Справа № 452/2870/19 Головуючий у 1 інстанції: Казан І.С.
Провадження № 22-ц/811/4127/19 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2021 року Львівський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Мікуш Ю.Р..

суддів: Приколоти Т.І., Савуляка Р.В.,

секретар: Іванова О.О.

з участю: представника позивачів ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції України на рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 27 вересня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Самбірської міської ради Львівської області, третя особа Департамент ДАБІ у Львівській області, про визнання права власності,-

в с т а н о в и в:

Позивачі звернулися до суду із зазначеним позовом, в якому просять визнати за ними право власності нежитлову будівлю загальною площею 56,6м.кв. у АДРЕСА_1 та на нежитлову будівлю загальною площею 61м.кв. у АДРЕСА_1 . В обґрунтування заявлених позовних вимог покликаються на те, що Актом міжвідомчої комісії від 16.12.2009р. «Про встановлення однотипних збірно-розбірних павільйонів» їм погоджено встановлення торгового павільйону та визначено місце встановлення. Рішенням Самбірської міської ради Львівської області від 28.01.2010р. №31 «Про встановлення однотипних збірно-розбірних торгових павільйонів» затверджено вищевказаний акт та дозволено встановлення однотипних збірно-розбірних легкого типу павільйонів по АДРЕСА_1 біля торгового комплексу «Корчма» розмірами 5,5x11,0м. кожен, - ОСОБА_3 з західного фасаду існуючої будівлі «Корчма» та ОСОБА_2 зі східної сторони підпірної стінки проїзду до торгового комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_1 » між існуючими торговими павільйонами. Самбірською міською радою 15.07.2010 року позивачу ОСОБА_3 надано в оренду на п`ять років земельну ділянку площею 408кв.м. у АДРЕСА_1 для обслуговування нежитлової будівлі. Зазначають, що у 2010 році відповідно до вказаних документів не закінчили процедуру набуття прав на земельну ділянку, але розпочали будівництво, яке закінчено в 2019р., що вбачається з технічного паспорта Самбірського МБТІ і, яке в силу зазначеного слід вважати самочинним. Згідно технічних висновків нежитлові будівлі АДРЕСА_1 загальною площею 56,6м.кв. та АДРЕСА_2 загальною площею 61,0м.кв. по АДРЕСА_3 капітальні споруди, відповідають будівельним, санітарно-гігієнічним, протипожежним вимогам, надійності, - підлягають введенню в експлуатацію. У зв`язку із наведеним позивачі просять визнати право власності, зокрема за ОСОБА_2 на нежитлову будівлю площею 56,6м.кв. по АДРЕСА_1 та за ОСОБА_3 нежитлову будівлю площею 61м.кв. по АДРЕСА_3 .

Оскаржуваним рішенням позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на нежитлову будівлю, загальною площею 56,6 кв.м. у АДРЕСА_3 .

Визнано за ОСОБА_3 право власності на нежитлову будівлю, загальною площею 61 кв.м. у АДРЕСА_3 .

Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по 3368,30 грн. з кожного судового збору.

Рішення оскаржив директор Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області(далі- третя особа). В апеляційній скарзі зазначає, що не погоджується з рішенням суду. Звертає увагу, що при вирішенні питання про відкриття провадження у справі за позовом про визнання права власності на самочинно збудовані об`єкти суд має звертати увагу чи зазначено в позовній заяві обставини щодо звернення позивача до інспекції державного будівельного архітектурно контролю про прийняття об`єкта до експуатації та посилання на докази щодо зазначених обставин. Отже перед зверненням до суду позивач зобов`язаний був звернутися в інспекцію для прийняття об`єкта в експлуатацію і лише у разі відмови, звертатись до суду. Однак до матеріалів справи позивачем не додано жодного документу про підтвердження факту звернення у відповідну інспекцію архбудконтролю для прийняття в експлуатацію самочинно збудованого об`єкта , а отже немає встановленого факту використання позивачем усіх законодавчо визначених способів врегулювати спір у позасудовому порядку. Окрім цього, як встановлено судом земельна ділянка надана позивачу в оренду строком на п`ять років, тобто на час ухвалення рішення строк оренди уже закінчився , що свідчить про відсутність у позивачів права на користування земельною ділянкою , що унеможливлює прийняття об`єкта в експуатацію згідно положень порядку затверденого КМУ №461 від 13.04.2011 року. Просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачі зазначають, що вважають рішення суду законним та обгрунтованим. Стверджують, що в даному випадку апеляційна скарга подана та підписана від імені Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області директором ОСОБА_4 , однак Департамент не має статусу юридичної особи, а є лише структуррним підрозділом Держархбудінспекції. В матеріалах справи відсутні документи, що свідчать про те, що директор Департаменту Желих Р.С. має право здійснювати в судах представництво інтересів Держрхбудінспекції у порядку самопредставництва, а відтак відповідно до вимог ст.362 ЦПК України апеляційне провадження підлягає закриттю. Щодо спору по суті зазначає, що позивач здійснив будівництво нежитлової будівлі на земельній ділянці, котра була відведена для вказаної мети, булівля відповідає всім будівельним, санітарно-гігієнічним, протипожежним вимогам та вимогам надійності , прав та інтересів інших осіб не порушує, а відтак суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням матеріального та процесуального права.

Заслухавши пояснення представника позивачів ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції дійшов висновку про закриття апеляційного провадження.

Згідно з п.2 ч.1 ст.362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження виявилося, що апеляційну скаргу не підписано, подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, або підписано особою, яка не має права її підписувати.

Згідно з Положенням про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України з затвердженим Постановою КМУ від 09 липня 2014 року №294 в редакції Постанови КМУ від 13 березня 2020 року №219 Державна архітектурно-будівельна інспекція України (Держархбудінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра розвитку громад та територій (далі - Міністр) і який реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду в частині надання (отримання, реєстрації), відмови у видачі чи анулювання (скасування) документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів.

Держархбудінспекція для виконання покладених на неї завдань має право серед іншого проводити претензійно-позовну роботу, звертатися до суду з позовами щодо захисту своїх прав та законних інтересів , реалізувати інші права, визначені законом.

Держархбудінспекція здійснює свої повноваження безпосередньо через апарат та свої територіальні органи.

Держархбудінспекція є юридичною особою публічного права, має печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням, власні бланки, рахунки в органах Казначейства та фінансується за рахунок коштів державного бюджету.

Територіальні органи Держархбудінспекції діють як структурні підрозділи апарату.

Зазначене свідчить про те, що Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції є структурним підрозділом апарату Державної архітектурно-будівельної інспекції України та не має статусу юридичної особи.

Крім цього, відповідно до ч.4 ст.21 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» територіальні органи центрального органу виконавчої влади набувають статусу юридичної особи з дня внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про їх державну реєстрацію як юридичної особи.

Перевіркою встановлено, що запис про Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції не внесений до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, відтак такий не має статусу юридичної особи.

Частиною 3 ст.58 ЦПК України передбачено, що юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Відповідно до ст.62 ЦПК України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами довіреністю фізичної або юридичної особи.

Довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (електронним цифровим підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами.

До апеляційної скарги підписаної директором Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції, а також на виконання запиту суду додано лише копію наказу про призначення ОСОБА_4 на посаду директора Департаменту, який не підтверджує повноважень ОСОБА_4 на представницво інтересів Державної архітектурно будівельної інспекції в судах.

Отже, так як апеляційна скарга підписана особою, яка не мала повноважень на її підпис, апеляційне провадження підлягає закриттю.

Керуючись ч.1 п.2, ч.2 ст.362 ЦПК України,- суд апеляційної інстанції,-

у х в а л и в :

Закрити апеляційне провадження у справі №452/2870/19 за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Самбірської міської ради Львівської області, третя особа Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області про визнання права власності за апеляційною скаргою Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області в особі директора Желиха Р.С.

Ухвала набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку, визначеному ст.ст. 389-391 ЦПК України.

Повний текст ухвали складений 01 березня 2021 року.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк