Провадження №2/748/105/21
Єдиний унікальний № 748/2794/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" березня 2021 р.м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області

в складі: головуючого - судді: Кухти В.О.,

при секретарі: Бахир Ю.О.,

з участю позивача та її представник адвоката Черненок Г.І., відповідача та її представника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , про захист честі, гідності і ділової репутації та стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить: визнати недостовірною та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_2 інформацію, поширену ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_2 , причасна до ДТП, яка сталася в смт. Седнів Чернігівського району, Чернігівської області, біля 7 років тому, внаслідок, якої чоловік ОСОБА_3 зазнав тілесних ушкоджень; зобов`язати відповідача ОСОБА_3 протягом 10 календарних днів, після набрання законної сили рішенням суду у цій справі, спростувати недостовірну інформацію, що не відповідає дійсності і порочить честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_2 , шляхом повідомлення ОСОБА_4 про не причетність ОСОБА_2 до ДТП, яка сталася в смт. Седнів Чернігівського району, Чернігівської області, біля 7 років тому, внаслідок, якої чоловік ОСОБА_3 зазнав тілесних ушкоджень; зобов`язати відповідача ОСОБА_3 , протягом 10 календарних днів, після набрання законної сили рішенням суду у цій справі, спростувати недостовірну інформацію, що не відповідає дійсності і порочить честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_2 , шляхом вибачення перед ОСОБА_2 за розповсюдження недостовірної інформації стосовно того, що ОСОБА_2 причетна до ДТП, внаслідок, якої чоловік ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження; стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 12 000 гривен за завдану моральну шкоду за розповсюдження недостовірної інформації; стягнути з відповідача на її користь всі документально підтверджені судові витрати.

Свої вимоги мотивує тим, що вона з чоловіком придбала житловий будинок з надвірними будівлями в АДРЕСА_1 для здійснення підприємницької діяльності. По сусідству з їхнім господарством знаходиться будинок який завалюється. З метою врегулювати це питання, вона звернулась до своєї знайомої ОСОБА_4 , щоб та допомогла знайти власника цього будинку. 12.11.2020 року о 10 год. 58 хв. їй зателефонувала ОСОБА_3 зі свого телефону НОМЕР_1 і повідомила, що саме вона є власником цього будинку і що вона ні чого не збирається робити зі своєю хатою, так як з її слів, вона п`ять років тому збила на своєму автомобілі в смт. Седнів її чоловіка і поїхала з місця ДТП. Після вказаної ДТП її чоловік отримав тілесні ушкодження і до цього часу шкутильгає. На її заперечення і пояснення, що вона не має ні якого відношення до ДТП ОСОБА_3 не реагувала, в зв`язку з чим, вона її попередила, що остання розповсюджує недостовірну та неправдиву інформацію. Того ж дня, під час спілкування з ОСОБА_4 дізналась від останньої, що ОСОБА_3 розповіла їй, що 7 років тому, вона скоїла ДТП в смт. Седнів, врезультаті якого наїхала на її чоловіка, від чого той зазнав тілесних ушкоджень і зараз шкутильгає. Зі змісту поширеної інформації вбачається, що оскаржувана інформація містить фактичні дані, а не оціночні судження. Висловлювання з боку ОСОБА_3 на її адресу у звинуваченні у зазначеному ДТП було виражено у формі фактологічного твердження. Вказані висловлювання і звинувачення не відповідають дійсності, та є такими, що порушують її особисті права, зокрема порочать її честь, гідність та ділову репутацію.

До суду надійшов відзив відповідача, зі змісту якого слідує, що остання позов не визнає, викладені обставини у позові не відповідають дійсності, зокрема те, що вона є власником будинку в АДРЕСА_2 , та що ОСОБА_2 п`ять років тому збила її чоловіка та поїхала з місця ДТП. Вона ніколи не була власником зазначеного будинку. Даний будинок належить її колишньому цивільному чоловіку - ОСОБА_5 , з яким вони вже не живуть 11 років. 12.11.2020 року дійсно розмовляла по телефону з ОСОБА_2 , про те хто і коли збив її колишнього чоловіка мова взагалі не йшла. В даній телефонній розмові ОСОБА_2 кричала та в грубій формі вимагала від неї, щоб остання провела ремонтні роботи вищевказаного будинку, який їй заважає. На її зауваження, що вона не є власником будинку, остання не реагувала. Отже, вважає, що позивач на ґрунті раптово виниклих конфліктних відносин перекрутила телефону розмову, та вказала на обставини, які не мали місця. Стосовно позовних вимог, щодо моральної шкоди, вважає їх необґрунтованими та недоведеними.

Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Відповідач та її представник в судовому засіданні проти задоволення позову заперечили, посилаючись на обставини викладені у відзиві. Також зазначила, що з колишнім чоловіком не проживає більше 11 років, їй нічого не відомо щодо отримання тілесних ушкоджень ним.

Заслухавши пояснення сторін, покази свідка, дослідивши обставини справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що між сторонами була розмова 12.11.2020 року відносно занедбаного будинку, який межує з житловим будинком з господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_2 , що не заперечувалося сторонами.

Допитана в судовому засідання 01 березня 2021 року свідок ОСОБА_4 , зазначила, що ОСОБА_2 попросила її дізнатись кому належить будинок, який межує з її господарством (конюшнею), в зв`язку з чим вона зателефонувала ОСОБА_3 та повідомила, що з нею хоче поговорити ОСОБА_2 з приводу будинку. ОСОБА_3 їй відповіла, що спілкуватися не бажає, оскільки 6 років тому, ОСОБА_2 збила її чоловіка, будучи п`яною, та поїхала з місця ДТП. Вона дала ОСОБА_3 номер ОСОБА_2 , щоб вони вирішили питання по будинку. Через хвилин 10 їй зателефонувала ОСОБА_2 з питанням, яка жінка їй телефонувала, та чому її звинувачувала у ДТП. Чи отримував чоловік ОСОБА_3 тілесні ушкодження вона не знає, останні давно не мешкають разом.

Статтею 201 ЦК України передбачено, що честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством.

Згідно із статтями 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканність своєї ділової репутації.

Частиною першою статті 277 ЦК України встановлено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Юридичним складом, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист честі та гідності, спростування недостовірної інформації є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Доказами є будь-яки фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст. 76 ЦПК України).

Згідно приписів ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79, 80 ЦПК України).

Зважаючи на викладене, кожна сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У противному разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

За положеннями ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює докази належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Як єдиний доказ розповсюдження недостовірної інформації позивач представила показання свідка ОСОБА_4 . Проте, ці показання не повністю відповідають обставинам зазначеним у позовній заяві, а саме ОСОБА_2 зазначала, що ОСОБА_3 повідомила їй, що ДТП мало місце 5 років тому, а ОСОБА_4 повідомляла позивачці, що ОСОБА_3 розповідала про ДТП, яке відбулося 7 років тому. В судовому ж засіданні ОСОБА_4 повідомила, що ОСОБА_3 розповіла їй, що ДТП трапилося 6 років тому. Отже показання ОСОБА_4 не можуть вважатися достовірними, в тому числі і щодо категоричності висловлювань відповідачки.

Зважаючи на ці розбіжності, суд позбавлений можливості точно встановити зміст та контекст висловлювань ОСОБА_3 у її телефонних розмовах з ОСОБА_2 та ОСОБА_6 12.11.2020, що у свою чергу унеможливлює встановлення факту розповсюдження недостовірної інформації.

Окремо слід зазначити, що відповідно до ст.31 Конституції України кожному гарантується таємниця листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції. Винятки можуть бути встановлені лише судом у випадках, передбачених законом, з метою запобігти злочинові чи з`ясувати істину під час розслідування кримінальної справи, якщо іншими способами одержати інформацію неможливо.

Відповідач не давала дозволу на фіксацію своїх телефонних розмов з позивачкою та свідком і такі записи відсутні, а тому встановити зміст розмов на даний час не можливо.

Зважаючи на те, що позивач не довела факт поширення про неї негативної та недостовірної інформації, яка принижує її честь, гідність та ділову репутацію, врахувавши той факт, що покази свідка, свідчення якого різняться з обставинами викладеними позивачем, не можуть бути єдиною підставою для задоволення позову, а інші докази відсутні, тому суд дійшов висновку, що відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог позивача про захист честі, гідності і ділової репутації та стягнення моральної шкоди

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 77, 81, 89, 258, 263-265, 280-282, 284, 287, 354-355 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) до ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_4 ), про захист честі, гідності і ділової репутації та стягнення моральної шкоди - відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернігівського апеляційного суду через Чернігівський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 12.03.2021 року.

Суддя В.О.Кухта