УХВАЛА

08 липня 2021 року

м. Київ

справа №707/1285/20

провадження № 61-10503ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Калараша А. А. (суддя-доповідач), Петрова Є. В., Ткачука О. С., розглянувши питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського апеляційного суду від 25 травня 2021 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, Державного реєстратора виконкому Білозірської сільської ради Черкаського району Савчук Лариси Анатоліївни, третя особа - Білозірська сільська рада Черкаського району про визнання незаконним правового акту органу державної влади, скасування рішення про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, зобов`язання відповідача вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

В червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, державного реєстратора виконавчого комітету Білозірської сільської ради Черкаського району Савчук Лариси Анатоліївни про визнання незаконним правового акту органу державної влади та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку.

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 02 грудня 2020 року, залишеним без змін постановою Черкаського апеляційного суду від 14 квітня 2021 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Верховного Суду від 02 червня 2021 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 02 грудня 2020 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 14 квітня 2021 року.

12 травня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Черкаського апеляційного суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, яким просив суд повернути понесені ним судові витрати в розмірі 420,40 грн.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 25 травня 2021 року відмовлено у прийнятті додаткового рішення.

Відмовляючи у такий спосіб у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення у справі, суд апеляційної інстанції виходив з того, що у цій справі ним не ухвалювалося нове судове рішення по суті позовних вимог, в зв`язку з чим відсутні підстави для вирішення судом апеляційної інстанції питання про розподіл судових витрат.

30 червня 2021 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на ухвалу Черкаського апеляційного суду від 25 травня 2021 року.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції не виконав свого обов`язку щодо вирішення питання про розподіл судових витрат, оскільки сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції не входить до судових витрат, пов`язаних з розглядом справи по суті, а відноситься лише до вирішення конкретного процедурного питання.

Вивчивши касаційну скаргу, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити, виходячи з таких підстав.

Відповідно до частин четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено провадження у справі) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

ОСОБА_1 оскаржується ухвала суду апеляційної інстанції про відмову у задоволенні клопотання про ухвалення додаткового рішення. Таким чином, суду необхідно зазначити процедуру та підстави для виконання такого роду процесуальної дії, а також на основі цієї процедури проаналізувати дії суду апеляційної інстанції.

З інформації, отриманої з Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що постановою Черкаського апеляційного суду від 14 квітня 2021 року рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 02 грудня 2020 року залишено без змін.

Підстави для вирішення питання про розподіл судових витрат, зокрема, судом апеляційної інстанції визначені частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, за змістом якої якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Порядок вирішення питання про ухвалення рішення про розподіл судових витрат визначений статтею 246 ЦПК України. За змістом цієї статті якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Аналіз вищевказаної норми дає підстави для висновку, що питання про розподіл судових витрат вирішується тим судом, який безпосередньо вирішував позовні вимоги, тобто, на підставі оцінки доказів та обставин справи, доводів учасників справи ухвалював рішення про задоволення, або про відмову у задоволенні позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції, залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, керувався положеннями статті 375 ЦПК України, яка не передбачає зміни судового рішення, або ухвалення нового судового рішення по суті позовних вимог.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат, оскільки не настали визначені частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України підстави для вирішення такого роду процесуального питання судом апеляційної інстанції, а відповідно відсутні підстави для ухвалення додаткового рішення з приводу цього питання.

Доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з висновком суду апеляційної інстанції та до суб`єктивного помилкового трактування норм права, що не є безумовною підставою для касаційного перегляду ухвали суду апеляційної інстанції.

Таким чином, зі змісту касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень та доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що вона є необґрунтованою, оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, а тому за таких підстав у відкритті касаційної скарги на підставі частини четвертої статті 394 ЦПК України слід відмовити.

Керуючись статтями 261, 394 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського апеляційного суду від 25 травня 2021 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, Державного реєстратора виконкому Білозірської сільської ради Черкаського району Савчук Лариси Анатоліївни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Білозірська сільська рада Черкаського району про визнання незаконним правового акту органу державної влади, скасування рішення про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, зобов`язання відповідача вчинити певні дії.

Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді А. А. Калараш

Є. В. Петров

О. С. Ткачук