Провадження №2/522/2626/21
12 липня 2021 року м. Одеса
Суддя Приморського районного суду міста Одеси Донцов Д.Ю., дослідивши матеріали позовної заяви Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
До Київського районного суду м. Одеси 18.05.2020 року з позовною заявою звернувся представник Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
В обґрунтування позову зазначається, що 23.02.2007 року ОСОБА_2 звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк», з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву №б/н від 23.02.2007 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 10 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_2 помер. Станом на 11.11.2019 року заборгованість позичальника за кредитним договором №б/н від 23.02.2007 року становить 9 137,96 грн., що являє собою заборгованістю за тілом кредиту. Позивачем було отримано відповідь від Приморської державної нотаріальної контори 17.05.2019 року, спадкоємці померлого ОСОБА_2 із заявами про прийняття чи відмову від спадщини не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ «Приватбанк». Особою, яка постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини є ОСОБА_1 . Таким чином, позивач вважає, що ОСОБА_1 є такою, що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 , тому саме з неї підлягає стягненню заборгованість.
У зв`язку з вищевказаним, позивач звернувся до суду з позовними вимогами про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 9 137,96 грн. та вирішення питання щодо судових витрат.
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 28.05.2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 07.07.2020 року передано цивільну справу цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості передано до Приморського районного суду м. Одеси за територіальною підсудністю.
14.08.2020 року на підставі автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу було передано судді Приморського районного суду м. Одеси Донцову Д.Ю.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 20.08.2020 року позовну заяву залишено без руху та надано час для усунення недоліків.
09.09.2020 року представник позивача подав до суду заяву про усунення недоліків.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 15.09.2020 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 18.12.2020 року суд ухвалив розгляд даної справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначенням судового засідання.
В судове засідання сторони не з`явились, про дату, час та місце повідомлялись належним чином, причин не явки не повідомили.
В матеріалах справи наявне клопотання представника позивача про розгляд справи за його відсутності, в якому позовні вимоги підтримав у повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце повідомлялась належним чином, причин не явки не повідомила. Відзиву чи письмових заперечень від відповідача до суду не надходило.
Згідно ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст. 280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Відповідно до ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення.
Відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України, у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.
Таким чином, датою ухвалення цього рішення є 12.07.2021 року.
Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 23.02.2007 року ОСОБА_2 звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк», із метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок у розмірі 10 000,00 грн. При цьому розмір кредитного ліміту в заяві-анкеті не зазначено, однак доводи позивача в цій частині не спростовані наявними в матеріалах справи доказами.
Банк виконав вимоги укладеної між ним та ОСОБА_2 кредитного договору та надав позичальнику кредитні кошти, що не спростовано стороною Відповідачами. Згідно позову, був посилався на те, що позичальник ОСОБА_2 свої зобов`язання не виконував належним чином у зв`язку з чим у нього виникла прострочена заборгованість.
Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна умов договору не допускається.
Частиною 1 ст.509ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
За змістом ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів.
Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Статтею 1056-1ЦК України визначено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
На підтвердження заявлених позовних вимог позивачем надано: Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку.
Із витребуваної судом копії спадкової справи №148/2018 року, заведеної Шостою Одеською державною нотаріальною конторою 10.05.2018 року до майна померлого ОСОБА_2 , вбачається, що 20.08.2018 року АТ КБ «ПриватБанк» зверталось до нотаріальної контори з претензією кредитора щодо кредитного зобов`язання померлого ОСОБА_2 .
Згідно матеріалів спадкової справи, інформації про реєстрацію заповіту та про реєстрацію інших спадкових справи не встановлено.
Як зазначає позивач, разом із померлим ОСОБА_2 проживала та була зареєстрована ОСОБА_1 . Зазначене підтверджується копією паспорту ОСОБА_1 , наявною у матеріалах справи, а також з відповіді на запит Відділу довідкової роботи головного управління державної міграційної служби України в Одеській області, з якої вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
На адресу відповідачки банком 07.10.2019 року направлявся лист-претензія із вимогами щодо повернення суми боргу спадкодавця ОСОБА_2 , які були залишенні без задоволення, що і стало приводу звернення банку до суду з відповідним позовом.
Сума заборгованості розрахована банком станом на 11.11.2019 року, становить 9 137,96 грн. та складається із наступного: 9 137,96 грн. заборгованість за тілом кредиту.
Вирішуючи спір суд виходить із наступного.
Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
Відповідно до частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.
Спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України).
Дії , які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, визначені у частинах третій, четвертій статті 1268, статті 1269 ЦК України.
Згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
У ст.1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини й не припинилися внаслідок його смерті.
Зі смертю позичальника зобов`язання щодо повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються ст.ст.1281 і 1282 ЦК.
У разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника), за загальним правилом, переходять до іншої особи її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника в зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного в спадщину.
Таким чином, правовідносини, що виникли між банком і боржником (який помер), після його смерті трансформуються в зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем і спадкоємцями боржника й вирішуються в порядку положень ст.1282 ЦК.
Таким чином, у разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину і не відмовились від її прийняття, замінюють його особу у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця.
Згідно ст.1281ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги.
При цьому, за змістом цієї статті ЦК України не зобов`язує учасників спадкових правовідносин з`ясовувати наявність усіх боргів, які мав спадкоємець за життя, та всіх кредиторів, які мають право вимоги за такими боргами. Єдиним обов`язком правонаступника є повідомлення кредиторів спадкодавця про відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1281 ЦКУ), і лише якщо правонаступник знає про наявність таких кредиторів і має їхні координати.
Обґрунтовуючи підстави позову, АТ КБ «ПриватБанк» посилався на те, що відповідачка, відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України, прийняли спадщину після смерті ОСОБА_2 , оскільки проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та не відмовились від прийняття спадщини шляхом подання відповідної заяви.
Суд погоджується із відповідними доводами представника банку.
На адресу відповідачки банком 07.10.2019 року направлявся лист-претензія із вимогами щодо повернення суми боргу спадкодавця ОСОБА_2 , які були залишенні без задоволення, що і стало приводу звернення банку до суду з відповідним позовом.
Як вбачається із копії матеріалів спадкової справи, ОСОБА_1 із заявою про прийняття чи відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталась. Була зареєстрована за однією адресою із позичальником на момент його смерті, а отже у відповідності до ст. 1270 ЦК України є такою, що прийняла спадщину померлого ОСОБА_2 .
Обставин на підтвердження протилежного судом не встановлено. Відповідачем не було надано доказів на спростування зазначеної обставини, будь-яких заперечень чи пояснень суду не надходило.
Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.1281ЦК України Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.
При цьому, згідно ч. З ст. 1296 ЦК - Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Частиною 1 статті 1282 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, що відповідає його частці у спадщині.
Відповідно до ч. 2 ст. 1282 ЦК - Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.
На підставі вищенаведеного і враховуючи, що існування заборгованості за тілом кредиту відповідачкою не спростовано та зазначена заборгованість не погашена, суд вважає, що вимоги банку про стягнення з відповідачки заборгованості за тілом кредиту є обґрунтованими та такими, що відповідають умовам кредитного договору та ст.1050 ЦК України, а тому задовольняє позов повністю.
Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до змісту ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, судом встановлено, що позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2102,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №IHB93B31JH від 13.03.2020 року.
Оскільки судом задоволено позовні вимоги позивача в повному обсязі, сума судового збору в розмірі 2102,00 грн., належить стягненню з відповідача на користь позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2-5, 11-13, 76 - 81, 141, 178, 223, 258, 259, 263, 268, 280, 352, 354 ЦПК України,
Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний тест рішення суду складено 12.07.2021 року.
Суддя Донцов Д.Ю