Справа № 529/74/21
Провадження № 2/529/67/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2021 року Диканський районний суд Полтавської області в складі: головуючої - судді Петренко Л.Є.,

за участю секретаря - Скрипник Р.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредитному договору,

ВСТАНОВИВ:

Представник АТ КБ ПриватБанк звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором станом на 29.12.2020 у загальній сумі 10550,55 грн., а також судовий збір в сумі 2 102 грн.

В обґрунтування позову вказав, що 05.08.2011 між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір про надання банківських послуг, шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг.

Позивач зазначав, що за умовами вказаного договору позичальник отримав кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердив, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає договір про надання банківських послуг.

Відповідач ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 29.12.2020 утворилася заборгованість у загальному розмірі 10550,55 грн., з яких: 10509,89 грн. - заборгованість за тілом кредиту та 40,66 грн. - заборгованість за простроченими відсотками.

11.02.2021 ухвалою судді прийнято справу до провадження і справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Відповідач був повідомлений про розгляд справи відповідно до чинного законодавства, шляхом направлення за адресою його реєстрації ухвали про відкриття провадження та копії позову з доданими до неї документами, які повернуті до суду без вручення, а також згідно ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України, яке було розміщене за десять днів до дати ухвалення цього рішення, однак у визначений йому строк відзиву на позов або інших клопотань суду не подав.

Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 05.08.2011 відповідач на підставі Анкети-заяви одержав у позивача кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, що підтверджується копією зазначеної анкети-заяви, яка містить лише анкетні дані відповідача (а.с.13).

В анкеті-заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг у Приватбанку і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді

Як вбачається з вказаної Анкети-заяви позичальника процентна ставка за користування кредитними коштами не зазначена та сторонами не погоджена.

Відповідно до довідки, вбачається, що на ім`я відповідача відповідно до кредитного договору 06.01.2015 видано кредитну картку № НОМЕР_1 з терміном дії 06/18, в подальшому 20.10.2017 надано картку № НОМЕР_2 з терміном дії 10/21 (а с. 12).

Довідкою про зміну умов кредитування встановлено, що відповідачу 17.08.2015 встановлено кредитний ліміт 500 грн., який згодом збільшений до 5000 грн. (а с. 11).

Згідно з наданим банком розрахунком у відповідача утворилась заборгованість за кредитним договором за період з серпня 2015 по 29.12.2020 у загальному розмірі 10 550,55 грн., з яких: 10 509,89 грн. - заборгованість за тілом кредиту та 40,66 грн. - заборгованість за простроченими відсотками

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За правилами ст. 1054, ст.1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Статтями 610 та 623 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання. Боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані збитки.

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднанням є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

На підтвердження позовних вимог, позивач посилається на те, що відповідач при підписанні заяви 05.08.2011 підтвердила свою згоду, що підписана анкета-заява разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг» «Тарифами», які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг, а тому був проінформований про умови кредитування.

Такі доводи суд не приймає до уваги, виходячи з наступного.

За змістом правової позиції, викладеної Верховним Судом у постанові № 342/180/17 від 03.07.2019 Умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Велика Палата зазначила, що у заявці на приєднання відсутні умови щодо процентної ставки та відповідальності за прострочення платежів. Вказівка Банку про те, що ці умови знаходилися на сайті https://privatbank.ua/terms/ як невід`ємні частини спірного договору та містять всю інформацію про процентну ставку та про штрафи за прострочку оплати боргу, не може бути застосована судом, адже, у анкеті-заявці відсутня інформація, що позичальник ознайомився з умовами, які містяться саме на зазначеному сайті. Враховуючи, що за весь період боргових зобов`язань, сам банк неодноразово їх змінював, а тому, мав можливість подати до суду примірник таких умов, який може містити положення, які є менш сприятливими для позичальника. Висновком є, те що банк не підтверджує, які ж конкретні умови він запропонував позичальнику при підписанні анкети-заявці, так як, на поданому банком екземплярі умов відсутній підпис позичальника.

Окрім цього, відповідно до даної правової позиції Верховного Суду, слід звернути увагу відносно проінформованості позичальника про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору,

Згідно ч. 4. ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які містяться в матеріалах даної справи не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 05.08.2011, шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність у вигляді сплати відсотків за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Тому відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь банка відсотків за користування кредитом в сумі 40,66 грн.

Щодо стягнення з відповідача на користь банка заборгованості за тілом кредита в сумі 10 509,89 грн. суд зазначає наступне.

Відповідно до наданих позивачем письмових доказів, а саме виписки за договором б/н від 05.08.2011 за період з 06.01.2015 по 16.10.2020 вбачається, що відповідачем використано з кредитної карти кредитні кошти в загальному розмірі 31 063,03 грн., а сума погашення за наданим кредитом складає 42 061,79 грн. Однак, при погашенні заборгованості відповідачем внесені грошові кошти направлялися банком не на погашення тіла кредиту, а на погашення заборгованості по відсоткам за використання кредитного ліміту, нарахування яких судом визнано безпідставним з мотивів вищевикладеним в даному судовому рішенні.

Отже, випискою по рахунку відповідача підтверджується факт повної сплати ОСОБА_1 отриманих в Банку коштів та виключає можливість їх повторного стягнення з відповідача, а тому вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредита задоволенню не підлягають.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові по справі № 545/2248/17 від 02 жовтня 2019 року.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України суд,-

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредитному договору.

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів.

Позивач: Акціонерне товариство Комерційного банку ПриватБанк місцезнаходження: вул. Грушевського, 1 Д, в м. Київ, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований в АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 .

Головуюча: Л.Є. Петренко