Справа № 362/4154/20
Провадження № 2/362/688/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.03.2021 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого - судді Кравченко Л.М.,

за участі секретаря судового засідання - Яренко Н.М.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Василькові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем вони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 2007 р., від якого неповнолітніх дітей не мають. На примирення він не згоден, оскільки спільне життя не склалося через різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння та не належне ставлення відповідачки до сім`ї.

До початку судового засідання відповідач подала до суду клопотання про надання їх подружжю строку на примирення, оскільки не визнає вимог про розірвання шлюбу, хоче зберегти сімейні відносини з позивачем та вважає, що подружжя може примиритись.

Позивач в судове засідання не з`явився, подавши заперечення на клопотання відповідача про надання строку на примирення та зупинення провадження у справі, вказуючи на те, що відновлення шлюбних відносин з відповідачкою є неможливим.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви та надання сторонам строку на примирення .

Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Згідно з п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Передбачене ч. 1 ст. 111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення (ч. 5 ст. 191 ЦПК України). Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей.

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду розглянув справу № 200/952/18 та встановив, що надання строку для примирення подружжя є лише правом суду, а не його обов`язком.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для надання сторонам строку для примирення.

А тому, з урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 191, 353 ЦПК України, суд ,-

у х в а л и в:

В задоволенні клопотання ОСОБА_2 про надання строку на примирення відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Л.М.Кравченко