печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2021 року Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого : судді Соколова О.М.,

при секретарі: Проскурні А.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві заяву Головного управління ДПС у Миколаївській області, за участю заінтересованих осіб: ОСОБА_1 , Публічного акціонерного товариства «Райфайзен Банк Аваль», про розкриття банком інформації, що містить банківську таємницю, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2020 року виконуючий обов`язки начальника Головного управління Державної податкої служби у Миколаївській області Прокоф`єв Д., звернувся до суду із вказаною заявою про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, та просить зобов`язати ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» розкрити інформацію, що містить банківську таємницю про обсяг та обіг коштів як в електронному вигляді, так і на паперових носіях по рахункам, вказаних в заяві, з наданням відомостей про дати проведення операцій, суми платежів, призначення платежів, найменування, кодів ЄДРПОУ, номерів рахунку підприємства через касу банку, номерів платіжних документів.

В обґрунтування заяви заявник зазначає, що фізична особа ОСОБА_1 , перебувала на обліку як платник податків ДПІ у Вітовському районі м. Миколаєва ГУ ДПС у Миклаївській області з 17.12.2007 року по 30.12.2019 рік. На підставі наказу начальника ГУ ДПС у Миколаївській області видано 24.01.2020 року № 228 «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ОСОБА_1 », заявником була здійснено вихід за податковою адресою ОСОБА_1 , проте вручити наказ на перевірку, не вдалося, у зв`язку із відсутністю платника податків за податковою адресою.

Головне управління Державної податкової служби у Чернігівській області мотивує заяву про розкриття банком інформації, яка містить банківська таємницю, наступними обставинами.

На обліку у ДПІ у Вітовському районі м. Миколаєва ГУ ДПС у Миклаївській області перебувала фізична особа ОСОБА_1 з 17.12.2007 року по 30.12.2019 рік.

На підставі пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п. 75.1 ст. 75, ст. 77, п. 82.1, ст. 82 Кодексу, ст.. 13, 14 Розділу IV Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та згідно із затвердженим Державною податковою службою України планом-графіком проведення документальних перевірок платників податків на 2020рік, 24.01.2020 року начальником ГУ ДПС у Миколаївській області видано наказ № 228 «Про проведення планової виїзної перевірки ОСОБА_1 » та направлення від 14.02.2020 року № 419/14-29-01-04-31, № 418/14-29-01-04-31.

На підставі наказу та направлень, фахівцями ГУ ДПС у Миколаївській області здійснено вихід за податковою адресою ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , проте вручити наказ на перевірку та направлення не виявилося можливим, адже двері воріт приватного будинку не відчинили. Тому, вручити наказ на перевірку, розпочати і провести виїзну перевірку ОСОБА_1 не є можливим у зв`язку із відсутністю платника податків ОСОБА_1 , за податковою адресою.

Заявник 20.02.2020 року, направив Начальнику оперативного управління ГУ ДФС у Миколаївській області Е.Римарю, запит на встановлення місцезнаходження платника податків ОСОБА_1 , який на час звернення заявника із заявою не виконаний.

Тому, Головне управління ДПС у Миколаївській області, з метою повного та об`єктивного вивчення фінансово-господарської діяльності ОСОБА_1 , вважає за необхідне розкрити банківську таємницю стосовно руху готівки по дев`яти рахунках у АТ «Райффайзен Бпнк Аваль» у м. Києві.

ГУ ДПС у Миколаївській області напралено запити вд 25.02.2020 р. до установи банку щодо надання відомостей про наявність та рух коштів на розрахункових рахунках, проте листом АТ «Райффайзен Банк Аваль» у м. Києві відмовлено у наданні витребуваної інформації.

Заявник стверджує, що інформація по руху коштів на розрахункових рахунках та їх дослідження, є єдиним можливим способом проведення перевірки ОСОБА_1 .

В судове засідання заявник не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, проте подав письмову заяву з проханням заяву задовольнити, розгляд справи проводити у відсутність представника.

В судове засідання представник заінтересованої особи - АТ «Райффайзен Банк Аваль» не з`явився, відзиву на заяву не надав, будучи належним чином повідомленими про час і місце судового засідання.

В судове засідання , особа, щодо якої вимагається рокриття інформації, ОСОБА_1 , не з`явилась, про розгляд справи повідомлена належним чином, пояснень не надала, причина неявки суду не відома.

Відповідно до ч. 2 ст. 349 ЦПК України, неявка в судове засідання без поважних причин заявника та (або) особи, щодо якої вимагається розкриття банківської таємниці, чи їх представників або представника банку не перешкоджає розгляду справи, якщо суд не визнав їхню участь обов`язковою.

За наведених обставин, суд, приходить до висновку про розгляд справи у відсутність учасників справи на підставі наявних в ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 1076 ЦК України, банк гарантує таємницю банківського рахунку, операцій за рахунком і відомостей про клієнта.

Відповідно до ст. 60 Закону України «Про банки та банківську діяльність» інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку в процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним чи третім особам при наданні послуг банку і розголошення якої може завдати матеріальної чи моральної шкоди клієнту, є банківською таємницею.

Банківською таємницею, зокрема, є:

1) відомості про банківські рахунки клієнтів, у тому числі кореспондентські рахунки банків у Національному банку України;

2) операції, які були проведені на користь чи за дорученням клієнта, здійснені ним угоди;

3) фінансово-економічний стан клієнтів;

4) системи охорони банку та клієнтів;

5) інформація про організаційно-правову структуру юридичної особи - клієнта, її керівників, напрями діяльності;

6) відомості стосовно комерційної діяльності клієнтів чи комерційної таємниці, будь-якого проекту, винаходів, зразків продукції та інша комерційна інформація;

7) інформація щодо звітності по окремому банку, за винятком тієї, що підлягає опублікуванню;

8) коди, що використовуються банками для захисту інформації;

9) інформація про фізичну особу, яка має намір укласти договір про споживчий кредит, отримана під час оцінки її кредитоспроможності.

Порядок розкриття банківської таємниці визначено в ст. 62 Закону України «Про банки та банківську діяльність». Цією правовою нормою визначено коло осіб, на вимогу яких розкривається банківська таємниця, підстави її розкриття та обсяг інформації, яка надається.

Порядок розкриття банківської таємниці визначено ст. 62 Закону «Про банки і банківську діяльність». Цією нормою визначено коло осіб, на вимогу яких розкривається банківська таємниця, підстави її розкриття та обсяг інформації, яка надається.

Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 62 Закону, підставами для розкриття банками інформації, яка містить банківську таємницю, є: по-перше, письмовий запит або дозвіл власника інформації; по - друге, письмова вимога або рішення суду; по-третє, письмова вимога уповноважених державних органів, перелік яких визначено законом і є вичерпним.

З аналізу зазначених правових норм вбачається, що на вимогу відповідних уповноважених державних органів банк вправі надати інформацію, яка містить банківську інформацію, у межах і обсягах, визначених цим та іншими законами, тобто банки надають обмежену законом інформацію.

Проте, із матеріалів заяви вбачається, що заявником не надано достатніх доказів про вчинення всіх необхідних дій, для встановлення місцезнаходження ОСОБА_1 та належного її повідомлення про проведення документальної планової виїзної перевірки.

Відповідно до п. 77.4 ст. 77 Податкового кодексу України, про проведення документальної планової перевірки керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому (його представнику) не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки надіслано (вручено) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.

Головне управління ДПС у Миколаївській області, не вчинило всіх необхідних дій, для встановлення місцезнаходження ОСОБА_1 , відповідно до п. 1.4.5 Наказу ДФС України № 22 від 31.07.2014 року «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо порядку взаємодії між підрозділами органів державної фіскальної служби при організації, проведенні та реалізації матеріалів перевірок платників податків».

У разі коли при організації документальної планової та позапланової виїзної або фактичної перевірки встановлено неможливість проведення перевірки у зв`язку з відсутністю платника податків (посадових осіб платника податків або його законних (уповноважених) представників) за місцезнаходженням, у той же день складається відповідний акт у довільній формі, що засвідчує цей факт. У такому акті рекомендується зазначати інформацію про підстави для проведення перевірки (реквізити наказу, направлень тощо), дату встановлення факту та причини неможливості проведення перевірки, адресу місцезнаходження платника податків, за якою встановлено відсутність платника, та інші фактичні обставини, що засвідчують такі факти.

Зазначений акт реєструється у Спеціальному журналі реєстрації актів, який ведеться структурним підрозділом, до функцій якого віднесено реєстрацію вхідної та вихідної кореспонденції органу ДФС, не пізніше наступного робочого дня після його складання, за формою згідно з додатком 7 до Методичних рекомендацій (додається). Спеціальний журнал реєстрації актів та інші, передбачені цими Методичними рекомендаціями журнали, ведуться з дотриманням вимог Інструкції з діловодства, затвердженої відповідним розпорядчим документом Державної фіскальної служби України. У такому ж порядку реєструються інші передбачені Методичними рекомендаціями акти (крім актів (довідок) перевірок).

В акті на першому аркуші у верхньому лівому куті зазначаються дата його складання та номер акта, який складається із порядкового номера Спеціального журналу реєстрації актів, коду структурного підрозділу, що його склав, та коду за ЄДРПОУ платника податків (реєстраційного номера облікової картки платника податків - фізичної особи або серії (за наявності) та номера паспорта (для фізичних осіб, які через релігійні переконання відмовились від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган ДФС і мають відмітку у паспорті)).

При цьому підрозділ органу ДФС, який здійснює (очолює) перевірку та встановив неможливість проведення перевірки у зв`язку з відсутністю платника податків (посадових осіб платника податків або його законних (уповноважених) представників) за місцезнаходженням, протягом 2-ох робочих днів з дня, наступного за днем складання цього акта, доповідною запискою повідомляє про це керівника (його заступника або уповноважену особу) органу ДФС та передає запит на встановлення місцезнаходження платника податків до оперативного підрозділу відповідного територіального органу ДФС за основним місцем обліку платника податків.

До запиту додається копія акта про неможливість проведення перевірки у зв`язку з відсутністю платника податків за місцезнаходженням, а також надається інформація про результати проведених заходів структурним підрозділом органу ДФС шляхом спілкування (телефон, пошта, факс тощо) із платником податків щодо з`ясування його фактичного місцезнаходження.

Такий запит підписується керівником структурного підрозділу, що здійснює (очолює) перевірку (керівником (його заступником або уповноваженою особою) органу ДФС, у разі проведення перевірки іншим органом ДФС, ніж визначений у абзаці п`ятому цього підпункту), реєструється та направляється у загальновстановленому порядку засобами інформаційної системи управління документами органу ДФС.

Оперативний підрозділ відповідного територіального органу ДФС не пізніше 10 календарних днів з дня отримання запиту в обов`язковому порядку письмово повідомляє ініціатора запиту про проведену роботу з наданням копій отриманих у ході його виконання матеріалів.

У разі необхідності вказаний термін може бути продовжений за рішенням керівника зазначеного оперативного підрозділу, але не більше ніж до 30 календарних днів з дня отримання запиту, про що цей підрозділ також письмово повідомляє ініціатора до закінчення 10 - денного терміну.

У разі встановлення місцезнаходження платника податків оперативний підрозділ органу ДФС не пізніше наступного робочого дня письмово направляє ініціатору запиту інформацію про встановлене місцезнаходження. У разі необхідності працівниками оперативного підрозділу складається відповідна довідка.

У разі якщо внаслідок заходів, вжитих працівниками оперативного підрозділу, не встановлено місцезнаходження платника податків у визначені абзацами дев`ятим та десятим цього підпункту терміни, такий підрозділ повідомляє про це структурний підрозділ органу ДФС, який ініціював проведення заходів на встановлення місцезнаходження платника податків, та передає керівнику (його заступнику або уповноваженій особі) відповідного органу ДФС службову записку та матеріали про проведену роботу.

Рішення про припинення заходів щодо встановлення місцезнаходження платника податків приймає керівник органу ДФС, працівники якого вживали такі заходи, на підставі службової записки начальника оперативного підрозділу за погодженням з підрозділом (або органом ДФС), що є ініціатором запиту.

З метою контролю за своєчасним отриманням інформації доцільно ініціатору запиту при його направленні до оперативного підрозділу та при отриманні від нього інформації про результати вжитих заходів вносити відповідні записи до графи 12 «Примітка» Спеціального журналу реєстрації актів (наведений у додатку 7 до Методичних рекомендацій), у якому зареєстровано відповідний акт про неможливість проведення перевірки, що був підставою для направлення запиту.

Отеже, заявник повинен був вчинити всі необхідні дії передбачені п. 1.4.5 наказу ДФС України № 22 від 31.07.2014 для встановлення місцезнаходження платника податків, проте з матеріалів заяви вбачається, що на виконання службової записки ГУ ДПС у Миколаївській області від 20.02.2020 року № 19369/14-29-33-06-10, листом від 13.04.2020 року № 632/9/14-97-21-11, повідомлено про проведення заходів для встановлення місцезнаходження платника податків ОСОБА_1 , та встановлено контактний номер телефону останньої. Також, у вказаному листі зазначено, що остання запропонувала звертатися за її контактним номером телефону, що дає можливість заявнику виконати вимоги закону.

За приписами ч. 1 ст. 1076 Цивільного кодексу України, відомості про операції та рахунки можуть бути надані тільки самим клієнтам або їхнім представникам. Іншим особам, у тому числі органам державної влади, їхнім посадовим і службовим особам, такі відомості можуть бути надані виключно у випадках та в порядку, встановлених законом про банки і банківську діяльність.

Пунктами 4, 5 ст. 348 ЦПК України встановлено, що заява про розкриття банківської таємниці має містити, поміж іншого, обґрунтування необхідності та обставини, за яких вимагається розкрити інформацію, що містить банківську таємницю, щодо особи, із зазначенням положень законів, які надають відповідні повноваження, або прав та інтересів, які порушено; обсяги (межі розкриття) інформації, яка містить банківську таємницю, щодо особи та мету її використання.

Відповідно до ч. 2 ст. 350 ЦПК України якщо під час судового розгляду буде встановлено, що заявник вимагає розкрити інформацію, яка містить банківську таємницю, щодо юридичної або фізичної особи без підстав та повноважень, визначених законом, то суд ухвалює рішення про відмову в задоволенні заяви.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що звертаючись до суду із заявою, заявник не обґрунтував необхідності розкриття інформації, що містить банківську таємницю, а також не обґрунтував неможливості встановити місцезнаходження ОСОБА_1 , і не надав документів, які підтверджують обставини на які посилається заявник, а відтак заява не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 62 Закону України «Про банки та банківську таємницю», ст. 1076 ЦК України, ст. 347-350 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні заяви Головного управління ДПС у Миколаївській області, за участю заінтересованих осіб: ОСОБА_1 , Публічного акціонерного товариства «Райфайзен Банк Аваль», про розкриття банком інформації, що містить банківську таємницю- відмовити.

Особа, щодо якої банк розкриває банківську таємницю, або заявник мають право у п`ятиденний строк з дня отримання копії рішення оскаржити його до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М.Соколов