Справа № 699/969/19
Номер провадження № 2/699/98/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.07.2021 року м. Корсунь-Шевченківський

Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді Свитки С.Л.,

за участю секретаря судового засідання Таран О.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Гречухи В.І.,

представника відповідача адвоката Перебийніс С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі судових засідань Корсунь-Шевченківського районного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача: приватного нотаріуса Корсунь-Шевченківського районного нотаріального округу Митрофанової Любові Пантелеймонівни про визнання заповіту недійсним,

ВСТАНОВИВ:

До Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області подано позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача: приватного нотаріуса Корсунь-Шевченківського районного нотаріального округу Митрофанової Любові Пантелеймонівни про визнання заповіту недійсним, у якому позивач просила визнати недійсним заповіт, складений від імені ОСОБА_3 , який посвідчений 07.06.2013 року приватним нотаріусом Корсунь-Шевченківського районного нотаріального округу Митрофановою Л.П..

Свій позов позивач мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Сотники Корсунь-Шевченківського району Черкаської області помер її батько ОСОБА_3 . За життя останній склав заповіт від 07.06.2013 року, посвідчений приватним нотаріусом Митрофановою Л.П., яким усе своє майно заповів своєму сину ОСОБА_2 . Після смерті ОСОБА_3 у приватного нотаріуса Митрофанової Л.П. заведена спадкова справа №85/2016 від 20.07.2016 року, заяви про прийняття спадщини подали ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 . Оспорюваний заповіт складений в присутності свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , оскільки ОСОБА_3 погано бачив і не міг його прочитати, але заповіт не підписаний спадкодавцем. За життя ОСОБА_3 не виявляв бажання скласти заповіт лише на одного сина, крім цього спадкодавець тяжко хворів. Тому вважає, що заповіт є недійсним через відсутність волевиявлення заповідача, нерозуміння ним значення своїх дій та порушення вимог щодо його посвідчення.

Відповідачем ОСОБА_2 поданий відзив на позов, згідно якого останній просив суд відмовити у задоволенні вказаного позову через необгрунтованність позовних вимог (а.с.18-21).

Третьою особою приватним нотаріусом Митрофановою Л.П. подано пояснення, в яких зазначено, що оспорюваний заповіт нею складено з дотриманням вимог щодо його форми та порядку посвідчення, тому підстав для визнання заповіту недійсним немає (а.с.26-27).

Ухвалою суду від 27.01.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (а.с.43-45).

Ухвалою суду від 27.01.2020 року витребувані докази (а.с.46-47).

Ухвалою суду від 16.12.2020 року витребувані докази (а.с.141-142).

Ухвалою суду від 22.01.2021 року з метою встановлення розуміння спадкодавцем своїх дій на момент складання заповіту та можливості керувати своїми діями судом було призначено посмертну судову-психіатричну експертизу (а.с.151-155).

У зв`язку з надходженням до суду клопотання експертної установи про надання додаткових матеріалів, ухвалою суду від 03.03.2021 року поновлено провадження у справі.

В судове засідання представник позивача адвокат Гречуха В.І. з`явився, позов підтримав, надав пояснення аналогічні його змісту.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 з`явилася, позов підтримала, надала пояснення аналогічні його змісту. Пояснила, що її батько був безграмотний, мав фізичні і психічні вади здоров`я, через які не міг самостійно реалізувати свої права. Свідками при складанні заповіту були ОСОБА_6 , який є зятем дружини брата (відповідача у справі) та ОСОБА_7 , який проживає в с.Сотники Корсунь-Шевченківського району. Вона своєчасно звернулася із заявою про прийняття спадщини і з`ясувала, що є заповіт батька на ім`я брата. Про наявність оспорюваного заповіту за життя батька вона не знала. У лікаря психіатра батько не лікувався, але лікувався в неврології. Станом на 07.06.2013 року батько хворів на підвищений тиск. В 2010 році батько переніс інсульт і лікувався в неврологічному відділенні Корсунь-Шевченківської ЦРЛ. В цей період батько зловживав алкогольними напоями, мав поганий зір. Батько переніс чотири інсульти, після яких, кожного разу лікувався в Корсунь-Шевченківській ЦРЛ.

В судове засідання представник відповідача адвокат Перебийніс С.В. з`явилася, позов не визнала, оскільки оформлення оспорюваного заповіту відповідало вимогам закону, а сам заповіт відображав волю спадкодавця. Чи застосовувалось відео і аудіозапис при складанні заповіту не відомо. Спадкодавець мав поганий зір, а тому були залучені свідки при складанні заповіту. Заінтересованість свідків при складанні оспорюваного заповіту не доведена. Свідок ОСОБА_8 не є кровним родичем та членом сім`ї. Також заявила клопотання про застосування трирічного строку позовної давності.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 з`явився, позов не визнав. Пояснив, що заповіт був складений у червні 2013 року. При складанні заповіту були присутні батько, він свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . ОСОБА_9 є зятем його дружини, чи повідомляв він про це нотаріусу не пам`ятає. Свідка ОСОБА_11 запросив батько. Обох свідків він привіз із села на власному автомобілі. Станом на червень 2013 року батько мав нормальний стан здоров`я. Після складення заповіту батько мав інсульт. Станом на час складення заповіту батько мав звичайну поведінку, проживав одиноко, самостійно готував їсти, прав одяг. Батько вмів читати і писати, але погано бачив, носив окуляри. Під час складення заповіту відео і аудіо запис не здійснювався.

В судове засідання третя особа приватний нотаріус Митрофанова Л.П. не з`явилася, просила справу розглянути у її відсутність.

Свідок ОСОБА_4 , яка є рідною сестрою позивача та відповідача, показала, що у батька були проблеми із зором, він погано бачив. Батько товаришував із ОСОБА_11 . Батько за життя переніс чотири інсульти, перший був у 2010 році. Після кожного інсульту батько лікувався в Корсунь-Шевченківській ЦРЛ. ОСОБА_9 є зятем дружини відповідача. Батько не вмів читати і писати. Про складання заповіту батько нічого не говорив. ОСОБА_12 не спілкувався з батьком, але батько близько 2-3 місяців проживав у ОСОБА_13 , в період підписання заповіту. Станом на червень 2013 року батько переніс інсульт. Де знаходиться амбулаторна картка батька їй не відомо. Батько переніс інсульт до укладення заповіту. Батько розповідав, що в період проживання у сім`ї сина, дружина останнього вчиняла на нього психологічний тиск, звинувачуючи у тому що багато їсть, мочиться неконтрольовано, що він має неприємний запах, через що її діти не йдуть до неї.

Свідок ОСОБА_14 показала, що сторонами у справі є її тітка і дядько. ОСОБА_2 товаришував із ОСОБА_11 , а ОСОБА_8 є зятем його дружини. Останні були залучені свідками при складанні заповіту. Померлий за життя переніс 3-4 інсульти.

Свідок ОСОБА_15 показала, що ОСОБА_3 знала як батька ОСОБА_4 , яка є сестрою сторін у справі. ОСОБА_3 мав негативний стан здоров`я, переніс інсульти, погано бачив. Рудніцький є зятем дружини відповідача. ОСОБА_3 був неграмотним, освіти він не мав, працював конюхом в колгоспі. Станом на 2013 рік ОСОБА_3 зловживав спиртним. За ним доглядали його доньки ОСОБА_16 , яка постійно проживала з ним та ОСОБА_17 . Останній потребував сторонньої допомоги, носив памперси, був лежачим хворим. Станом на червень 2013 року померлий проживав у себе в будинку разом із дочкою ОСОБА_16 . В той період 2-3 місяці ОСОБА_3 проживав у сина ОСОБА_2 . Після підписання заповіту син вигнав батька з власного будинку, після цього останній став проживати у дочки ОСОБА_16 .

Свідок ОСОБА_6 показав, що позивач є родичкою вітчима його дружини. Він був присутній при складанні заповіту ОСОБА_3 в приміщенні нотаріуса Митрофанової Л.П.. В його присутності нотаріус провела опитування ОСОБА_3 на предмет його дієздатності. Останній хотів скласти заповіт на користь сина. За наслідками складання заповіту його підписав ОСОБА_3 , особисто він та інший свідок. До нотаріуса його запросив особисто ОСОБА_13 . В с.Сотники проживає мати і вітчим його дружини. До нотаріуса він прибув в час, який назвав йому. Нотаріусу він казав, що він не є родичем ОСОБА_3 . Про наявність інших дітей у ОСОБА_18 він знав. Хто доглядав ОСОБА_3 він не знав. Йому не відомо чи вживав ОСОБА_3 із відповідачем спиртне. ОСОБА_2 є вітчимом його дружини ОСОБА_19 . Матір`ю дружини є ОСОБА_13 ( ОСОБА_20 , ОСОБА_21 ). Відповідач ОСОБА_13 був присутній в приміщенні, де складався заповіт. В день підписання заповіту ОСОБА_3 вів себе спокійно, повільно. На запитання нотаріуса Кущовий І.С. відповідав чітко і ясно, на негативний стан здоров`я не скаржився. Йому відомо, що у ОСОБА_3 був інсульт, останній скаржився на поганий зір.

Свідок ОСОБА_5 показав, що в 2013 році проживав в с.Сотники із своєю дружиною ОСОБА_22 .. Позивачку до 2013 року він не знав, а відповідача знав як жителя с.Сотники. В 2013 році він був присутній при складанні ОСОБА_3 в приміщенні нотаріуса Митрофанової Л.П. заповіту. При цьому був присутній ОСОБА_12 , його зять ОСОБА_9 . Нотаріус декілька разів запитала у ОСОБА_3 про його волю. Після складення заповіту текст заповіту був прочитаний декілька разів. За життя ОСОБА_3 декілька разів говорив, що залишить своє майно сину, оскільки у доньок були власні будинки. До нотаріуса ОСОБА_3 привіз його син відповідач у справі. ОСОБА_13 сам підписав заповіт. Нотаріус з`ясовував родинні зв`язки ОСОБА_3 із свідками. На момент підписання заповіту ОСОБА_3 проживав у сина. Підтвердив, що в кімнаті у нотаріуса був присутній син відповідач ОСОБА_2 .. Жодних змін в поведінці ОСОБА_3 при підписанні заповіту він не бачив. До дня складання заповіту він часто спілкувався із ОСОБА_3 про роботу, врожаї. Останній розмірковував адекватно.

Суд, вислухавши пояснення сторін та їхніх представників, показання свідків, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити в силу наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Сотники Корсунь-Шевченківського району Черкаської області помер ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.5).

Померлий залишив заповіт від 07.06.2013 року, посвідчений приватним нотаріусом Корсунь-Шевченківського районного нотаріального округу Митрофановою Л.П., яким усе своє майно заповів своєму сину ОСОБА_2 (а.с.6).

Після смерті ОСОБА_3 у приватного нотаріуса Митрофанової Л.П. заведена спадкова справа №85/2016 від 20.07.2016 року, заяви про прийняття спадщини подали ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (а.с.55-76).

Позивач зазначає, що оспорюваний заповіт складений в присутності свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , оскільки ОСОБА_3 погано бачив і не міг його прочитати, але заповіт не підписаний спадкодавцем. За життя ОСОБА_3 не виявляв бажання скласти заповіт лише на одного сина, крім цього спадкодавець тяжко хворів, а тому вважає, що заповіт є недійсним через відсутність волевиявлення заповідача, нерозуміння ним значення своїх дій та порушення вимог щодо його посвідчення.

Відповідно ч.1,ч.3 ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити вимогам цього Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Частиною 1 ст.215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 ЦК України. А згідно з ч.3 цієї статті якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ст.ст. 1233, 1234 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт здійснюється особисто.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення та має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 207 ЦК України, якщо фізична особа у зв`язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа.

Згідно ст.1248 ЦК України нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 цього Кодексу).

Згідно ч.2-6 ст.1253 ЦК України у випадках, встановлених абзацом третім частини другої статті 1248 і статтею 1252 цього Кодексу, присутність не менш як двох свідків при посвідченні заповіту є обов`язковою. Свідками можуть бути лише особи з повною цивільною дієздатністю.

Свідками не можуть бути: 1) нотаріус або інша посадова, службова особа, яка посвідчує заповіт; 2) спадкоємці за заповітом; 3) члени сім`ї та близькі родичі спадкоємців за заповітом; 4) особи, які не можуть прочитати або підписати заповіт. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому. У текст заповіту заносяться відомості про особу свідків.

Нотаріус, інша посадова, службова особа, яка посвідчує заповіт, свідки, а також фізична особа, яка підписує заповіт замість заповідача, не мають права до відкриття спадщини розголошувати відомості щодо факту складення заповіту, його змісту, скасування або зміни заповіту (ст.1255 ЦК України).

Стаття 1257 ЦК України передбачає вичерпний перелік підстав для визнання заповіту недійсним, в якій передбачено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Недійсність окремого розпорядження, що міститься у заповіті, не має наслідком недійсності іншої його частини. У разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах.

З оспорюваного заповіту вбачається, що ОСОБА_3 на випадок смерті зробив таке розпорядження усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що на випадок смерті буде належати і на що за законом матиме право заповідає сину ОСОБА_2 . Нотаріусом заповідачу роз`яснено зміст статтей 1233, 1241-1254, 1257, 1307 ЦК України. На прохання заповідача заповіт складено за допомогою технічних засобів у приміщенні, яке є робочим місцем приватного нотаріуса, за адресою: АДРЕСА_1 .

У зв`язку з тим, що ОСОБА_3 не міг сам прочитати текст заповіту, згідно зі ст.1253 ЦК України заповіт посвідчено в присутності свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , які зачитали цей заповіт у голос та поставили свої підписи на ньому та які не є спадкоємцями за заповітом, членами сім`ї та близькими родичами спадкодавця за заповітом.

Оскільки ОСОБА_3 погано бачив, не міг особисто прочитати текст заповіту уголос, за його дорученням, в його та присутності нотаріуса текст заповіту до його підписання зачитаний уголос запрошеними свідками ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .. Заповіт власноручно підписаний заповідачем та свідками у присутності нотаріуса.

В судовому засіданні з`ясовано, що свідок ОСОБА_6 є зятем дружини відповідача, проте останній не відноситься до членів сім`ї та близьких родичів спадкоємців за заповітом.

Відповідно до частини першої статті 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 16 постанови від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правила статті 225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд зобов`язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї із сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів відповідно до статті 212 ЦПК України 2004 року. При розгляді справ за позовами про визнання недійсними заповітів на підставі статті 225, частини другої статті 1257 ЦК України суд відповідно до статті 145 ЦПК України 2004 року за клопотанням хоча б однієї зі сторін зобов`язаний призначити посмертну судово-психіатричну експертизу. Висновок такої експертизи має стосуватися стану особи саме на момент вчинення правочину.

Ухвалою суду від 22.01.2021 року було призначено посмертну судову-психіатричну експертизу, виконання якої доручено спеціалістам Черкаської обласної психіатричної лікарні №1, на вирішення якої поставлено питання: чи усвідомлював ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померлий 08.02.2016 року, значення своїх дій та чи міг керувати ними на момент складання заповіту 07.06.2013 року, який було посвідчено приватним нотаріусом Корсунь-Шевченківського районного нотаріального округу Митрофановою Л.П.?

Проте вказана експертиза не виконана через неможливість надання доказів для її проведення стороною позивача.

Інші докази, які містяться у справі не містять відомостей, що ОСОБА_3 на час складання оспорюваного заповіту не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

З урахуванням наведеного, встановивши, що заповіт відповідає вимогам закону щодо його форми та порядку укладення, особу заповідача встановлено, підписаний особисто заповідачем та свідками, зазначено місце складення заповіту, вказано дату й місце його посвідчення, посвідчений уповноваженою на те особою, яка перевірила дієздатність заповідача і з`ясувала його дійсну волю щодо розпорядження майном на випадок смерті, тому судом не встановлено підстав для визнання заповіту недійсним.

Щодо заяви представника відповідача про застосування строку позовної давності, суд зазначає наступне.

Згідно ст.256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, що передбачено ч.1 ст.261 ЦК України.

Приписами ч.3, 4 ст.267 ЦК України закріплено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Оскільки суд відмовляє у задоволенні позовних вимог по суті, підстави для застосування строку позовної давності для відмови у задоволенні позову в даному випадку відсутні.

Відмовляючи у задоволенні позову, судові витрати зі сплати судового збору суд залишає за позивачем.

Керуючись ст.ст.263 265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_17 до ОСОБА_2 з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача: приватного нотаріуса Корсунь-Шевченківського районного нотаріального округу Митрофанової Любові Пантелеймонівни про визнання заповіту недійсним.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга може бути поданою до Черкаського апеляційного суду через Корсунь-Шевченківський районний суд протягом 30 днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 15.07.2021 року.

Суддя Свитка С.Л.