Справа № 461/1008/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Мисько Х.М.
Провадження № 22-ц/811/2027/18 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2021 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі:

головуючої: Крайник Н. П.

суддів: Бойко С.М., Ванівського О.М.

при секретарі: Ждан К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду міста Львова від 04 липня 2017 року у справі за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, нарахованих за користування кредитом процентів та пені та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ПАТ «УкрСиббанк», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з участю третьої особи приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Котарської Аліції Тадеївни про визнання кредитного договору недійсним та застосування наслідків недійсності, -

в с т а н о в и в:

12.02.2016 рокуПАТ «УкрСиббанк» звернулося з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , у якому просило стягнути з відповідачів солідарно в користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 23 листопада 2006 року в розмірі 48945,58 доларів США, пеню за несвоєчасне погашення кредиту та процентів в розмірі 28337,68 грн. та суму сплаченого судового збору в розмірі 19449,96 грн. в рівних частках з кожного по 6483,32 грн.

В обґрунтування позовних вимог покликалося на те, що 23 листопада 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання споживчого кредиту №0, відповідно до умов якого відповідачу було надано в кредит 74000,00 доларів США під відсоткову ставку 10,3% річних. Згідно умов договору відповідач зобов`язувалася повернути кредит не пізніше 23 листопада 2027 року, якщо не буде застосовано інший термін повернення кредиту відповідно до умов Договору. Датою погашення нарахованих процентів за користування кредитом сторонами визначено 23 число кожного місяця.

З метою забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором, було укладено наступні договори поруки: між позивачем АКІБ «УкрСиббанк та ОСОБА_2 - Договір поруки №0/1 від 23 листопада 2006 року та між позивачем АКІБ «УкрСиббанк та ОСОБА_3 - Договір поруки №0/2 від 23 листопада 2006 року. Відповідно до умов Договорів поруки, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зобов`язались відповідати у повному обсязі за виконання ОСОБА_1 усіх зобов`язань, що можуть виникнути з Кредитного договору. Відповідальність ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 є солідарною.

У зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором з травня 2015 року, 26 жовтня 2015 року Банк направив відповідачам вимоги про погашення заборгованості, однак станом на 08 лютого 2016 року, вимоги банку залишені без задоволення.

Таким чином, станом на 08 лютого 2016 року, заборгованість ОСОБА_1 по кредитному договору становить 48945,58 доларів США, з яких: 44600,00 доларів США кредитна заборгованість, в тому числі прострочена заборгованість з травня 2015 року - 2940,00 доларів США; 4345,58 доларів США - заборгованість по процентах. Заборгованість ОСОБА_1 по сплаті пені за несвоєчасне погашення кредиту та процентів станом на 08 лютого 2016 року складає 28337,68 грн., з яких 12428,14 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту; 15909,54 грн. - пеня за прострочення сплати процентів.

31 січня 2017 року ОСОБА_1 подала зустрічний позов до ПАТ «УкрСиббанк», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог приватного нотаріуса ЛМНО Котарської А.Т., в якому просила визнати порушеним її право, як споживача фінансових послуг на проведення Банком переддоговірної роботи в письмовій формі, право споживача на інформацію про істотні умови договору, право споживача на інформацію про ціну договору, право споживача на отримання повної та об`єктивної інформації стосовно способу виконання зобов`язання за кредитним договором та просила визнати недійсним кредитний договір №0 від 23 листопада 2006 року, укладений між нею та АКІБ «УкрСиббанк».Крім того, зазначила, що валюта зобов`язання у кредитному договорі, була визначена сторонами в дол.США, однак 23 листопада 2006 року за придбання нею квартири, Банк перерахував суму в гривнях, про що свідчить Договір купівлі-продажу квартири. Також покликається на те, що Банк стягував кошти під виглядом переказу, а не погашення кредитної заборгованості, тому вважає, що Банк насправді видав безпроцентний кредит, який є заборонений законом, а також на те, що Банк користувався анонімними рахунками - НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 .

Оскаржуваним рішенням первісний позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» в солідарному порядку суму боргу, процентів, нарахованих за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 23 листопада 2006 року в розмірі 48945,58 доларів США та пеню за несвоєчасне погашення кредиту та процентів в розмірі 28337,68 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Публічного Акціонерного товариства «УкрСиббанк» суму сплаченого судового збору в розмірі 19449,96 грн. в рівних частках з кожного по 6483,32 грн. У задоволенні зустрічного позову - відмовлено.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_1 .

Вважає його незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з неповним з`ясуванням усіх обставинам справи.

Зазначає, що в оскаржуваному рішення суд першої інстанції посилається на п. 9.13 кредитного договору №0 від 23 листопада 2006 року, у якому вказано, що позичальник отримав інформаційний лист, хоча в матеріалах справи відсутня належним чином завірена копія такого інформаційного листа, який вона повинна була отримати до підписання кредитного договору. Крім того, у відповідності до п. 4 глави 3 розділу III Постанови Правління НБУ «Про затвердження Інструкції про касові операції в банках України» від 14.08.2003 року № 337, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, видача готівки іноземної валюти здійснюється фізичним особам з їх поточних, вкладних (депозитних) рахунків та переказу без відкриття рахунку, а також за операціями з відшкодування банкнот іноземної валюти, прийнятих на інкасо. В оскаржуваному рішенні суд покликається на виписку про рух коштів по рахунку № НОМЕР_4 , у якій відображено зарахування коштів у розмірі 74000 доларів США, однак у даній виписці відображено операцію за призначенням платежу - «видача з поточного рахунку фіз. особи № НОМЕР_4 ОСОБА_1 ». Однак, в матеріалах справи відсутня належним чином завірена копія її заяви на видачу готівки щодо отримання зі свого поточного рахунку 74000 доларів США. Вважає, що районний суд не надав оцінки фактичним обставинам справи, зокрема щодо оплати коштів за кредитним договором на транзитний банківський рахунок, та не врахував правову позицію НБУ з цього приводу. Задовольняючи позовні вимоги Банку, суд першої інстанції керувався виключно розрахунком заборгованості, наданим Банком, хоча сума боргу нею не визнавалася, а її клопотання про витребування завірених копій касових квитанцій судом безпідставно не було задоволено. Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції не врахував, що банківська установа, зловживаючи своїми правами, діяла недобросовісно з використанням нечесної підприємницької практики, тому договір про надання споживчого кредиту №0 від 23 листопада 2006 року суперечить Цивільному кодексу України, актам Національного Банку України, інтересам держави та суспільства, його моральним засадам і не був спрямований на настання реальних правових наслідків, що обумовлені ним, а відтак наявні усі підстави для визнання такого правочину недійсним.

Просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні первісного позову відмовити, зустрічний позов задовольнити.

У засідання суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 скаргу підтримав, крім того, пояснив, що на даний час заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №0 від 23 листопада 2006 року відсутня, оскільки між банком та позичальником укладено договір про прощення боргу. Просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ПАТ «УкрСиббанк» відмовити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи, тому суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності по наявних матеріалах справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2 , перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з наступних мотивів.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з ч.2 статті ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

На підставі ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Частиною 1 ст. 215 ЦК встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу. ЦК України.

Статтею 203 ЦК України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, відповідно до яких: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Судом встановлено, що 23 листопада 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання споживчого кредиту №0, відповідно до умов якого відповідачу було надано в кредит грошові кошти в іноземній валюті в розмірі 74000,00 доларів США, а відповідач зобов`язався повернути кредит не пізніше 23 листопада 2027 року, якщо не буде застосовано інший термін повернення кредиту відповідно до умов Договору, та сплачувати протягом 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, проценти за користування кредитом у розмірі 10,3% річних. Погашення нарахованих процентів відбувається по 23 число кожного місяця.

З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором №0, було укладено наступні договори поруки: між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 - Договір поруки №0/1 від 23 листопада 2006 року; між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 - Договір поруки №0/2 від 23 листопада 2006 року. Відповідно до умов Договорів поруки, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зобов`язались відповідати у повному обсязі за виконання ОСОБА_1 усіх зобов`язань, що виникли з Кредитного договору.

Отже, відповідальність ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 є солідарною.

Згідно виписки про рух коштів по рахунку № НОМЕР_4 , на рахунок позичальника відбулось зарахування коштів у розмірі 74000,00 доларів США, тобто свої зобов`язання за договором кредиту Банк виконав.

Відповідач ОСОБА_1 всупереч умов Кредитного договору не здійснювала платежів для погашення кредиту з травня 2015 року, чим порушила взяті на себе договірні зобов`язання.

26 жовтня 2015 року відповідачам направлені вимоги про погашення заборгованості, однак станом на 08 лютого 2016 року, вимоги банку відповідачами залишені без задоволення.

Як убачається із наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості, станом на 08 лютого 2016 року, заборгованість ОСОБА_1 по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом, становить 48945,58 доларів США, з яких: 44600,00 доларів США кредитна заборгованість в тому числі прострочена заборгованість з травня 2015 року - 2940,00 доларів США; 4345,58 доларів США - заборгованість по процентах. Заборгованість ОСОБА_1 по сплаті пені за несвоєчасне погашення кредиту та процентів станом на 08 лютого 2016 року складає 28337,68 грн., з яких 12428,14 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту; 15909,54 грн. - пеня за прострочення сплати процентів.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» та відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 , районний суд виходив з того, що між сторонами було укладено договір кредиту, умови якого сторони визначили при його укладенні. Кошти за договором відповідач отримала, зобов`язання за договором належним чином не виконувала, що призвело до виникнення заборгованості за договором, яка підлягає стягненню з відповідача в судовому порядку; покликання ОСОБА_1 на те, що кредитні кошти видавались їй у в національній валюті гривні, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири в частині розрахунку сторін, не свідчить про валюту видачі кредиту в іноземній валюті та спростовується випискою про рух коштів по рахунку № НОМЕР_4 про зарахування на рахунок відповідача 74000,00 доларів США; ПАТ «УкрСиббанк» повністю дотримано вимог закону при укладенні правочину, що підтверджується п.9.13 Договору про надання споживчого кредиту №0 від 23 листопада 2006 року, підписання такого позичальником свідчить про те, що перед підписанням договору нею отримано інформацію щодо його умов згідно п.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», що свідчить про те, що Банком до укладення договору доведено до відома позивача інформацію в обсязі, визначеному законом. Крім того, договір про надання споживчого кредиту був добровільно підписаний відповідачем, в подальшому нею виконувався, а відтак, така погодилася зі всіма його істотними умовами, що виключає визнання такого договору недійсним.

З таким висновком суду в цілому колегія погоджується.

Однак, суд стягнув з відповідачів заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 23 листопада 2006 року в розмірі 48945,58 доларів США, пеню за несвоєчасне погашення кредиту та проценти в розмірі 28337,68 грн. станом на 08 лютого 2016 року (день пред`явлення позову), що суперечить правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №444/9519/12 від 28.03.2018 р., відповідно до якої «строк договору», «строк виконання зобо в`язання» і «термін виконання зобо в`язання» згідно з приписами ЦК України мають різний зміст. Таким чином, після спливу визначеного договором строку (терміну) виконання зобо в`язання або у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобо в`язання.

Враховуючи, що 26 жовтня 2015 року Банк направив відповідачам вимоги про погашення заборгованості в повному обсязі, чим змінив строк виконання зобов`язання, з відповідачів в користь позивачів підлягає стягненню заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 23 листопада 2006 року станом на 26 жовтня 2015 року , що становить 44600 дол.США , в т.ч. прострочена заборгованість - 2058 дол.США та 2649,31 дол.США заборгованість по процентах.

З наведених мотивів, в цій частині рішення суду слід змінити та стягнути з відповідачів в користь позивача заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 23 листопада 2006 року в розмірі 47249, 31 дол.США, з яких 44600 дол.США , в т.ч. прострочена заборгованість - 2058 дол.США та 2649,31 дол.США заборгованість по процентах.

В решті рішення суду залишити без змін.

17.08.2020 року представником АТ «Укрсиббанк» Назаркевичем М.М. до суду подано заяву про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору в порядку ст.255 ЦПК України (том.3, а.с.138),у якій останній зазначив, що 26.03.2019 року сторонами спору в повному обсязі врегульовано зобов`язання за кредитним договором №0 від 23 листопада 2006 року, зокрема позичальником здійснено часткове погашення заборгованості, а АТ «Укрсиббанк» частково анульовано заборгованість. Однак, на думку колегії суддів, така заява представника АТ «Укрсиббанк» не може бути задоволена, оскільки на підтвердження зазначеного у заяві, представником банку не долучено копію належним чином завіреного договору про прощення боргу за кредитним договором №0 від 23 листопада 2006 року, укладеного між АТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 . Крім того, як вбачається з долученої до зави довіреності від 02.01.2020 року № 24-1/43, така містить обмеження прав представника ОСОБА_4 , зокрема повірений не має права укладати та підписувати мирову угоду, відмовлятися від позову, подавати заяву про залишення позовної заяви без розгляду, визнавати повністю або частково позовні вимоги.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п. 1-4 ч. 1 ст. 376, ст. 381, ст. 382, ст. 383, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Галицького районного суду міста Львова від 04 липня 2017 року в частині розміру заборгованості за Договором споживчого кредиту №0 від 23 листопада 2006 року, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в користь Акціонерного товариства «УкрСиббанк» змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 Договором заборгованості за Договором споживчого кредиту №0 від 23 листопада 2006 року в розмірі 47249, 31 дол.США, з яких 44600 дол.США заборгованість за тілом кредиту, в т.ч. прострочена заборгованість - 2058 дол.США та 2649,31 дол.США заборгованість по процентах.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 09 березня 2021 року.

Головуючий: Крайник Н. П.

Судді: Бойко С. М.

Ванівський О. М.