ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 527/1351/20 Номер провадження 22-ц/814/415/21Головуючий у 1-й інстанції Павлійчук А. В. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - доповідача Дорош А.І.

Суддів: Лобова О.А., Триголова В.М.

при секретарі: Коротун І. В.

переглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 26 листопада 2020 року, ухвалене суддею Павлійчук А. В., повний текст рішення складено 04 грудня 2020 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавагаз збут» про зобов`язання здійснити перерахунок сплачених сум за природній газ,-

В С Т А Н О В И В:

11 серпня 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавагаз збут» про зобов`язання здійснити перерахунок сплачених сум за природній газ.

Позовна заява мотивована тим, що він мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорта громадянина України з відміткою про реєстрацію місця проживання. Квартира, у якій він мешкає, опалюється за рахунок індивідуального опалення шляхом споживання природного газу. Вказана квартира використовується для проживання в ній та не використовується у підприємницькій (господарській) діяльності. Згідно з п.6 ч. 1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII від 09.11.2017 р., індивідуальний споживач фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово - комунальної послуги. Оплату за послуги з постачання природного газу здійснює позивач особисто. Таким чином, він є споживачем комунальної послуги з користування природним газом. Послуги з постачання природного газу йому, відповідно, надає та здійснює ТОВ «Полтавагаз збут». Ці факти підтверджуються квитанціями про сплату послуг із користування природним газом, виписаними ТОВ «Полтавагаз збут» та оплаченими ним. Вважає, що його права як споживача житлово-комунальних послуг із користування природним газом порушені, оскільки у період з 01.05.2016 року по 01.11.2018 року ціна (тариф) на ці послуги була значно завищена за рахунок включення до їхньої собівартості незаконної, економічно необґрунтованої і також завищеної ціни на природний газ. Внаслідок цього у вказаний вище період він вимушений був сплачувати необґрунтовано збільшену вартість за послуги із користування природним газом, а ТОВ «Полтавагаз збут», в свою чергу, отримав необґрунтовану економічну вигоду. Постановою Кабінету Міністрів України № 758 від 01 жовтня 2015 року було затверджено Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (далі Положення). В п.п. 2 п. 13 Положення було передбачено вартість газу 3,6 грн. за 1 куб. метр за обсяг, використаний до 200 куб. метрів природного газу на місяць (включно). 27 квітня 2016 року КМУ було прийнято постанову № 315, якою було внесено зміни до Положення та зокрема п. 13 викладено у наступній редакції: «з 01 травня 2016 р. по 31 березня 2017 р. (включно) діє гранична роздрібна ціна на природний газ для побутових споживачів у розмірі 6,879 грн. за 1 куб.м». Слід зазначити, що у період з 31.03.2017 року по 19.10.2018 року Кабінетом Міністрів України не приймалися інші рішення (постанови) про затвердження іншої ціни на природний газ для побутових споживачів, ніж та, що була передбачена постановою КМУ №315 від 27.04.2016. Таким чином, у період з 01.05.2016 року по 01.11.2018 року природний газ йому поставлявся за ціною 6,879 гривень за 1 куб.м. За вказаний період часу позивачем сукупно було спожито 1488 куб.м. природного газу. Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 04.03.2019 року у справі № 826/9565/16 від 04.03.2019 року постанова Кабінету Міністрів України № 315 від 27 квітня 2016 року була визнана протиправною та не чинною з моменту її прийняття, тобто з 27.04.2016 року. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 липня 2019 року рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 04.03.2019 року залишено без змін. Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 04.03.2019 року у справі №826/9665/16, яким постанова КМУ №315 від 27.04.2016 року визнана протиправною та не чинною з моменту її прийняття, набрало законної сили 08.07.2019 року. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 р. у справі №757/31606/15-ц судом зроблено висновок про те, що споживачі послуг, яким такі послуги надавалися згідно тарифами, визначеними рішенням, яке у подальшому скасоване судом, мають право на здійснення перерахунку платежів. Тому вважає доведеним належними, допустимими, достатніми доказами той факт, що йому, побутовому індивідуальному споживачу житлово-комунальних послуг із користування природним газом, вказані послуги у період із 01.05.2016 по 01.11.2018 року надавалися за вартістю, до складу яких входили витрати на придбання природного газу, за ціною, визнаною судовим рішенням (яке набрало законної сили) незаконною та економічно необґрунтованою. Посилаючись на викладене, ОСОБА_2 просив суд зобов`язати ТОВ «Полтавагаз збут» здійснити перерахунок вартості послуги з постачання природного газу, сплаченої позивачем, у період із 01.05.2016 року по 01.11.2018 року за житлово комунальні послуги (природній газ).

Рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 26 листопада 2020 року у задоволені позову ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавагаз збут» про зобов`язання здійснити перерахунок сплачених сум за природній газ відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що ухвалення судового рішення про визнання не чинною з моменту прийняття постанови № 315 означає, що до правовідносин, які діяли у період з 30 квітня 2016 року до 01 листопада 2018 року, слід застосовувати пункти 13 та 13-1 постанови № 758 у редакції, що діяла до 30 квітня 2016 року, які передбачають наступне: з 1 жовтня 2015 року діють граничні роздрібні ціни на природний газ для побутових споживачів, диференційовані залежно від виду та обсягу використання природного газу, у розмірі визначеному постановою НКРЕКП від 03 березня 2015 року №583, а саме: 1) для приготування їжі та/або підігріву води - 7,188 грн. за 1 метр кубічний; 2) для індивідуального опалення або комплексного використання (індивідуальне опалення, приготування їжі, та/або підігріву води) -7,188 грн. за 1 метр кубічний, крім обсягів до 1200 м. кубічних, що використані за період з 01 жовтня 2015 року по 31 березня 2016 року (включно), за ціною 3,60 грн. за 1 метр кубічний. Граничні роздрібні ціни за природний газ для побутових споживачів у період з 1 травня 2016 року по 31 березня 2017 року (включно) встановлюється окремим рішенням КМУ. Станом на час розгляду даної цивільної справи окреме рішення Уряду, яким би визначались ціна природного газу протягом спірного періоду, відсутнє. Крім того, пільгова гранична роздрібна ціна на природній газ, який використовується населенням для індивідуального опалення або комплексного (індивідуальне опалення, приготування їжі та /або підігрів води), в розмірі 3,60 грн. за 1 метр кубічний у разі використання до 1200 метрів кубічних природного газу (включно), була встановлена виключно на період з 01 жовтня 2015 року по 31 березня 2016 року (п. 13 постанови № 758 від 01.10.2015 р). Однак, позивач взяв за основу дану величину та здійснив перерахунок, починаючи з травня 2016 року по листопад 2018 року. З 01 жовтня 2017 року постанова КМУ від 01 жовтня 2015 року № 758 втратила чинність на підставі постанови № 187 від 22.03.2017 р. «Про затвердження Положення про покладання спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу», тобто визнана протиправною та не чинною. Постанова КМУ № 315 від 27.04.2016 року поширювала свою дію у часі не пізніше, ніж до 01 квітня 2017 року. З цих підстав суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_2 не надано суду беззаперечних доказів того, що відповідач безпідставно отримав кошти за спожитий газ у відповідності до розрахунків позивача, оскільки останні не відповідають тарифам, які діяли у спірному періоді, а тому прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом безпідставно не взято до уваги рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 04.03.2019 року у справі №826/9665/16, яким постанову КМУ № 315 від 27.04.2016 року «Про внесення змін до постанови КМУ від 01 жовтня 2015 року № 758» визнано протиправною та нечинною з моменту її прийняття. Вважає, що його права, як споживача комунальних послуг із користування природним газом, порушені ТОВ «Полтавагаз збут», оскільки у період з 01 травня 2016 року по 01 листопада 2018 року ціна (тариф) на ці послуги була значно завищена за рахунок включення до їхньої собівартості незаконної, економічно необґрунтованої і також завищеної ціни на природній газ. Зазначає, що у зазначений період був вимушений сплачувати необґрунтовано збільшену вартість за послуги із користування природним газом, а відповідач, в свою чергу, отримав необґрунтовану економічну вигоду. У силу того, що ціни (тарифи) на послуги з користування природним газом є регульованими державою, з урахуванням того, що основна зі складових цієї послуги визнана у судовому порядку незаконною та економічно необґрунтованою, вважає, що ціна та сукупна вартість послуг із користування природним газом, сплачена ним у період із 01 травня 2016 року по 01 листопада 2018 року, є завищеною та незаконною, такою, що не відповідає статті 12 Закону України «Про ціни та ціноутворення».

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно встановлених судом першої інстанції обставин вбачається, що ОСОБА_2 одержує послуги з постачання природного газу.

Згідно копії розрахункової книжки «Л» за користування природним газом ОСОБА_3 є споживачем природного газу за адресою: АДРЕСА_2 та здійснює оплату за користування природним газом за вказаною адресою (а.с. 9-12).

Дані обставини сторонами не оспорюється, тому не підлягають доказуванню в суді.

27 квітня 2016 року КМУ прийняв постанову № 315 «Про внесення змін до постанови КМУ від 01 жовтня 2015 року № 758», якою з 01 травня 2016 року затверджена: гранична роздрібна ціна за природний газ для побутового споживача в розмірі 6,879 грн за 1 метр кубічний та формула її розрахунку; ціна продажу природного газу Національною компанією «Нафтогаз України» постачальникам природного газу для потреб населення на рівні імпортного паритету в розмірі 4,942 за 1 метр кубічний.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 04 березня 2019 року у справі № 826/9665/16, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 липня 2019 року, була визнана протиправною та не чинною постанова КМУ України від 27 квітня 2016 року № 315 «Про внесення змін до постанови КМУ від 01 жовтня 2015 року № 758» з моменту її прийняття.

Суд першої інстанції у даній справі встановив, що ухвалення судового рішення про визнання не чинною з моменту прийняття постанови № 315 означає, що до правовідносин, які діяли у період з 30 квітня 2016 року до 01 листопада 2018 року, слід застосовувати пункти 13 та 13-1 постанови № 758 в редакції, що діяла до 30 квітня 2016 року, які передбачають наступне: з 1 жовтня 2015 року діють граничні роздрібні ціни на природний газ для побутових споживачів, диференційовані залежно від виду та обсягу використання природного газу в розмірі, визначеному постановою НКРЕКП від 03 березня 2015 року №583, а саме: 1) для приготування їжі та/або підігріву води - 7,188 грн. за 1 метр кубічний; 2) для індивідуального опалення або комплексного використання (індивідуальне опалення, приготування їжі, та/або підігріву води) -7,188 грн. за 1 метр кубічний, крім обсягів до 1200 м. кубічних, що використані за період з 01 жовтня 2015 року по 31 березня 2016 року (включно), за ціною 3, 60 грн. за 1 метр кубічний.

Як встановлено судом першої інстанції, станом на час розгляду даної цивільної справи окреме рішення Уряду, яким би визначались ціна природного газу протягом спірного періоду, відсутнє.

Враховуючи, що на час скасування постанови № 315 відсутня інформація про ціну природного газу для потреб побутових споживачів у період з 01 травня 2016 року по 31 березня 2017 року, суд першої інстанції визнав необґрунтованим розрахунок позивача про перерахунок оплати за спожитий газ.

Крім того, судом першої інстанції враховано, що пільгова гранична роздрібна ціна на природній газ, який використовується населенням для індивідуального опалення або комплексного (індивідуальне опалення, приготування їжі та /або підігрів води), в розмірі 3,60 грн. за 1 метр кубічний у разі використання до 1200 метрів кубічних природного газу (включно), була встановлена виключно на період з 01 жовтня 2015 року по 31 березня 2016 року (п. 13 постанови № 758 від 01.10.2015 р). Однак, позивач взяв за основу дану величину та здійснив перерахунок починаючи з травня 2016 року по листопад 2018 року.

Рішенням Окружного адміністративного суду від 04 березня 2019 року була визнана протиправною та не чинною лише постанова КМУ від 27.04.2016 р № 315, якою вносились зміни до постанови КМУ від 01 жовтня 2015 року № 758.

З 01 жовтня 2017 року постанова КМУ від 01 жовтня 2015 року № 758 втратила чинність на підставі постанови № 187 від 22.03.2017 р. «Про затвердження Положення про покладання спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу», тобто визнана протиправною та не чинною постанова КМУ № 315 від 27.04.2016 року поширювала свою дію у часі не пізніше, ніж до 01 квітня 2017 року.

З врахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_2 не надано суду беззаперечних доказів того, що відповідач безпідставно отримав кошти за спожитий газ у відповідності до розрахунків позивача, оскільки останні не відповідають тарифам, які діяли у спірному періоді.

Апеляційний суд у складі колегії суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно матеріалів справи та визнається учасниками справи, ОСОБА_2 проживає за адресою АДРЕСА_2 та є споживачем послуг з постачання природного газу, які надає ТОВ «Полтавагаз збут».

ОСОБА_2 звертався до Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавагаз збут» із заявою, в якій просив здійснити перерахунок коштів по особовому рахунку № НОМЕР_1 , сплачених за спожитий газ у період з 27.04.2016 р. по 08.07.2019 р.

Листом від 14 серпня 2019 року №Х/05-655 ТОВ «Полтавагаз збут» ОСОБА_2 повідомлено про неможливість проведення відповідного перерахунку. Зокрема, роз`яснено, що оскільки Кабінетом Міністрів України або іншим органом, уповноваженим на це не було встановлено регульованої оптової ціни на природний газ для постачальника природного газу станом на 01.05.2016 р., то неможливо застосувати формулу, визначену п. 12 Положення, та здійснити перерахунок ціни газу в період дії, визнаної судом протиправною та нечинною, постанови КМУ № 315 від 27 квітня 2016 року «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2015 року № 758» (а.с. 27).

Взаємовідносини між газопостачальником, газорозподільним підприємством, газотранспортним підприємством та споживачами природного газу регулюються Законом України «Про ринок природного газу», Кодексом газорозподільних систем (далі - Кодекс ГРМ), затвердженим Постановою національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2494 від 30 вересня 2015 року та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1379/2782, Правилами постачання природного газу, затвердженими Постановою НКРЕКП № 2496 від 30 вересня 2015року та іншими нормативно-правовими актами України.

Згідно з п. 17 ч. 3 ст. 4 Закону України «Про ринок природного газу» Постановою НКРЕКП №2496 від 30 вересня 2015року затверджено Правила постачання природного газу, якими врегульовано відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи/газотранспортної системи.

У період з 01 жовтня 2015 року до 01 квітня 2017 року діяло Положення про покладання спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період), затверджене постановою Кабінету Міністрів України № 758 від 01 жовтня 2015 року.

ТОВ «Полтавагаз Збут» при розрахунках плати за газ керувалося, зокрема, пунктом 13 Положення, у який неодноразово вносилися зміни.

Так, постановою Кабінету Міністрів України № 315 від 27 квітня 2016 року «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2015 року №758», якою вносилися зміни в пункт 13 Положення, затвердженого постановою КМУ №768 від 01 жовтня 2015 року, було визначено, що з 01 травня 2016 року по 31 березня 2017 року (включно) діє гранична роздрібна ціна на природний газ для побутових споживачів у розмірі 6,879 грн. за 1 куб.метр та формула її розрахунку; ціна продажу природного газу Національною компанією «Нафтогаз України» постачальникам природного газу для потреб населення на рівні імпортного паритету в розмірі 4,942 за 1 метр кубічний.

Вказана постанова Кабінету Міністрів України № 315 від 27 квітня 2016 року набула чинності 30 квітня 2016 року та втратила чинність 01 листопада 2018 року у зв`язку з прийняттям постанови Кабінету Міністрів України № 867 від 19 жовтня 2018 року.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 березня 2019 року у справі № 826/9665/16, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 липня 2019 року, яке набрало законної сили 08 липня 2019 року, визнано протиправною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 315 від 27квітня 2016року «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2015року №758» з моменту її прийняття, а саме з 27 квітня 2016 року.

Відтак, колегія судів апеляційного суду вважає правильним висновок суду першої інстанції, що оскільки постанова Кабінету Міністрів України № 315 від 27 квітня 2016 року визнана у судовому порядку нечинною з моменту її прийняття, для нарахування платежів, в тому числі з 30 квітня 2016 року, слід застосовувати норми пунктів 13 та 13-1 Положення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 758 від 01жовтня 2015 року в редакції, яка діяла до прийняття постанови Кабінету Міністрів України № 315 від 27 квітня 2016 року, тобто в редакції постанови Кабінету Міністрів України № 234 від 30 березня 2016 року «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2015 року № 758», яка передбачала, що з 1 жовтня 2015 року діють граничні роздрібні ціни на природний газ для побутових споживачів, диференційовані залежно від виду та обсягів використання природного газу, в розмірі, визначеному постановою НКРЕКП від 03 березня 2015 року № 583, а саме:

1) для приготування їжі та/або підігріву води - 7,188 гривні за 1 куб. метр;

2) для індивідуального опалення або комплексного використання (індивідуальне опалення, приготування їжі та/або підігрів води) - 7,188 гривні за 1 куб. метр, крім обсягів до 1200 куб. метрів, що використані за період з 1 жовтня 2015 року по 31 березня 2016 року (включно), за ціною 3,6 гривні за 1 куб. метр.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем у розумінні ст.ст. 12, 81 ЦПК України не надано беззаперечних доказів того, що відповідач безпідставно отримав кошти за спожитий газ, у відповідності до розрахунків позивача, оскільки останні не відповідають тарифам, які діяли у спірному періоді.

Разом з цим, колегія суддів апеляційного суду вважає безпідставними доводи апеляційної скарги щодо здійснення перерахунку вартості послуги з постачання природного газу з врахуванням наступного.

Відповідно до пункту 3 Положення про НКРЕКП основними завданнями НКРЕКП, зокрема є державне регулювання діяльності суб`єктів природних монополій та суб`єктів господарювання, що провадять діяльність на суміжних ринках, у сферах електроенергетики, теплопостачання, централізованого водопостачання та водовідведення, на ринках природного газу, нафтового (попутного) газу, газу (метану) вугільних родовищ та газу сланцевих товщ (далі - природний газ), нафти та нафтопродуктів, а також перероблення та захоронення побутових відходів.

Пункт 4 Положення про НКРЕКП передбачає, що НКРЕКП відповідно до покладених на неї завдань, серед іншого, установлює: ціни (тарифи) на електричну енергію, тарифи на її передачу та постачання; ціни на товарний природний газ власного видобутку для суб`єктів, визначених законом; роздрібні ціни на природний газ, що використовується для потреб населення; граничні рівні цін на природний газ для установ та організацій, що фінансуються з державного і місцевих бюджетів, для промислових споживачів та інших суб`єктів господарювання.

З врахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що оскільки органом державного регулювання у сфері комунальних послуг є НКРЕКП, то відповідач ТОВ «Полтавагаз збут» не має повноважень коригувати чи змінювати ці тарифи самостійно, що узгоджується з положеннями Закону України «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг» та Положенням про НКРЕКП. Таких повноважень немає й суд, а саме, судовим рішенням встановлювати тариф, за яким мають здійснюватися нарахування за послуги.

Згідно з пунктом 13 Положення про НКРЕКП рішення НКРЕКП приймаються на засіданнях, які проводяться у формі відкритих або закритих слухань. У разі розгляду питань, що мають важливе суспільне значення, засідання проводяться у формі відкритих слухань, в яких беруть участь представники суб`єктів природних монополій та суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на суміжних ринках, об`єднань споживачів і громадськості.

Рішення, прийняті НКРЕКП, оформлюються постановами і розпорядженнями. Рішення НКРЕКП, прийняті у межах її повноважень, обов`язкові до виконання суб`єктами природних монополій. Рішення НКРЕКП можуть бути оскаржені в установленому законодавством порядку.

Суд першої інстанції, встановивши, що зміни у постанови НКРЕКП щодо визначення тарифів, які діяли у період, за який позивач просив здійснити перерахунок (з 01 травня 2016 року по 01 листопада 2018 року), не вносилися і зазначені постанови НКРЕКП у судовому порядку не оскаржувалися, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, оскільки саме по собі скасування постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2016 року № 315 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2015 року № 758», якою передбачалося підвищення ціни на природній газ, не свідчить про те, що не підлягає застосуванню постанова НКРЕКП щодо визначення тарифів за спірний період.

Безпідставним також є посилання ОСОБА_2 на постанову Великої Палати Верховного Суду у справі № 757/31606/15-ц, оскільки у вказаній постанові в судовому порядку було визнано нечинною саме те рішення органу виконавчої влади, на підставі якого були затверджені тарифи на постачання холодної води та водовідведення і предметом судового захисту було перерахування плати за надані послуги, яка проводилась на підставі скасованого рішення, а тому висновки, викладені у зазначеній постанові, не можуть бути враховані судом у спірних правовідносинах.

Крім того, колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги щодо неврахування рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 04.03.2019 року у справі №826/9665/16, оскільки судом першої інстанції вказане рішення було враховано й надано йому належну правову оцінку.

При цьому, слід звернути увагу, що згідно відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень, рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 04 березня 2019 року та постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 липня 2019 року були скасовані постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 25 червня 2020 року, а справу № 826/9665/16 направлено на новий судовий розгляд.

З врахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що доводи, наведені в обґрунтування апеляційної скарги, не можуть бути підставами для скасування судового рішення, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні позивачем норм матеріального та процесуального права.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне та обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

З огляду на викладене та керуючись ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З підстав вище вказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу - без задоволення, а рішення суду - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1,2, 368 ч.1, 374 ч.1 п.1, 375 ч.1, 381 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 26 листопада 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її прийняття безпосередньо до суду касаційної інстанції, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 15 березня 2021 року.

СУДДІ: А. І. Дорош О. А. Лобов В. М. Триголов