Провадження №2/523/1508/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" липня 2021 р. м.Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси, в складі:

головуючого судді - Малиновського О.М.

за участю секретаря - Кащавцевої А.В.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 15, в м. Одесі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , за участю третьої особи без самостійних вимог Суворовської районної адміністрація Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, визначення порядку спілкування з дитиною,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_3 31.08.2020р. звернувся до суду з позовними вимогами, які уточнив та в яких просить зобов`язати ОСОБА_4 не чинити перешкод в його спілкуванні з сином, - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Просить визначити порядок його участі у спілкуванні з сином наступним чином, шляхом: систематичних побачення з сином, ОСОБА_5 , не менше 10 разів на місяць з ночівлею, за попередньою домовленістю батьків; побачень в день народження сина, та інші свята, за попередньою домовленістю між батьками; побачень в період літніх канікул, перебування сина разом з батьком не менше 1,5 місяця, за попередньою домовленістю між батьками.

Позовні вимоги мотивовані тим, що він без будь-яких перешкод постійно спілкувався з дитиною, забирав його додому з ночівлею. Проте, ОСОБА_4 останнім часом перешкоджає йому спілкуватися та бачитися з сином. При цьому позивач стверджує, що відповідач постійно маніпулює дитиною, ставлячи питання, що дозволить зустрічі з сином лише після надання ним грошових коштів, які він і так добровільно перераховує відповідачці декілька разів на місяць. Посилаючись на те, що такі перешкоди порушують його права, як батька, а така саме і права самої дитини, позивач просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою судді від 23.09.2020р. провадження у справі було відкрито з призначенням справи до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 12.11.2020р. було закрито підготовче провадження у справі з призначенням розгляду справи за участю сторін.

ОСОБА_3 та його представник в судовому засіданні пред`явлені позовні вимоги підтримали, просять задовольнити.

ОСОБА_4 надала суду відзив на позовну заяву в якому зазначила, що пред`явлені позовні вимоги вона не визнає вважає, що такі є безпідставними. На її думку, позивач не надає матеріальної допомоги по утриманню їхнього сина, таку допомогу вона отримує від своїх батьків та вимушена була стати на облік до центру зайнятості. Факт перешкод у побаченнях з сином ОСОБА_4 визнає та пояснює його тим, що позивач на теперішній час проживає з іншою жінкою, внаслідок чого вона категорично проти спілкування її сина з чужою жінкою. Крім того, ОСОБА_4 стверджує, що син не бажає зустрічатися з батьком, так як він його ображає, у його присутності бив відповідачку. Син характеризує батька, як « ОСОБА_6 ». Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Орган опіки та піклування направив до суду висновок щодо розв`язання спору, проте участь представника в судовому засіданні не забезпечили. Про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином.

Суд, заслухавши сторін та їх представників, допитавши свідків, вивчивши надані сторонами докази в їх сукупності, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, прийшов до наступного висновку.

Матеріалами справи встановлено, що у ОСОБА_3 та ОСОБА_4 спільно проживали без реєстрації шлюбу.

Від спільного проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 мають малолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після припинення відносин між сторонами по справі у грудні 2016р. малолітній ОСОБА_7 проживає разом із матір`ю.

Між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на теперішній час не досягнуто згоди з приводу участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною, внаслідок чого між сторонами виникають непорозуміння, що призвело до звернення ОСОБА_3 до суду з цього приводу.

Зі слів ОСОБА_4 , проте не підтверджено документально, син ОСОБА_7 на теперішній час з понеділка по п`ятницю з 08.00 год. до 18.00 год відвідує дитячий садок, в суботу та неділю додатково займається підготовкою до школи, приблизно 1-2 години, за попередньою домовленістю з вчителем. В неділю відвідує церковну школу.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради № 01-05-3/353вх від 08.10.2020р. було визначено способи участі батька у вихованні малолітнього ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом встановлення спілкування: перші та треті вихідні місяця з 17.00год. п`ятниці (після дитячого садочка) до 18.00 год. неділі; щовівторка з 17.00 год. з ночівлею; в день народження сина та в святкові дні, за попередньою домовленістю між батьками.

У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація) 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому випадку, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція) визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно ст.9 Конвенції, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращім інтересам дитини.

У ст.7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Згідно ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх заміняють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ст.15 ЗУ «Про охорону дитинства», дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Згідно ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Як визначено ст.ст.150, 151 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини. Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини та право обирати форми та методи виховання, крім тих які суперечать закону, моральним засадам суспільства.

Статтею 153 СК України встановлено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування.

Відповідно ст.157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкодити тому із батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно ст.159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

У п. 54 рішення ЕСПЛ « Хант проти України» ( від 07.12.2006 року), суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі Olsson v. Sweden, від 27 листопада 1992 року) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі Johansen v. Norway від 7 серпня 1996 року, п. 78.)

Практика ЕСПЛ встановлює акценти, відповідно до яких при розгляді сімейного спору пріоритет мають інтереси дитини над інтересами батьків; діти, народжені у шлюбі, і діти, народжені поза шлюбом, є рівними у своїх правах; будь-яке обмеження, накладене на особисте спілкування у відносинах між батьками та дітьми, повинне ґрунтуватися на належних до справи та обґрунтованих причинах, висунутих для захисту інтересів дитини і для подальшого об`єднання сім`ї. (Справа «Савіни проти України» від 18 грудня 2008р., «МакМайкл проти Сполученого Королівства» від 24 лютого 1995 року).

Визначаючи конкретний порядок участі позивача у вихованні дитини, суд враховує те, що форми й методи виховання дитини не повинні суперечити Конституції України (стаття 52), Конвенції про права дитини від 2 листопада 1989 року ( статті 8,12, 16, 19, 28, 31, 32, 34, 36, 37), Декларації прав дитини, ЗУ України «Про охорону дитинства» та приймає до уваги те, що позивач бажає брати участь у вихованні рідного сина, і таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд приходить до висновку про те, що підстави для усунення батька від спілкування з дитиною відсутні, а тому, враховуючи відсутність згоди між сторонами щодо порядку участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею, а також встановленого факту у перешкоджанні з боку ОСОБА_4 у побаченнях, такий порядок підлягає встановленню в судовому порядку.

Визначаючи конкретний порядок участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею, суд виходить також з положень ст.ст.12, 13 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, наведеним у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18), право не тільки бути вислуханою і почутою, але й право брати активну участь у вирішенні своєї долі з`являється у дитини з досягненням віку 10 років.

Оскільки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є дитиною, що не досяг віку, в якому він здатний сформулювати власні погляди та вільно висловлювати їх з усіх питань, що стосуються його, судом не проводилось опитування дитини в порядку, передбаченому ст.171 СК України.

Переконливих доказів, що позивач може негативно впливати на фізичний та психологічний розвиток дитини, суду протягом розгляду справи надано не було. Консультація психолога ОСОБА_8 , надана з боку відповідачки, в частині висновків психолога про те, що малолітній ОСОБА_7 після спілкування з батьком став проявляти агресивну поведінку по відношенню, як до матері, так і до оточуючих, називати батька « ОСОБА_9 », зазначати, що «папа маму б`є і погрожує, що пошкодить обличчя», судом не приймаються, так як по-перше, така консультація була проведена за зверненням ОСОБА_4 , яка перебуває у неприязних та напружених відносинах з ОСОБА_3 , по-друге була проведена однобічно без встановлення психологічного портрета батька дитини ОСОБА_3 , інформацію про якого було повідомлено психіатру виключно зі слів ОСОБА_4 , по-третє така консультація носить поверхневий характер, не має комплексності, системності і послідовності. При цьому, суд враховує, що вивчення дитини має відбуватися послідовно, через певні проміжки часу. Безсистемне дослідження не дає цілісної картини психічного розвитку дитини. Отже, психологом було досліджено, та навіть не проаналізовано, розрізнені факти, зі слів ОСОБА_4 , без простежування всіх аспектів розвитку психіки дитини в їх взаємозв`язках. При цьому суд приймає до уваги вік дитини (5 років), постійне проживання хлопчика з матір`ю, яка на ґрунті сварок з ОСОБА_3 може негативно впливати на свідомість та ставлення дитини до батька.

Сам по собі факт притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 09.03.2021р. у справі №523/17763/20 за події, які мали місце 29.09.2020р., не може бути прийнято судом, як безумовна підстава для відсторонення батька від процесу виховання та побачень з дитиною. Таке лише підтверджує перебування ОСОБА_3 у неприязних відношеннях з ОСОБА_4 та виникнення між ними сварок на ґрунті виховання дитини.

Слід звернути увагу, що всі заперечення відповідачки (консультація психолога, притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності, покази свідків) ґрунтуються виключно тільки на конфлікті, який відбувся між нею та ОСОБА_3 в присутності дитини 29.09.2020р. біля будинку АДРЕСА_1 , тобто після відкриття провадження у даній справі та призначення розгляду справи по суті, та фактично зводяться до небажання надавати позивачу дитину для їхнього спілкування. При цьому з боку відповідача не надано жодного належного та допустимого доказу про негативну поведінку позивача, як до неї так і до дитини, яке мало б місце до пред`явлення даної позовної заяви до суду.

Ані органом опіки та піклування, ані відповідачем у справі не надано суду доказів на підтвердження висновку про те, що участь батька у спілкуванні та вихованні дитини можлива виключно лише у присутності матері, а так само що між батьком та дитиною існують стійкі психоемоційні перешкоди у спілкуванні.

Також суд вважає, що постійне проживання дитини разом із матір`ю, тісний психоемоційний зв`язок саме з нею, обумовлення побачень батька з дитиною виключно у її присутності призведе до унеможливлення реалізації батьком своїх прав на участь у вихованні та побаченні з дитиною.

Як було зазначено вище, покази допитаних у судовому засіданні свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 зводяться виключно до сварки між сторонами по справі, яка мала місце 29.09.2020р., та якій була надана оцінка судом в постанові суду, а відтак судом до уваги не приймаються. Покази свідків ОСОБА_4 , батька відповідача та її подруги ОСОБА_12 не носять будь-якого інформативного характеру в частині виниклого між сторонами спору.

Відтак, з урахуванням змісту позовних вимог, приймаючи до уваги, що батько має безумовне право на спілкування з сином та участь у його вихованні, враховуючи висновок органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради№ 01-05-3/353вх від 08.10.2020р., наданий на виконання ст.19 СК України, суд вважає можливим визначити наступний спосіб участі ОСОБА_3 у вихованні та спілкуванні з сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: у перші та треті вихідні місяця з 17.00 год. п`ятниці (після дитячого садочку) до 18.00 години неділі, без участі матері дитини - ОСОБА_4 ; щовівторка з 17.00 год. до 08.00 год. середи, без участі матері дитини - ОСОБА_4 ; в день народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в святкові дні, за попередньою домовленістю між батьками; у період літніх канікул, не менше 1,5 місяця, за попередньою домовленістю між батьками.

Встановлюючи вказаний спосіб участі батька у вихованні дитини, суд керується виключно інтересами дитини, враховує, що такий графік зустрічей батька з дитиною не вплине на виховний процес дитини та буде сприяти налагоджуванню процесу спілкування між батьком та сином. При цьому з урахуванням віку, стану здоров`я, психоемоційного стану думка малолітнього не завжди може відповідати його бажанням.

В частині встановлення побачень в день народження ОСОБА_3 , в святкові дні, у період літніх канікул, то такі слід визначати за попередньою домовленістю між батьками, враховуючи інтереси дитини.

Зважаючи на встановлені судом стосунки позивача із відповідачкою, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що при зустрічах з дитиною не потрібно травмувати дитячу психіку, не з`ясовувати стосунки в її присутності, не налаштовувати її один проти одного, та зазначає, що дитина повинна розвиватися фізично, морально та духовно, а не перетворюватися на предмет маніпуляції між батьками та їх родичами.

Також суд вважає за необхідне попередити ОСОБА_13 про те, що частиною четвертою статті 159 СК передбачено, що у разі ухилення від виконання рішення суду особою, з якою проживає дитина, суд за заявою того з батьків, хто проживає окремо, може передати дитину для проживання з ним.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд керується виключено інтересами малолітньої дитини, яка має право на побачення та спілкування з батьком, яке буде відповідати вимогам закону, і узгоджується з інтересами малолітньої дитини.

Керуючись ст.ст.12,13,76,141,200,206,259, 263-265,268 ЦПК України

ВИРІШИВ

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , за участю третьої особи без самостійних вимог Суворовської районної адміністрація Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, визначення порядку спілкування з дитиною задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , іпн. НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) не перешкоджати ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , іпн. НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 ) брати участь у вихованні, зустрічах та вільному спілкуванні з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визначити способи участі ОСОБА_3 у вихованні та спілкуванні з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 шляхом встановлення систематичних зустрічей батька з дитиною:

у перші та треті вихідні місяця з 17.00 год. п`ятниці (після дитячого садочку) до 18.00 години неділі, без участі матері дитини - ОСОБА_4 ;

щовівторка з 17.00 год. до 08.00 год. середи, без участі матері дитини - ОСОБА_4 ;

в день народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в святкові дні, за попередньою домовленістю між батьками;

у період літніх канікул, не менше 1,5 місяця, за попередньою домовленістю між батьками.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду, через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 13 липня 2021р.

Суддя