Номер провадження: 22-ц/813/594/21
Головуючий у першій інстанції Науменко А. В.
Доповідач Вадовська Л. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.06.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М.,

суддів - Ващенко Л.Г., Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря - Чепрас А.І.,

за участю сторін, інших учасників справи, представників учасників справи:

представника відповідача ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

від позивача ОСОБА_3 не з`явились,

від відповідача приватного акціонерного товариства «Європейський страховий союз» не з`явились,

переглянувши справу №522/18420/17 за позовом ОСОБА_3 до приватного акціонерного товариства «Європейський страховий союз», ОСОБА_1 про стягнення суми страхового відшкодування, пені, трьох відсотків річних, відшкодування шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10 квітня 2019 року у складі судді Науменка А.В., -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_3 , звернувшись 2 жовтня 2017 року до суду з вищеназваним позовом до ПрАТ «Європейський страховий союз», вказав, що 28 грудня 2016 року в м.Одесі по вул. Генуезькій, 24Д з вини відповідача ОСОБА_1 мала місце дорожньо-транспортна пригода, в якій пошкоджено належний йому автомобіль марки «Lexus GX460», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_1 застрахована в ПрАТ «Європейський страховий союз», заяву про страхове відшкодування подано 12 квітня 2017 року, проте страхове відшкодування не виплачене. Згідно експертного висновку вартість відновлювального ремонту пошкодженого в результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіля склала 209803,58 грн. Посилаючись на вказані обставини, позивач ОСОБА_3 просив визнати подію, що мала місце 28 грудня 2016 року, страховим випадком; стягнути з відповідача ПрАТ «Європейський страховий союз» страхове відшкодування в сумі 209803,58 грн., пеню в сумі 11064,98 грн., три відсотки річних в сумі 1327,80 грн., а всього стягнути 222196,36 грн. (т.1 а.с.1-3).

Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси від 3 жовтня 2017 року відкрито провадження у справі (т.1 а.с.52).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 14 березня 2018 року за клопотанням представника в інтересах позивача ОСОБА_3 залучено до участі в справі в якості співвідповідача ОСОБА_1 (т.1 а.с.116).

21 червня 2018 року позивач ОСОБА_3 змінив вимоги та просив:

визнати подію, що мала місце 28 грудня 2016 року, страховим випадком;

стягнути з відповідача ПрАТ «Європейський страховий союз» страхове відшкодування в сумі 100000,00 грн., пеню за прострочення виплати страхового відшкодування за період з 12 липня 2017 року по 26 вересня 2017 року в сумі 5273,97 грн., три відсотки річних від простроченої суми в сумі 632,88 грн.;

стягнути з відповідача ОСОБА_1 різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) в сумі 109803,58 грн.;

розподілити судові витрати (т.1 а.с.127-130).

Відповідач ПрАТ «Європейський страховий союз» відзив не подав.

Відповідач ОСОБА_1 позов не визнав, заначивши у відзиві, що позивачем не було виконано вимогу п.5.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів», затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24 листопада 2003 року №142/5/2092, та належно не повідомлено його про проведення огляду ТЗ, що в свою чергу позбавило можливості останнього захищати свої права. Висновок експертного дослідження №10/17-Є від 3 квітня 2017 року не відповідає дійсності, викладені у висновку ціни завищені, зазначені пошкодження не відповідають пошкодженням, зафіксованим на місці ДТП, причинний зв`язок між пошкодженнями транспортного засобу позивача, описаними у висновку, з пошкодженнями, завданими ДТП встановити не можливо. Висновок як недостовірний доказ не підлягає врахуванню при вирішенні справи. Згідно Акту виконаних робіт №2 від 22 лютого 2017 року здійснено фірмою «Полімед» (у вигляді ТОВ) ремонтні роботи на загальну суму 151053,16 грн., проте сам лише акт виконаних робіт не є достатнім та належним доказом оплати позивачем проведених ремонтних робіт та наявності понесених витрат, оскільки не є первинним документом бухгалтерського обліку в розумінні статей 1, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» та Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку. Отже, позивач не надав суду оригінал або засвідчену належним чином копію касового ордеру або платіжної квитанції, що підтверджувала б оплату вказаного акту та здійснення розрахунків за зазначеною операцією, окрім того не надав документи підприємства, що здійснювало ремонт та договір з останнім, що унеможливлює у свою чергу установити наявність взаємовідносин між ними та дійсність проведених ремонтних робіт, понесених витрат позивачем, в матеріалах справи відсутні первинні документи, які підтверджують наявність понесених витрат, що підлягають відшкодуванню відповідачем. В дорожньо-транспортній пригоді є вина в тому числі й позивача, тому з урахуванням ступеня вини позивача та з огляду на матеріальний стан його відповідача, є підстави для застосування положень статті 1193 ЦК України для зменшення розміру відшкодування шкоди (т.1 а.с.171-177).

Позивач ОСОБА_3 надав відповідь на відзив, за змістом якої відповідач ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про місце, час та дату проведення огляду транспортного засобу, у матеріалах Висновку №10/17-Є від 3 квітня 2017 року міститься копія телеграфного повідомлення та фіскальний чек про його направлення 30 січня 2017 року на адресу відповідача ОСОБА_1 , який про зміну адреси позивача не повідомляв. Висновок №10/17-Є від 3 квітня 2017 року експертного, автотоварознавчого дослідження з визначення матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Lexus GX460», реєстраційний номер НОМЕР_1 , складений судовим експертом ОСОБА_4 , відповідає вимогам пункту 4.3 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092. Акт виконаних робіт №2 від 22 лютого 2017 року є первинним документом та підтверджує факт виконання господарської операції ремонтних робіт транспортного засобу позивача. Клопотання відповідача про проведення експертизи не підлягає задоволенню як таке, що стосується питань, встановлених рішенням в справі про адміністративне правопорушення №522/1730/17, у якій ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. Підстави для застосування положень статті 1193 ЦК України відсутні, та як сам відповідач стверджує про відсутність джерела доходу, майна, не зайняття підприємницькою діяльністю тощо, а отже стягнення з нього збитків ніяким чином не змінить його матеріального становища (т.1 а.с.129-131).

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 10 квітня 2019 року позов задоволено; стягнуто з ПрАТ «Європейський страховий союз» на користь ОСОБА_3 суму страхового відшкодування у розмірі 100000,00 грн., пеню в розмірі 5273,97 грн., три відсотки річних в сумі 632,88 грн.; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) у розмірі 109803,58 грн. (т.1 а.с.243-248).

Висновок суду мотивовано тим, що вина ОСОБА_1 в дорожньо-транспортній пригоді встановлена рішенням в справі №522/1730/17, що цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_1 згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК2137405 застрахована у ПрАТ «Європейський страховий союз». Експертним автотоварознавчим дослідженням вартість відновлювального ремонту автомобіля в результаті пошкодження при дорожньо-транспортній пригоді визначена рівною 209803,58 грн., з них страхове відшкодування становить 100000,00 грн., а різниця між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням становить 109803,58 грн. На суму страхового відшкодування нараховано на підставі статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» пеню та на підставі частини 2 статті 625 ЦК України три відсотки річних від простроченої суми страхового відшкодування. Дано оцінку доводам ОСОБА_1 щодо експертного висновку як доказу та вини позивача в дорожньо-транспортній пригоді.

Додатковим рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 17 травня 2019 року стягнуто з ПрАТ «Європейський страховий союз» на користь ОСОБА_3 витрати на сплату судового збору в сумі 1059,06 грн, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати на сплату судового збору в сумі 10598,03 грн. (т.2 а.с.6-7).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 11 листопада 2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 25 жовтня 2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на додаткове рішення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині вимог до нього і ухвалити нове рішення в цій частині про відмову в задоволенні вимог ОСОБА_3 до нього ОСОБА_1 про стягнення 109803,58 грн.

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення в оскаржуваній частині з підстав неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає в наступному. Відповідач був протиправно позбавлений можливості приймати участь у проведенні огляду, робити свої зауваження, заперечення, фіксувати які пошкодження транспортного засобу позивача були відсутні під час ДТП. Суд безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про витребування у ПрАТ «Європейський страховий союз» посвідчених копій всіх документів, складених по страховому випадку від 28 грудня 2016 року (страхову справу), з посиланням на фактичне припинення господарської діяльності товариства, проте ПрАТ «Європейський страховий союз» () не перебуває в процесі припинення, отже є діючою юридичною особою та несе обов`язок щодо збереження страхових справ. Суд не зважив на відзив, де дано оцінку експертного дослідження та звернуто увагу на те, що пошкодження транспортного засобу позивача, зафіксовані у висновку, не відповідають пошкодженням, зафіксованим на місці ДТП у схемі ДТП, а подекуди взагалі знаходяться з іншої сторони ніж зафіксовано у схемі ДТП, тому неможливо встановити причинний зв`язок між описаними у висновку пошкодженнями з завданими при ДТП пошкодженнями. У порушення норм процесуального права суд не дослідив усіх доказів, не надав належної оцінки доводам відповідача, визнав встановленою обставину відповідності зазначеним позивачем пошкоджень пошкодженням, які виникли під час ДТП. Суд відмовив у призначенні трасологічної експертизи безпідставно пославшись на те, що вина відповідача в ДТП встановлена постановою суду в справі №522/1730/17. Суд не застосував положення статті 1193 ЦК України про зменшення розміру відшкодування з урахуванням ступеня вини потерпілого. Позивач не надав належних та достатніх доказів проведення ремонтних робіт за Актом виконаних робіт №2 від 22 лютого 2017 року та понесених витрат на оплату 151053,16 грн. Суд не застосував положення частини 4 статті 1193 ЦК України та не зменшив розмір відшкодування шкоди з огляду на матеріальне становища відповідача.

В апеляційній скарзі не зазначено нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, повністю підтримано позицію, викладену в суді першої інстанції.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, зміну рішення суду в частині позовних вимог до ОСОБА_1 щодо розміру шкоди з огляду на наступне.

Учасниками справи в порядку доведення обставин, на які посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, надано докази, що містять наступні дані.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 15 березня 2017 року в справі №522/1730/17 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, та піддано штрафу. За змістом постанови суду водій ОСОБА_1 28 грудня 2017 року, допустивши порушення Правил дорожнього руху, зіткнувся з транспортним засобом автомобілем марки «Lexus», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та аварійно такий пошкодив (т.1 а.с.4).

Згідно Висновку №10/17-Є експертного автотоварознавчого дослідження з визначення матеріального збитку нанесеного власникові автомобіля марки «Lexus», реєстраційний номер НОМЕР_1 , складеного 3 квітня 2017 року судовим експертом ОСОБА_4 , вартість матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ автомобіля марки «Lexus», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2011 року випуску в результаті пошкодження при дорожньо-транспортній пригоді, склала 125294,35 грн., вартість відновлювального ремонту склала 209803,58 грн. (т.1 а.с.8-49).

Згідно Акту виконаних робіт №2 від 22 лютого 2017 року фірми «Полімед» (у вигляді ТОВ) по ремонту аварійно пошкодженого автомобіля марки «Lexus», реєстраційний номер НОМЕР_1 , вартість робіт та матеріалів склала 151053,16 грн. (в тому числі ПДВ 25175,53 грн.) (т.1 а.с.43-44).

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 застрахована в приватному акціонерному товаристві «Європейський страховий союз» згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АК №2137405.

Членство ПрАТ «Європейський страховий союз» в Моторно (транспортному) страховому бюро України (МТСБУ) припинено (т.1 а.с.155).

Відповідно до положень статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року в справі №755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18) зроблено висновок про те, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом №1961-ІУ у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37) чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладення обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону №1961-ІУ). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 3 жовтня 2018 року в справі №750/15471/15-ц (провадження №14-316цс18) вказано, що у разі якщо деліктні відносини поєдналися з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Такий страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у порядку, передбаченому Законом №1961-ІУ. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно із цим договором або Законом №1961-ІУ у страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених статтею 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

ОСОБА_1 є особою, відповідальність якого застрахована в ПрАТ «Європейський страховий союз», отже, у сенсі правових висновків, викладених Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 4 липня 2018 року в справі №755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18) та у постанові від 3 жовтня 2018 року в справі №760/15471/15-ц (провадження №14-316цс18), наявні правові підстави для стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 матеріальних збитків (шкоди), завданих аварійним пошкодження транспортного засобу, лише в розмірі завданої шкоди, що перевищує ліміт відповідальності страховика, так як в межах ліміту страхової відповідальності відповідає страховик.

Відповідальність страхувальника ОСОБА_1 обмежується різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Згідно Висновку №10/17-Є експертного автотоварознавчого дослідження з визначення матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля марки «Lexus», реєстраційний номер НОМЕР_1 , від 3 квітня 2017 року, складеного судовим експертом ОСОБА_4 , вартість матеріального збитку визначена рівною 125294,35 грн. Згідно Акту виконаних робіт №2 від 22 лютого 2017 року фірми «Полімед» (у вигляді ТОВ) вартість матеріалів та ремонтних робіт з відновлення аварійно пошкодженого автомобіля марки «Lexus», реєстраційний номер НОМЕР_1 , склала 151053,16 грн. (з них ПДВ 25175,53 грн.).

Вартість виконаних робіт 151053,16 грн. (151053,16 грн. ПДВ 25175,53 грн. = 125877,63 грн.) узгоджується з вартістю визначеного експертом матеріального збитку 125294,35 грн.

Отже, з урахуванням ліміту відповідальності страховика 100000,00 грн. (франшиза рівна 0,00 грн.) з ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь ОСОБА_3 в порядку статті 1194 ЦК України шкода в розмірі 51053,16 грн. грн. (151053,16 грн. 100000,00 грн. = 51053,16 грн.).

Зміна розміру шкоди, що визначена судом першої інстанції, є підставою згідно пункту 4 частини 1 статті 376 ЦПК України для зміни рішення суду в його мотивувальній частині щодо частини вимог.

Підстави для застосування положень статті 1193 ЦК України відсутні.

Вина ОСОБА_1 встановлена в справі про адміністративне правопорушення №522/1730/17, отже, відповідно до частини 4 статті 82 ЦПК України у цивільній справі про відшкодування шкоди обставини вини особи в дорожньо-транспортній пригоді доведенню не підлягають, так як є встановленими судовим рішенням в іншій справі, що набрало законної сили.

Суд першої інстанції надав належну оцінку доводам ОСОБА_1 щодо винуваності особи в дорожньо-транспортній пригоді, належності та допустимості доказів, доказуванню, з чим суд апеляційної інстанції погоджується.

Рішення суду в частині позовних вимог ОСОБА_3 до ПрАТ «Європейський страховий союз» не оскаржено, в силу положень статті 367 ЦПК України при даному апеляційному розгляді справи законність рішення в цій частині не перевіряється.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.ст.376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10 квітня 2019 року в частині позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) на відшкодування шкоди 51053 грн. 16 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 15 липня 2021 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Л.Г.Ващенко

Є.С.Сєвєрова