Михайлівський районний суд Запорізької області
Справа № 321/1545/20
Провадження № 2/321/88/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.03.2021 року

Михайлівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді - Машкіної Н.В.,

при секретарі - Бородіної І.В.,

за участю відповідача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Державної екологічної інспекції Південного округу до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої державі порушенням законодавством про охорону навколишнього середовища,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування шкоди, завданої державі порушенням законодавством про охорону навколишнього середовища, мотивуючи позовні вимоги таким.

Державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Запорізької області Григоренко О.В. було встановлено, що 13.08.2020 року ОСОБА_1 порушив ст. 69, ст. 105 Лісового кодексу України, ст. 10, ст. 40 Закону України «Про рослинний світ», а саме: здійснив самовільну порубку (без належного на то дозволу) восьми дерев породи акація біла до ступеня припинення росту в захисній лісосмузі вздовж а/д Харків - Сімферополь поблизу с. Високе, Михайлівського району. Діаметри пнів спиляних дерев, у корі біля шийки кореня, було занесено до перелікової відомості від 13.08.2020. В результаті чого, інспектором складено протокол про адміністративне правопорушення № 011317 від 13.08.2020 відносно ОСОБА_1 про вчинене адміністративне правопорушення. Постановою від 18.08.2020 №000585/02/07 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено стягнення в розмірі 510 грн. 00 коп. Внаслідок вчиненого відповідачем правопорушення державі було спричинено шкоду в розмірі 14 648,86 86 копійок. Розмір завданої державі шкоди розраховано згідно з вимогами постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 №665 «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу». Внаслідок зазначеного, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шкоду, завдану державі внаслідок порушення природоохоронного законодавства, в розмірі 14 648,86 грн та сплачений судовий збір в розмірі 2102 грн. 00 коп.

Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

В судове засіданні представник позивача не з`явився, надав суду заяву в якій наполягає на задоволенні позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Пояснив, що в 2020 році він здійснював порубку дерев на території Михайлівського району Запорізької області за усною домовленістю з працівниками дорожньої служби з ремонту а/д Харків - Сімферополь поблизу. Працівники дорожньої служби запевнили його, що мають відповідні дозволи на порубку дерев, які заважають під`їхати до деяких об`єктів екскаватором. Особисто він вказаного дозволу не бачив. Спиляні дерева забирав за місцем свого проживання. Під час порубки дерев в с.Високе прибули інспектори з охорони навколишнього природного середовища, яким працівники дорожньої служби повідомляли про наявність документів про дозвіл на порубку дерев в їх керівництва, але чекати їх надання інспектори не стали і склали на нього протокол про адміністративне правопорушення, а також було складено акт про перелік дерев, які були спиляні. Вказаний акт він підписав, проте вважає, що в ньому викладені недостовірні відомості щодо кількості дерев. Фактично їх було менше. Після чого, Постановою державного інспектора його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 65-1 КУпАП з накладення адміністративного стягнення. Вказану постанову він не оскаржував, тому що працівники дорожньої служби вмовили його сплатити штраф, що він і зробив. За таких обставин, вимоги про відшкодування шкоди, завданої державі порушенням законодавством про охорону навколишнього середовища, вважає необґрунтованими і просить відмовити в їх задоволенні.

Заслухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

З протоколу за № 011317 від 13 серпня 2020 року, складеного державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Запорізької області Григоренко О.В., вбачається, що 13.08.2020 року ОСОБА_1 порушив ст. 69, ст. 105 Лісового кодексу України, ст. 10, ст. 40 Закону України «Про рослинний світ», а саме: здійснив самовільну порубку (без належного на то дозволу) восьми дерев породи акація біла до ступеня припинення росту в захисній лісосмузі вздовж а/д Харків - Сімферополь поблизу с. Високе, Михайлівського району. Діаметри пнів спиляних дерев, у корі біля шийки кореня, було занесено до перелікової відомості від 13.08.2020 року.

Згідно відомості переліку дерев, пошкоджених до ступеня припинення росту в захисній лісосмузі вздовж а/д Харків - Сімферополь поблизу с. Високе, Михайлівського району ОСОБА_1 від 13.08.2020 року, встановлено 8 дерев, в тому числі сухостійних - 0. Вказана відомість містить підписи держінспекторів та ОСОБА_1 . Також, державним інспектором було складено опис знарядь незаконного добування (заготівлі) природних ресурсів, а саме: автомобіля та бензопили, які були повернуті ОСОБА_1 згідно його розписки.

Постановою від 18.08.2020 №000585/02/07 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 65-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. 00 коп. В судовому засіданні встановлено, що вказана постанова відповідачем не оскаржувалася, і на теперішній час штраф ним сплачений.

Відповідно до розрахунку розміру шкоди, заподіяної внаслідок незаконного знесення дерев породи акація біла в захисній лісосмузі вздовж а/д Харків - Сімферополь поблизу с. Високе, Михайлівського району, Запорізької області, загальна сума збитків, заподіяних ОСОБА_1 державній екологічній інспекції у Запорізькій області складає 14648 грн. 86 коп.

Згідно листа начальника Державної екологічної інспекції у Запорізькій області від 04.09.2020 року № 3288/12 ОСОБА_1 запропоновано відшкодувати заподіяну державі шкоду в розмірі 14648 грн. 86 коп. в досудовому порядку.

На виконання п.2 Постанови КМУ від 09.09.2020 року № 802 «Про утворення міжрегіональних територіальних округів та ліквідацію територіальних органів Державної екологічної інспекції» повноваження Державної екологічної інспекції у Запорізькій області передано Державній екологічній інспекції Південного округу.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Статтею 13 Конституції України визначено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги на території України, подолання наслідків Чорнобильської катастрофи - катастрофи планетарного масштабу, збереження генофонду Українського народу є обов`язком держави (стаття 16 Конституції України).

Статтею 66 Конституції України встановлено, що кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки.

Відповідно до статтею 116 Конституції України на Кабінет Міністрів України покладений обов`язок забезпечення проведення політики у сферах, зокрема, екологічної безпеки і природокористування.

Статтею 4 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» встановлено, що природні ресурси України є власністю Українського народу.

Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах, визначених Конституцією України, цим та іншими законами України.

Частиною 1 статті 167 Цивільного кодексу України встановлено, що Держава діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин.

Статтею 170 Цивільного кодексу України передбачено, що Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Згідно із частиною третьою статті 16 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» державними органами управління в галузі охорони навколишнього природного середовища і використання природних ресурсів є центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища та інші державні органи.

Компетенцію центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, визначено у статті 202 вказаного Закону, до якої зокрема належить організація і здійснення у межах компетенції державного нагляду (контролю) за додержанням центральними органами виконавчої влади та їх територіальними органами, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності та господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами-нерезидентами вимог природоохоронного законодавства.

Частиною 2 статті 1 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» передбачено, що Кабінет Міністрів України здійснює виконавчу владу безпосередньо та через міністерства, інші центральні органи виконавчої влади, Раду Міністрів Автономної Республіки Крим та місцеві державні адміністрації, спрямовує, координує та контролює діяльність цих органів.

Згідно з пунктом 1 Положення про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.2017 №275, Державна екологічна інспекція України (Держекоінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра екології та природних ресурсів і який реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Держекоінспекція відповідно до покладених на неї завдань пред`являє претензії про відшкодування шкоди, збитків і витрат, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства з питань, що належать до її компетенції, та розраховує їх розмір, звертається до суду з відповідними позовами.

Стаття 7 Лісового кодексу України передбачає, що ліси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника на ліси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України. Ліси можуть перебувати в державній, комунальній та приватній власності. Суб`єктами права власності на ліси є держава, територіальні громади, громадяни та юридичні особи.

Згідно зі статтею 10 Закону України «Про рослинний світ» спеціальне використання природних рослинних ресурсів здійснюється за дозволом юридичними або фізичними особами для задоволення їх виробничих та наукових потреб, а також з метою отримання прибутку від реалізації цих ресурсів або продуктів їх переробки.

Статтею 67 Лісового кодексу України передбачено, що у порядку спеціального використання лісових ресурсів на виділеній земельній ділянці проводиться за спеціальним дозволом - лісорубний квиток або лісовий квиток.

Відповідно до статті 69 Лісового кодексу України спеціальне використання лісових ресурсів на виділеній лісовій ділянці проводиться за спеціальним дозволом - лісорубний квиток або лісовий квиток, що видається безоплатно.

Статтею 105 Лісового Кодексу України визначено, що порушення лісового законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно - правову або кримінальну відповідальність. Відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні, зокрема, у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників.

Статтею 107 Лісового кодексу України встановлено, що підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України.

Статтею 40 Закону України «Про рослинний світ» встановлено, що порушення законодавства про рослинний світ тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно з законами України. Відповідальність за порушення законодавства про рослинний світ несуть особи, винні, зокрема, у самовільному спеціальному використанні природних рослинних ресурсів; порушенні правил загального використання природних рослинних ресурсів; протиправному знищенні або пошкодженні об`єктів рослинного світу.

Згідно з частиною другою статті 24 Лісового кодексу України збитки, завдані внаслідок порушення прав власників лісів, лісокористувачів та громадян, підлягають відшкодуванню в повному обсязі відповідно до закону.

Економічні заходи забезпечення охорони навколишнього природного середовища, згідно зі статтею 41 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», передбачають відшкодування в установленому порядку збитків, завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Згідно з частиною четвертою статті 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» підприємства, установи, організації та громадяни України, а також іноземні юридичні та фізичні особи та особи без громадянства зобов`язані відшкодувати шкоду, завдану внаслідок порушення вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

Статтею 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» визначено, що шкода, завдана внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Врегульовані вищевказаними нормами наслідки порушення вимог природоохоронного (в тому числі лісового) законодавства у вигляді обов`язку винної особи відшкодувати заподіяні збитки відповідають загальним положенням Цивільного кодексу України, які визначають поняття та порядок відшкодування збитків.

Статтею 22 ЦК України встановлено загальні правила відшкодування збитків та передбачено, зокрема, що особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

В даному випадку спірні правовідносини щодо відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою кваліфікуються як відносини із відшкодування позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.

Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди визначено у статті 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

За змістом абзацу 1 пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992р. №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної безпеки, незалежно від наявності вини.

Отже юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина, і за відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому, цивільне законодавство у деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Схожий за змістом правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 21.12.2018 у справі №917/19/18.

Отже у діях відповідача вбачається наявність всіх елементів складу цивільного правопорушення, необхідних для застосування відповідальності у вигляді відшкодування шкоди: 1) протиправність поведінки відповідача, яка полягає у порушенні правових норм: статті 10 Закону України «Про рослинний світ», статті 69 Лісового кодексу України; 2) наслідком діяльності відповідача, що пов`язана з самовільним знесенням дерев, закон визначає спричинення шкоди; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою і шкодою полягає в тому, що протиправна поведінка завжди передує в часі шкідливому результату, що настав, а шкідливий результат є наслідком саме цієї протиправної поведінки, а саме: відповідач здійснив самовільне знесення дерев в порушення статті 10 Закону України «Про рослинний світ», статті 69 Лісового кодексу України, без відповідного на те дозволу, спричинивши державі шкоду (причинно-наслідковий зв`язок); 4) вина відповідача, встановлена постановою про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 65-1 КУпАП.

В даному випадку позивачем надані належні, допустимі та достатні доказів на підтвердження наявності заподіяння ОСОБА_1 державній екологічній інспекції у Запорізькій області збитків на суму 14 648 грн. 86 коп. Доказів на спростування розміру збитків в сумі 14 684 грн. 86 коп., завданих порушенням законодавством про охорону навколишнього середовища, відповідачем не надано і в судовому засіданні не встановлено.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на законі, доведені в судовому засіданні, тому підлягають задоволенню.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню сплачений ним судовий в розмірі 2102 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст.2, 7, 12, 228-229, 258-260, 263 -265, 268 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов Державної екологічної інспекції Південного округу, юридична адреса: м. Херсон, пров. Козацький, буд. 10, код згідно з , до ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , про відшкодування шкоди, завданої державі порушенням законодавством про охорону навколишнього середовища - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ,ІПН НОМЕР_1 , на користь Державної екологічної інспекції Південного округу шкоду, завдану державі внаслідок порушення природоохоронного законодавства, в розмірі 14 648,86 грн. (чотирнадцять тисяч шістсот сорок вісім гривень 86 копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , на користь державної екологічної інспекції у Запорізькій області, Державної екологічної інспекції Південного округу судові витрати в розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп.

Дата складання повного судового рішення 09.03.2021 року.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду через Михайлівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Михайлівського районного суду

Запорізької області Н.В. Машкіна