленими в рамках вказаного кримінального провадження, ОСОБА_1 було неодноразово відсторонено від посади головного лікаря КЗ Роздільнянська ЦРЛ, в зв`язку з чим в період з 10.09.2013 року по 11.10.2014 року ОСОБА_1 не виплачувалась заробітна плата.

Відповідно до довідки КНП СВТГРР Роздільнянська ЦРЛ від 26.11.2019 року № 729 та від 26.11.2019 року № 730 середньомісячна заробітна плата ОСОБА_1 складає (липень 2013 року - 6766,00 грн. + серпень 2013 року - 6107,39 грн. = 12873,39 грн. : 2 = 6436,69 грн.

При цьому, в останній місяць виплати заробітної плати в серпні 2013 року 22 робочих дні.

Відтак 6436,69 грн. (середньомісячна заробітна плата) : 22 (робочих днів у серпні 2013 році) = 292,5768 грн. (середньоденна заробітна плата).

Отже, 292,5768 грн. (середньоденна заробітна плата) х 275 (кількість робочих днів за період з 10.09.2013 року по 11.10.2014 року) = 80458,62 грн. (Т.1 а. с. 236-241).

Чумакова Я.В., діюча в інтересах Державної казначейської служби України, в апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати. Ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю (Т. 2, а. с. 15 - 22).

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення ухвалено судом першої інстанції при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апелянт вказує на те, що: 1) суд першої інстанції помилково ототожнює Державну казначейську службу України з Державним бюджетом України та особою, яка завдала шкоду. Державна казначейська служба України є окремою юридичною особою, яка самостійно несе відповідальність за своїми зобов`язаннями, в повному обсязі виконує свої завдання та функції і ніяких прав та законних інтересів позивача не порушувала. Боржником у вказаному зобов`язані зі сплати коштів державного бюджету є - держава Україна, як учасник цивільних відносин, яка бере участь у справі через відповідний орган державної влади. Кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягнення з Державного бюджету України; 2) судом безпідставно задоволено позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди у розмірі - 373 117,00 грн., оскільки розрахунок повинен був здійснюватися з розрахунку прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) судом помилково завищено період перебування позивача під судом та слідством. Граничною датою щодо визначення строку для відшкодування моральної шкоди позивачу є дата набрання законної сили ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 21.11.2018 року, оскільки касаційний розгляд справи жодним чином не вплинув на права та обов`язки ОСОБА_1 , тому що постановою Верховного суду від 03.10.2019 року вищевказану ухвалу апеляційного суду було залишено без змін; 4) судом першої інстанції неправильно було застосовано п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995 року №100. Для визначення втраченої заробітної плати суду необхідно було поділити заробітну плату ОСОБА_1 за липень та серпень 2013 року на число відпрацьованих позивачем робочих днів. Проте, суд першої інстанції здійснив розрахунок середньоденної заробітної плати шляхом ділення середньомісячної заробітної плати на кількість робочих днів у серпні 2013 року; 5) судом першої інстанції не встановлено жодних доказів на підтвердження того, що по відношенню до позивача був здійснений фізичний чи психічний вплив. Не встановлено жодних доказів причинно-наслідкового зв`язку між діями посадових осіб та фізичними і моральними стражданнями, на які посилався позивач (Т. 2, а. с. 15 - 22).

Заступник прокурора Одеської області в апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати. Ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю (Т. 2, а. с. 32 - 36).

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення ухвалено судом першої інстанції при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апелянт вказує на те, що: 1) слідчим управлінням ГУ МВС України в Одеській області здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000383 від 18.02.2013 року за фактом вимагання керівником районної медичної установи Одеської області хабаря за прийняття відповідного рішення в інтересах підприємства за ч. 3 ст. 368 КК України. Під час допиту у якості підозрюваного ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, останній визнав себе винним повністю. Однак, в ході судового розгляду справи ОСОБА_1 змінено покази, що свідчить про відсутність у нього права на відшкодування шкоди на підставі ст. 1176 ЦК України. Судом першої інстанції було проігноровано та не було розглянуто клопотання прокуратури про витребування для огляду у судовому засідання матеріалів вищевказаного кримінального провадження; 2) помилковими є висновки суду першої інстанції щодо наявності у позивача права на стягнення втраченого заробітку. Позивачем не було надано довідку про середньомісячну заробітну плату за два останні місяці перед відстроченням від посади, тому неможливо встановити, які виплати включено позивачем до розрахунку, викладеного у позовній заяві. Надані довідки про заробітну плату ОСОБА_1 за 2013 та 2014 року не є довідками про середню заробітну плату за останні два місяці перед відстороненням від посади (Т. 2, а. с. 32 - 36).

Учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином.

18.02.2021 року на адресу Одеського апеляційного суду надійшла заява від ОСОБА_1 про розгляд справи без його участі.

18.02.2021 року на електрону адресу Одеського апеляційного суду від прокуратури Одеської області надійшла заява про відкладення розгляду справи.

Згідно з Указом Президента України від 13 березня 2020 року № 87/2020 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 березня 2020 року «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки в умовах спалаху гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом COVID-19: 1, на усій території України з 12 березня до 3 квітня 2020 року установлено карантин.

Рада суддів України рекомендувала у період з 16 березня до 3 квітня 2020 року встановити особливий режим роботи судів України, а саме: роз`яснити громадянам можливість відкладення розгляду справ у зв`язку із карантинними заходами (Лист Ради суддів України від 16.03.2020 р, адресований Верховному Суду, Вищому антикорупційному суду, місцевим та апеляційним судам).

Пунктами 1, 5 розпорядження Голови Одеського апеляційного суду від 16.03.2020 року «Про тимчасові заходи з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену короновірусом COVID-19» передбачено, що тимчасово, з 17.03.2020 року до 03.04.2020 року зупиняється розгляд справ у відкритих судових засіданнях за участю учасників судового процесу та припинено їх пропуск до залів судових засідань на час вжитих заходів. Апеляційний суд розглядає цивільні справи, які не віднесені до справ, зазначених у ч. ч. 1, 2 ст. 369 ЦПК України, у відсутності учасників справи та осіб, які не залучалися до участі у справі судом першої інстанції, за наявності відомостей про їх повідомлення про дату, час і місце розгляду справи. У разі відсутності таких даних, а також у разі подання заяви (заяв) про бажання прийняти участь у справі особисто, суд відкладає судове засідання на іншу дату.

Вказане розпорядження видано з метою забезпечення здійснення правосуддя Одеським апеляційним судом, забезпечення доступу громадян до правосуддя під час дії установленого державою карантину.

За ініціативою суду, з метою встановлення дійсних обставин по справі, на обговорення колегії суддів винесено питання про витребування з суду першої інстанції цивільної справи.

Частиною 2 ст. 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайскорішому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, відсутність клопотань та заяв від учасників справи, колегія суддів ухвалила розглянути питання про витребування цивільної справи за відсутності учасників справи.

Прокуратура Одеської області звернулась до суду з клопотанням про витребування матеріалів кримінального провадження №0000383 для огляду в суді. Вказане клопотання обґрунтоване тим, що під час допиту у якості підозрюваного ОСОБА_1 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, визнав повністю. Однак у ході судового розгляду справи ОСОБА_1 змінено покази, що свідчать про відсутність у нього права на відшкодування шкоди на підставі ст. 1176 ЦК України.

Відповідно до ст. ст. 12, 13, 77, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Законом.

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подають сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Предметом розгляду у вказаній справі є відшкодування відшкодування шкоди, завданої громадянину діями органу дізнання, досудового слідства, прокуратури та суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час розгляду справи. Суд не в праві обґрунтовувати судові рішення показаннями наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

06.10.2014 року вироком Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 засуджено за ч 3 ст. 368 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років з позбавленням права обіймати керівні посади медичних закладах строком на три роки, з конфіскацією всього належного йому майна.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 21.11.2018 року вирок Київського районного суду м. Одеси від 06.10.2014 року стосовно ОСОБА_1 скасовано, кримінальне провадження закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Постановою Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду від 03.10.2019 року Ухвала Апеляційного суду Одеської області від 21.11.2018 року у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_1 залишена без змін.

Право на відшкодування шкоди, завданої фізичної особі незаконними діями, рішеннями чи бездіяльністю у сфері правосуддя, виникає за умови постановлення судом виправдувального вироку.

Відповідно до наявних у справі вироку суду першої інстанції, ухвал суду апеляційної інстанції, постанови Верховного Суду (Т. 1, а. с. 14 43) ОСОБА_1 свою вину не визнавав. Таким чином, визнання вини не покладено як в основу обвинувального вироку, так і в основу ухвали апеляційного суду від 21.11.2018 року та постанови Верховного Суду від 03.10.2019 року.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла до висновку, що клопотання Прокуратури Одеської області про витребування доказів не підлягає задоволенню, оскільки матеріали справи містять вирок суду першої інстанції, ухвалу суду апеляційної інстанції, постанову Верховного Суду (Т. 1, а. с. 14 43), зі змісту яких можливо перевірити доводи апелянта щодо самообмови.

Згідно з ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвала апеляційного суду про відмову у витребуванні доказів не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 13, 77, 78, 81, 367, 368, 381, 389 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

ухвалив:

В задоволенні клопотання прокуратури Одеської області про витребування матеріалів кримінального провадження відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали складений 10 березня 2021 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: С. О. Погорєлова

О. В. Князюк