ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/341/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" червня 2021 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді Трусової Т. О. з секретарем судового засідання Кримчук Я. Р., розглянувши в судовому засіданні в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини з матір`ю,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2020 р. ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі по тексту - ОСОБА_2 , відповідач) про визначення місця проживання малолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 .

Позов обґрунтований такими обставинами. З 2009 р. сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, але їх спільне життя не склалося, у зв`язку з чим заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 23.06.2020 шлюб між ними розірвано. У шлюбі у подружжя народилася дитина - син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу дитина проживає з позивачем, але між сторонами неодноразово виникали конфлікти, пов`язані з визначенням місця проживання сина, сторони не могли дійти згоди щодо цього питання.

Позивач має роботу, самостійний дохід та створила для дитини належні умови для проживання, виховання та всебічного розвитку. Позивач посилається на те, що вона може гарантувати стабільне проживання дитини, забезпечити йому почуття любові та безпеки, а тому визначення місця проживання дитини з нею буде відповідати найкращим інтересам дитини.

Ухвалою від 31.07.2020 суд відкрив провадження за даним позовом та призначив справу до судового розгляду в порядку загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання.

Ухвалою суд закрив підготовче провадження та призначив справу до розряду по суті на 15.06.2021.

Від представника позивача ОСОБА_5 надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку за зареєстрованим місцем його проживання, будь-яких заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи та відзиву на позов не подавав.

На виконання вимог частини 5 статті 19 Сімейного кодексу України орган опіки та піклування в особі Голосіївськоїрайонної у м. Києві державної адміністрації надав висновок щодо розв`язання даного спору, відповідно до якого вважав за доцільне визначити місце проживання дитини з матір`ю, та заяву про розгляд справи за відсутності представника.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

21.10.2009 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб, у якому у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 23.06.2020 шлюб між сторонами розірвано.

Після розірвання шлюбу сторін їх син залишився проживати з матір`ю.

З позовної заяви та висновку органу опіки та піклування вбачається, позивач з сином проживають разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 .

Двокімнатна квартира загальною площею 55,60 кв. м., у якій проживає позивач з дитиною, належить на праві власності матері позивача - ОСОБА_6 , що підтверджується договором купівлі - продажу та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 25.10.2019.

Позивач має повну вищу освіту, є учасником Товариства з обмеженою відповідальністю «Трендсеттер» з частковою у статутному капіталі 24,5% та працює у даному товаристві з 01.02.2016 на посаді менеджера в умовах неповного робочого часу, за період з 2019 по 09.07.2020 їй нараховано дивідендів в сумі 1 113 492,22 грн., що підтверджується виданими даною юридичною особою довідками.

Відповідно до характеристики з місця роботи ОСОБА_1 є відповідальним, ефективним, дисциплінованим та надійним працівником.

Судом установлено, що позивач належним чином виконує свої материнські обов`язки: надає сину матеріальне утримання, піклується про його здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, створила належні житлові умови для його повноцінного виховання і розвитку, що підтверджується даними довідок, виданих приватним дошкільним навчальним закладом Taso&Kato family club та тренером з плавання міжнародної гімназії № 323.

Висновок органу опіки та піклування Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації від 29.12.2020 № 100-18428, яким рекомендовано визначити місце проживання дитини з матір`ю, обґрунтований такими обставинами.

Обстеженням умов проживання дитини встановлено, що умови проживання малолітнього ОСОБА_3 належні, він забезпечений усім необхідним, відвідує дитячий садок «Веселка». Базові та психоемоційні потреби дитини мати задовольняє в повній мірі, мати відповідальна, весь вільний час проводить з сином.

Зі слів матері батько ОСОБА_2 бачиться з сином і приймає активну участь у його вихованні. Дитина підтвердила, що бачиться з батьком.

На офіційну електронну адресу Служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації ОСОБА_3. надіслав письмові пояснення, з яких вбачається, що він не заперечує щодо визначення місця проживання дитини з матір`ю.

При вирішенні даного позову суд керується положеннями сімейного законодавства України, які визначають умови реалізації особистих немайнових прав і обов`язків батьків та дітей, та нормами міжнародного законодавства, які закріплюють основні права і свободи дітей.

Так, відповідно до положень частини 2 статті 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

За приписами статті 161 Сімейного кодексу України при вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, при цьому орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання тому з батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Згідно положень, закріплених у статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної ради України від 27.02.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Такі ж рекомендації містяться і в Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959.

Згідно з визначеними Декларацією принципамидитині законом та іншими засобами має бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, що дадуть їй змогу розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та соціально, здоровим і нормальним шляхом… Дитина повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Проте принцип, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір`ю лише у винятковій ситуації, не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини є перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини.

Згідно статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом установлено, що позивач має самостійний дохід, будь-яких компрометуючих даних щодо неї немає, мати створила для дитини належні умови для проживання, виховання та всебічного розвитку.

Натомість відповідач постійно сином не опікується, під час здійснення органом опіки та піклування процедури підготовки висновку у даній справі не заперечував проти визначення місця проживання дитини з матір`ю, зустрічний позов не пред`явив і жодних заперечень проти позову та доказів на спростування вимог про визначення місця проживання дитини з матір`ю не надав..

Отже з огляду на встановлені обставини та вищенаведені положення національного та міжнародного сімейного законодавства, суд вбачає підстави для визначення місця проживання малолітньої дитини з матір`ю - позивачем по справі.

Проживання дитини з матір`ю не призведе до істотного порушення прав батька, оскільки відповідно до закону той з батьків, хто проживає окремо від дитини, має право на безперешкодне спілкування з дитиною і зобов`язаний брати участь у її вихованні.

Вимоги позову про визначення конкретної адреси, за якою буде проживати дитина, суперечить нормам Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», а тому суд відмовляє у їх задоволенні.

На підставі викладеного, керуючись керуючись статтями 4, 5, 7, 12, 13, 76, 77, 80, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір`ю ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно з підпунктом 15.5 пункту 15 частини першої Перехідних положень Розділу XIII ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя: