Справа № 521/7258/20
Провадження № 2/521/678/21
27 травня 2021 року місто Одеса
Малиновський районний суд міста Одеси у складі:
головуючого судді Мирончук Н.В.,
секретаря судового засідання Юраш К.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про відшкодування збитків заподіяних внаслідок ДТП,
Позов обґрунтований наступними обставинами.
Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 15.10.2019 року водія ОСОБА_2 було визнано винним в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 31.08.2019 року о 13:40 годині в м. Одесі на вул. С. Ріхтера при обставинах зіткнення автомобілів «Volkswagen», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 та «BMW», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , та застосовано до нього адміністративне стягнення, передбачене ст. 124 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень на користь держави. В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень.
Позивач вказує, що транспортний засіб «Volkswagen», номерний знак НОМЕР_1 , належить йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 .
Також позивач вказав, що водій транспортного засобу «BMW», номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_2 відноситься до окремої категорії громадян України, які звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України.
Як стверджує позивач, 19.09.2019 року він звернувся до Моторно (транспортного) страхового бюро України із повідомленням про настання ДТП та заявою про здійснення страхової виплати, після чого на його користь останнє здійснило виплату страхової суми в розмірі 100 000 (сто тисяч) грн. 00 коп..
Однак, як вказує позивач, фактичні збитки, які завдані належному йому транспортному засобу діями водія ОСОБА_2 значно більші та підлягають стягненню з останнього.
Позивач вказав, що згідно висновку експерта № 9815 від 03.10.2019 року, вартість матеріального збитку, заподіяного йому після пошкодження транспортного засобу «Volkswagen», номерний знак НОМЕР_1 , станом на 03.10.2019 року дорівнює ринковій вартості КТЗ на момент пошкодження та становить 275 044 (двісті сімдесят п`ять тисяч сорок чотири) грн. 77 коп..
Також, як вказує позивач, вартість проведення експертного дослідження № 9815 від 03.10.2019 року, складає 2 500 (дві тисячі п`ятсот) грн.
Позивач в судове засідання не з`явився, його представник надав до суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив суд розглянути справу за відсутності сторони позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечував (а. с. 166)
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлений за зареєстрованою адресою місця проживання, згідно довідки відділу адресно-довідкового бюро в Одеській області (а. с. 105, 106, 125, 140, 155).
Крім того, про обізнаність відповідача щодо існування вказаного позову до нього, свідчить подана ним до канцелярії суду заява, від 05.03.2021 року, про відкладення судового засідання, у зв`язку з необхідністю вибуття у відрядження в період з 12.03.2021 року по 12.05.2021 року.
Зважаючи на зазначену заяву ОСОБА_2 , суд відклав розгляд справи на іншу дату, а саме: на 27.05.2021 року, але будь-яких інших заяв чи клопотань стосовно розгляду справи відповідач до суду не надав.
У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України.
Згідно ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, надані письмові докази, відповідно до вимог закону, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За приписами ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що Постановою Малиновського районного суду м. Одеси, від 15.10.2019 року, водія ОСОБА_2 було визнано винним в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 31.08.2019 року о 13:40 годині в м. Одесі на вул. С. Ріхтера при обставинах зіткнення автомобілів «Volkswagen», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 та «BMW», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , та застосовано до нього адміністративне стягнення, передбачене ст. 124 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень на користь держави. В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень (а. с. 7).
Відповідно до ч. ч. 4, 6 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Тому суд, при винесенні рішення не з`ясовує обставин справи, які підтверджують вину відповідача.
Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , від 14.06.2014 року, транспортний засіб «Volkswagen», номерний знак НОМЕР_1 , належить ОСОБА_1 (а. с. 49).
Судом встановлено, що ОСОБА_2 відноситься до окремої категорії громадян України, які звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України.
Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Як роз`яснено у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27.03.1992 року, шкода, завдана особі або майну, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній зв`язок та є вина зазначеної особи, або коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
За загальними правилами, визначеними ст. ст. 1166, 1167, 1187, 1190 ЦК України, тягар цивільної відповідальності має нести винна у завданні шкоди особа, якою є водій автомобіля чи особа, яка на відповідній правовій підставі керувала автомобілем та з вини якої сталась ДТП.
Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 , будучи винним у скоєнні ДТП, зобов`язаний відшкодувати ОСОБА_1 спричинену майнову шкоду у відповідності до ст. ст. 1187, 1188 ЦК України.
Згідно виписки з карткового рахунку ОСОБА_1 , в грудні 2019 року на рахунок останнього надійшли нецільові надходження у розмірі 100000 (сто тисяч) грн. (а. с. 12), що узгоджується із твердженням позивача про його звернення 19.09.2019 року до Моторно (транспортного) страхового бюро України із повідомленням про настання ДТП та заявою про здійснення страхової виплати.
Проте, з матеріалів справи вбачається, що фактичні збитки, які завдані ОСОБА_1 діями водія ОСОБА_2 перевищують суму страхового відшкодування, здійсненого Моторно (транспортним) страховим бюро України на користь позивача.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України, реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
Пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).
Виходячи з аналізу зазначених норм, визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (з відповідним змінами).
Відповідно до вимог ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», у випадку завдання збитку проведення незалежної оцінки є обов`язковим.
Тобто, зі змісту зазначених норм, вбачається, що саме на потерпілого покладено обов`язок доводити розмір збитків шляхом проведення оцінки відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» із наданням оціночного документу із вказівною на суму, що визначає розмір збитків.
Відповідно до звіту експерта про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, № 9815 від 03.10.2019 року, вартість матеріального збитку, заподіяного ОСОБА_1 після пошкодження транспортного засобу «Volkswagen», номерний знак НОМЕР_1 , станом на 03.10.2019 року дорівнює ринковій вартості КТЗ на момент пошкодження та становить 275 044 (двісті сімдесят п`ять тисяч сорок чотири) грн. 77 коп. (а. с. 13 37).
Вартість проведення експертного дослідження № 9815 від 03.10.2019 року, складає 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 430, від 07.11.2019 року (а. с. 55) (а. с. 55).
27.03.2020 року ОСОБА_1 на адресу ОСОБА_2 направлено лист із вимогою у добровільному порядку відшкодувати завдану шкоду, та відповідно до поштової довідки (форми 20) від 28.03.2020 року, лист із вимогою був покладений у поштову скриньку адресата (а. с. 11).
Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів.
У відповідності до ст. 1194 Цивільного кодексу України відповідач несе відповідальність за заподіяну шкоду, у разі недостатності страхової виплати.
Відповідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Крім того, при ухваленні рішення суду, суд враховує ту обставину, що відповідач ОСОБА_2 , 31.08.2019 року надав власноручно написану розписку про добровільне відшкодування завданої шкоди в результаті ДТП, яка мала місце 31.08.2019 року (а. с. 39), але на час звернення позивача до суду з позовною заявою та станом на день ухвалення рішення суду, з боку ОСОБА_2 не здійснено будь-яких дій щодо відшкодування збитків, завданих ОСОБА_1 при ДТП.
Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Позивачем, разом з поданням позову було надано попередній розрахунок суми судових витрат, які він поніс, або очікує понести у зв`язку із розглядом справи, який містить детальний опис виконаних робіт та здійснених витрат необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Частинами 1-4 статті 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Представником позивача до матеріалів справи долучено квитанцію до прибуткового касового ордеру № 38, від 20.06.2019 року, згідно якої ОСОБА_1 на підставі договору про надання правової допомоги № 040919, від 04.09.2019 року оплатив послуги з надання правової допомоги адвокатом Щерблюк О.М. (а. с. 167).
Крім того, як вже було зазначено судом, відповідно до частин 1-2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем під час подання позовної заяви до суду, було сплачено судовий збір: по-перше, за вимогу про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 893,10 грн. за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 420,40 грн., що підтверджується квитанціями про сплату № ПН1163806 від 05.05.2020 року (а. с. 1) та № ПН1163797 від 05.05.2020 року (а. с. 85).
Враховуючи те, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , а тому судовий збір в загальному розмірі 893,10 грн. + 420,40 грн. = 1313,50 грн. підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь позивача.
Керуючись ст. ст. 4, 10, 11, 12, 76-81, 89, 141, 258-259, 263-265, 354-355 ЦПК України; ст. ст. 15-16, 20, 22, 1166, 1187, 1188, 1190, 1194 ЦК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про відшкодування збитків заподіяних внаслідок ДТП, задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів, з дня вручення йому повного тексту заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.
Рішення суду може бути оскаржено в порядку та у строки, передбачені ст. 354-355 ЦПК України.

Суддя: Н.В. Мирончук