ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2021 року м. Херсон

Справа №766/11927/16

Провадження №22ц/819/379/21

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий Бездрабко В.О. (суддя-доповідач),

судді: Майданік В.В.,

Приходько Л.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження без виклику сторін апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа-Страхування» на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 12 жовтня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Майдан С.І., у цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа-Страхування» до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 , Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування майнової шкоди,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2016 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Альфа-Страхування» (далі ПрАТ «СК «Альфа-Страхування») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди.

Позов мотивований тим, що 27 березня 2014 року між ПрАТ «СК «Альфа Страхування» та ТОВ «Пакмайстер ЛТД» укладений договір добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу №120.0758886.555. Предметом договору страхування є страхування транспортного засобу марки BMW X5, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

05 лютого 2015 року, о 13-45 год., в м. Києві по вул. Бориспільській відбулася ДТП за участю транспортного засобу марки BMW X5, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 та транспортного засобу марки Mitsubishi, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована в ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія».

В результаті цієї ДТП автомобіль марки BMW X5 зазнав механічних пошкоджень, вартість відновлювального ремонту якого становить 218972,64грн.

Згідно постанови Суворовського районного суду м. Херсона ОСОБА_1 є винним у вчиненні ДПТ, яка мала місце 05 лютого 2015 року, але був звільнений від відповідальності за ст.124 КУпАП у зв`язку із закінченням строків, визначених ст.38 КУпАП, щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

На підставі страхового акту від 21 квітня 2015 року та розрахунку страхового відшкодування, 15 травня 2015 року позивач провів виплату цього відшкодування на користь страхувальника у розмірі 163954,60грн., здійснивши платіж через СТО ТОВ «Баварія АВТ».

13 серпня 2015 року, з урахуванням акту виконаних ремонтних робіт транспортного засобу, ПрАТ «СК «Альфа Страхування» складений повний розрахунок страхового відшкодування, за яким загальний розмір заподіяної шкоди становив 173382,46 грн., з яких франшиза дорівнює 0,00 грн.; попередні виплати -163954,60 грн; всього до виплати 9427,86 грн., які 28 серпня 2015 року перераховано на рахунок СТО, яка проводила ремонтні роботи.

Враховуючи, що цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_1 була застрахована в ПрАТ «УПСК» згідно полісу AІ/6860031, за яким ліміт відповідальності ПрАТ «УПСК» за заподіяння майнової шкоди становив 50 000,00 грн, франшиза - 1000,00 грн., то розмір збитку який покрився страховою компанією відповідача склав 49 000,00 грн.

Неповернутими страховику в особі ПрАТ «СК «Альфа Страхування» залишаються 124382,46грн., які позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на користь страхової компанії на підставі ст.27 Закону України «Про страхування», ст.1187 ч.2, 1191 ч.1, 1194 ЦК України; вирішити питання розподілу судових витрат.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 12 жовтня 2020 року у задоволенні позовних вимог ПрАТ «СК «Альфа Страхування» відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що постановою Суворовського районного суду м. Херсона від 06 травня 2015 року адміністративна справа відносно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП закрита, у зв`язку зі спливом строку притягнення до адміністративної відповідальності згідно ст.38 КУпАП, а відтак суд не встановив наявність вини відповідача у вчиненні правопорушення, що унеможливлює при розгляді цивільної справи вважати, що ОСОБА_1 є винним у настанні ДТП та пошкодженні транспортного засобу марки BMW X5, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Позивач не довів, що в наслідок незаконних дій відповідача вказаний транспортний засіб зазнав механічних пошкоджень та не довів належними доказами розмір заподіяної власнику автомобіля шкоди.

При цьому суд також вказав, що ПрАТ «СК «Альфа Страхування» неправильно пред`явило позовні вимоги, вказавши про відшкодування шкоди в порядку регресу, в той час як до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги в порядку суброгації.

В апеляційній скарзі ПрАТ «СК «Альфа Страхування»,посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права,просить рішення суду від 12 жовтня 2020 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення заявлених позовних вимог.

Скарга мотивована тим, що суд неправильно витлумачив постанову Суворовського районного суду м. Херсона від 06 травня 2015 року, за якою ОСОБА_1 визнаний винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а отже є винним у настанні ДТП, в результаті якої був пошкоджений транспортний засіб під керуванням водія ОСОБА_2 , належний ТОВ «2ПАК». Суд не звернув уваги на те, що закриття провадження в адміністративній справі згідно ст.38 КУпАП не є реабілітуючою обставиною, яка спростовує факт наявності вини відповідача.

Страхова компанія вказала, що розмір майнової шкоди підтверджено протоколом огляду ТЗ, страховим актом, рахунком-фактури, платіжним дорученням про виплату страхового відшкодування на користь станції технічного обслуговування, яка проводила ремонт автомобіля, які є належними доказами спричиненої майнової шкоди. В ході розгляду справи відповідач не довів неправильності розміру пред`явленої до стягнення шкоди.

Щодо способу захисту порушених прав позивача, то на думку апелянта, суд не звернув уваги на підстави пред`явленого позову та не застосував до спірних правовідносин ст.27 Закону України «Про страхування», ст.1194 ЦК України.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 адвокат Мусулевський А.А. просив скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін, як таке, що є законним та обґрунтованим, відповідає встановленим та перевіреним судом фактичним обставинам справи, підтвердженим належними доказами.

Зокрема зазначив, що в ході розгляду адміністративної та цивільної справ не було вирішено питання вини відповідача у порушенні ПДР, що призвела до настання ДТП. Позивачем неправильно визначено характер спірних правовідносин, не розмежовано поняття "регрес" та "суброгація". Обраний позивачем спосіб захисту порушеного права відшкодування шкоди у порядку регресу, не відповідає фактичним обставинам справи та правовідносинам, які склалися між сторонами, і є самостійною підставою відмови у задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 30 жовтня 2014 року транспортний засіб марки BMW Е70/Х5, реєстраційний номер НОМЕР_1 належить на праві власності ТОВ «2ПАК».

27 березня 2014 року між ПрАТ «СК «Альфа Страхування» (страховик) та ТОВ «Пакмайстер ЛТД» (страхувальник) був укладений договір добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу №120.0758886.555, предметом якого є майнові інтереси, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортного засобу BMW Е70/X5, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Згідно довідки №57367706 ДАІ про дорожньо-транспортну пригоду від 17 лютого 2015року (а.с.7), 05 лютого 2015 року, о 13-45 год., в м. Києві по вул. Бориспільській відбулася ДТП за участі трьох транспортних засобів: BMW Е70/Х5, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , транспортного засобу Mitsubishi Canter, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 та транспортного засобу Mercedes Vito, реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_3 .

З цієї довідки встановлено, що ДТП сталася з вини ОСОБА_1 , який порушив п.10.11 Правил дорожнього руху та відносно якого складений протокол про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП (розділ IV).

Згідно довідки ВДАЇ Дарницького району м. Києва від 06 лютого 2015 року (а.с.8), у результаті вищевказаної ДТП транспортний засіб БМВ-Х5, реєстраційний номер НОМЕР_1 , зазнав механічні пошкодження бамперу, передньої правої блок фари, капоту, решітки радіатора, правого переднього крила, правого переднього омивача фари.

Згідно ст.82 ч.4, 6 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Встановлено, що постановою Суворовського районного суду м. Херсона від 06 травня 2015 року (а.с.9) провадження у справі №753/2951/15 відносно ОСОБА_1 закрито у зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності за 124 КУпАП.

Зі змісту цією постанови вбачається, що на розгляд надійшов адміністративний протокол відносно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП, в якому зазначено, що 05 лютого 2015 року, о 13:45 год., в м. Києві по вул. Бориспільській, громадянин ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Mitsubishi, державний номер НОМЕР_2 , в місці, де траєкторія руху транспортних засобів перетинається, а черговість проїзду не обумовлена цими Правилами, не надав перевагу в русі автомобілю BMW, державний номер НОМЕР_1 , який наближався з правого боку, внаслідок чого сталося зіткнення зазначених автомобілів, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

У постанові суд вказав: «враховуючи, що з моменту вчинення ОСОБА_1 зазначеного діяння сплинув тримісячний строк, провадження у справі на підставі ст.247 КУпАП підлягає закриттю».

Наведене свідчить, що хоча провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно відповідача за ст.124 КУпАП й було закрито за спливом строку притягнення до адміністративної відповідальності, але суд встановив наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та фактично наявність його вини у настанні ДТП, яка мала місце 05 лютого 2015 року.

Ухвалюючи у справі рішення, суд першої інстанції наведене помилково до уваги не прийняв та не врахував, що постанова суду від 06 травня 2015 року набрала законної сили та ОСОБА_4 не оскаржувалася, у тому числі, щодо обставин справи трьох учасників ДПТ та вчинення саме ним адміністративного правопорушення за ст.124 КУпАП.

При цьому, апелянт правомірно послався на постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі №335/8507/16, за якою суд касаційної інстанції дійшов висновку, що така обставина, як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, не є реабілітуючою обставиною, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП. Застосування пункту 7 статті 247 КУпАП можливе виключно у випадку наявності вини особи у скоєнні адміністративного правопорушення. Натомість, у разі відсутності вини особи в скоєнні ДТП провадження у справі підлягає припиненню на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Враховуючи наведене, суд у зазначеній справі вважав, що закриття провадження у адміністративній справі у зв`язку із закінченням строків притягнення особи до адмінвідповідальності (ст.38 КУпАП) не свідчить про відсутність вини такої особи у ДТП, а висновок про зворотнє, є таким, що суперечить наведеним нормам матеріального права та встановленим судами фактичним обставинам справи, що підтверджуються судовими рішеннями, які набрали законної сили, а тому мають преюдиційне значення для правильного вирішення спору у даній справі.

Згідно частини першої ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За положеннями ст.12 ч.3, ст.81 ч.1, 5, 6 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля BMW Е70/X5, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 11 лютого 2015 року був проведений огляд транспортного засобу, про що складений відповідний протокол, та 16 лютого 2015 року складено рахунок-фактуру №590150, згідно якого вартість ремонту пошкодженого транспортного засобу становить 218972,64 грн.

Відповідно до страхового акту №0269.206.15.04.01 від 21 квітня 2015 року та розрахунку страхового відшкодування від 21 квітня 2015 року сума страхового відшкодування, заподіяного власнику автомобіля BMW Е70/X5, становить 163954,60 грн. (а.с.15,16).

15 травня 2015 року ПрАТ «СК «Альфа Страхування», виконуючи свої договірні зобов`язання, виплатила страхове відшкодування на підставі рахунку-фактури та страхового акту №№0269.206.15.04.01 у розмірі 163954,60 грн, перерахувавши вказану суму згідно заяви страхувальника на рахунок станції технічного обслуговування, де ремонтувався автомобіль (а.с.17).

13 серпня 2015 року, з урахуванням акту виконаних ремонтних робіт транспортного засобу, ПрАТ «СК «Альфа Страхування» складений повний розрахунок страхового відшкодування, за яким загальний розмір заподіяної шкоди становив 173382,46 грн., з яких ураховано попередню виплату в сумі 163954,60 грн; а всього до виплати визначено 9427,86 грн., які 28 серпня 2015 року сплачено на рахунок станції технічного обслуговуванняТОВ «Баварія АВТ» згідно остаточного акту виконаних робіт, на підставі якого складений страховий акт №0269.206.15.04.02 від 13 серпня 2015 року та розрахунок страхового відшкодування (а.с.10-21).

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Mitsubishi Canter була застрахована в ПрАТ «УПСК» на підставі полісу AІ/6860031, за яким ліміт відповідальності ПрАТ «УПСК» за заподіяння майнової шкоди становив 50 000,00 грн, франшиза - 1000,00 грн. Виконуючи договірні зобов`язання, ПрАТ «УПСК» здійснило виплату на користь ПрАТ «СК «Альфа Страхування» у розмірі 49 000,00 грн. Різниця між завданою ОСОБА_1 шкодою та шкодою, яка відшкодована страховою компанією відповідача, становить 124382,46грн., які позивач просить стягнути на свою користь.

Під час розгляду справи відповідач подав відзив на позов від 10 жовтня 2018 року, у якому не визнав суму шкоди, заподіяної власнику автомобіля BMW Е70/X5, реєстраційний номер НОМЕР_1 , пославшись на наявні у нього сумніви щодо розміру вартості відновлювального ремонту.

30 листопада 2018 року представником відповідача було заявлено клопотання про витребування належним чином завірених копій свідоцтва про реєстрацію ТЗ марки BMW Е70/X5 та актів виконаний робіт по проведенню повного відновлювального ремонту цього ТЗ (а.с.116), яке ухвалою суду від 03 грудня 2018 року задоволено.

Листами від 08 лютого та 07 листопада 2019 року позивач повідомив про відсутність у нього та у станції технічного обслуговування (СТО) ТОВ «АВТ Баварія» оригіналів актів виконаних ремонтних робіт за часом закінчення строку їх зберігання (а.с.138, 184).

Інші клопотання, пов`язані із визначенням розміру заподіяної власнику ТЗ майнової шкоди, відповідачем не заявлялися. Ураховуючи, що відповідач не спростував розмір заявленої до стягнення майнової шкоди у визначений цивільним процесуальним законодавством спосіб, а надані страховою компанією докази на підтвердження розміру шкоди в силу ст.76-79 ЦПК України є належними та допустимими, колегія суддів вважає доведеним позивачем розмір майнової шкоди в сумі 124382,46грн.

Відповідно до статті 5 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон) об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно з статтею 9 Закону обов`язковий ліміт відповідальності страховика - це грошова сума, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Відповідно до статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина перша статті 1166 ЦК України).

Пунктом 1 частини першої статті 1188ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно із статтею 1194 ЦК України в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно із частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) зазначено: "[…] стаття 1191ЦК України та стаття 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 зазначеного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією".

У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування до нього перейшло право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди власнику пошкодженого транспортного засобу ТОВ «2ПАК», в порядку суброгації.

Звернувшись до суду із позовом, ПрАТ «СК «Альфа Страхування» просило стягнути із ОСОБА_1 заподіяну майнову шкоду, яка, на думку позивача, підлягає відшкодуванню в порядку регресу. Разом із цим, страхова компанія в обґрунтування позовних вимог зазначила, що виниклі між сторонами правовідносини регулюються, серед іншого ст.27 Закону України «Про страхування», ст.1194 ЦК України, за якою відповідач, як особа винна у вчиненні ДТП, зобов`язаний відшкодувати різницю між завданою шкодою та шкодою, яка відшкодована ПрАТ «УПСК».

Розглядаючи спір, суд першої інстанції не звернув належної уваги на підстави пред`явленого ПрАТ «СК «Альфа Страхування» позову, не визначився із характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, а висновки суду про те, що позивачем не розмежовано поняття "регрес" та "суброгація" не можна вважати достатньою підставою для відмови у стягнення майнового відшкодування на користь страховика.

Ураховуючи вищевикладене, та встановивши фактичні обставини справи, колегія суддів вважає, що ОСОБА_1 , як винна особа у настанні ДТП, що мала місце 05 лютого 2015 року та, в результаті якої був пошкоджених транспортний засіб марки BMW Е70/X5, належний ТОВ «2ПАК», має відшкодувати страховику - ПрАТ «СК «Альфа Страхування», який за договором добровільного страхування в межах фактичних витрат виплатив страхове відшкодування потерпілій особі, майнову шкоду у розмірі 124382,46грн. на підставі ст.27 Закону України «Про страхування», із застосуванням ст.993 ЦК України.

З огляду на наведене, оскаржуване рішення суду від 12 жовтня 2020 року в порядку ст.376 ЦПК України підлягає скасуванню, як таке, що ухвалене при неправильному застосуванні норм матеріального права та порушенні норм процесуального права, з прийняттям у справі нової постанови про задоволення позовних вимог ПрАТ «СК «Альфа Страхування».

Згідно ст.141 ч.13 ЦПК України, у зв`язку із ухваленням нового судового рішення, судові витрати по справі підлягають перерозподілу, а саме з відповідача на користь страхової компанії слід стягнути судові витрати у загальному розмірі 4664,35грн., які складаються із оплати позивачем судового збору за подання позову та апеляційної скарги (1865,74грн. - а.с.5 + 2798,61грн. а.с.221).

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» задовольнити.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 12 жовтня 2020 року скасувати та прийняти нове судове рішення, яким позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа-Страхування» майнову шкоду у розмірі 124382,46грн. та судові витрати у розмірі 4664,35грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених ст. 389 ч.3 п.2 ЦПК України.

Головуючий: В.О. Бездрабко

Судді: В.В. Майданік

Л.А. Приходько