Ухвала

15 березня 2021 року

місто Київ

справа № 757/74/19-ц

провадження № 61-3379ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Яремка В. В., дослідив касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 07 жовтня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 28 січня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання дій протиправними, скасування наказів та рішень, зобов`язання вчинити дії, стягнення невиплаченої заробітної плати та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

Стислий виклад позиції позивача

ОСОБА_1 у грудні 2018 року звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - АТ «Українська залізниця»), у якому просила:

- визнати незаконним та скасувати рішення АТ «Українська залізниця» від 22 лютого 2017 року № Ц 57, протокол № Ц-57/13;

- визнати незаконним та скасувати наказ АТ «Українська залізниця» від 17 березня 2017 року № Ц-153 про введення в дію структури Управління статистики;

- визнати протиправними дії АТ «Українська залізниця» щодо вилучення 17 березня 2017 року посади заступника начальника Управління статистики ПАТ «Укрзалізниця»;

- визнати протиправними дії АТ «Українська залізниця» щодо непереведення ОСОБА_1 за заявою від 21 грудня 2017 року на посаду заступника начальника відділу розвитку бізнес-аналітики Апарату директора з питань інформаційних технологій;

- визнати незаконним та скасувати рішення АТ «Українська залізниця» від 24 квітня 2018 року (протокол від 24 квітня 2018 року

№ Ц-64/41 Ком. т.) про встановлення нових посадових окладів та затвердження нового «Положення про оплату праці в ПАТ «Укрзалізниця»;

- визнати незаконним та скасувати наказ АТ «Українська залізниця» від 27 квітня 2018 року про встановлення нових посадових окладів та затвердження нового «Положення про оплату праці в ПАТ «Укрзалізниця» № 285, додаток 40 якого визначає межі посадових окладів працівників апарату ПАТ «Укрзалізниця»;

- визнати незаконним та скасувати наказ АТ «Українська залізниця» від 04 травня 2018 року «З особового складу» про призначення посадового окладу № 829-ос;

- визнати незаконним та скасувати наказ АТ «Українська залізниця» від 01 серпня 2018 року № 1547-ос про переведення з 01 жовтня 2018 року на режим неповного тижня та неповного робочого дня, а саме - 1 година на тиждень;

- зобов`язати АТ «Українська залізниця» не вчиняти перешкод позивачу виконувати повноваження заступника начальника Управління статистики;

- стягнути з АТ «Українська залізниця» на користь позивача заборгованість за виплатами при нарахуванні заробітної плати за новими тарифними ставкам, які затверджені наказом АТ «Українська залізниця» від 27 квітня 2018 року № 285, за період з квітня до жовтня 2018 року у розмірі 174 980, 55 грн;

- відшкодувати моральну шкоду у розмірі 100 000, 00 грн.

Стислий виклад змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 07 жовтня 2020 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 28 січня 2021 року, у задоволенні позову відмовлено.

ІІ. ВИМОГИ та АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

ОСОБА_1 03 березня 2021 року звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Печерського районного суду міста Києва від 07 жовтня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 28 січня 2021 року, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Визначення заявником підстав касаційного оскарження

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Пунктами 1-4 частини другої статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадках, врегульованих процесуальним законом.

Вивчивши зміст касаційної скарги, Верховний Суд встановив, що касаційна скарга містить визначення підстав касаційного оскарження відповідно до вимог статті 389 ЦПК України.

Заявником як підстави касаційного оскарження наведених судових рішень визначено, що:

- оскаржувані судові рішення ухвалено з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права;

- судами першої та апеляційної інстанцій ухвалено рішення без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених, зокрема, у постанові Верховного Суду від 12 серпня 2020 року у справі № 753/3889/17 (провадження №61-2св20) щодо переважного права на залишення на роботі; у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 вересня 2018 року у справі № 800/538/17 (П/9901/310/18) (провадження № 11-431асі18) щодо обов`язку роботодавця запропонувати працівнику всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом усього періоду і існували на день звільнення;

- суд першої інстанції безпідставно відмовив у клопотанні про витребування штатних розписів з метою перевірки вакантних посад, які за кваліфікацією могли підійти позивачу;

- суд першої інстанції не у повному обсязі дослідив наказ від 04 травня 2018 року № 829-ос, оскільки відповідачем на надано суду додатки до зазначеного наказу.

Таким чином, серед підстав касаційного оскарження рішень судів першої та апеляційної інстанцій заявником зазначена та підстава, яка згадана у пункті 1 частини другої статті 389 та пунктах 1, 3 частини третьої статті 411 ЦПК України, що свідчить про виконання нею вимог пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України щодо форми та змісту касаційної скарги.

ІІІ. ВИРІШЕННЯ ПИТАННЯ ЩОДО ПОНОВЛЕННЯ СТРОКУ НА КАСАЦІЙНЕ ОСКАРЖЕННЯ

До касаційної скарги додано клопотання, у якому заявник просить поновити строк на касаційне оскарження рішення суду апеляційної інстанції від 28 січня 2021 року, повний текст якого складено 03 лютого 2021 року та отримано заявником 04 лютого 2021 року.

Згідно з частинами першою та другою статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи, що повний текст постанови Київського апеляційного суду від 28 січня 2021 року складено 03 лютого 2021 року, тридцятиденний строк, протягом якого може бути подана касаційна скарга, розпочався з 04 лютого 2021 року, відповідно, закінчився - 05 березня 2021 року.

Наведене свідчить, що ОСОБА_1 у межах тридцятиденного строку з дня складання повного судового рішення звернулася із касаційною скаргою до Верховного Суду, тому питання про поновлення цього строку не підлягає процесуальному вирішенню.

IV. ПІДСТАВИ ДЛЯ ЗМЕНШЕННЯ РОЗМІРУ СУДОВОГО ЗБОРУ

У касаційній скарзі заявник просить зменшити розмір судового збору за подання касаційної скарги до 4 223, 60 грн, що становить 5 відсотків розміру її річного доходу, отриманого у 2020 році.

На підтвердження свого майнового стану заявник посилається на декларацію, складену 03 лютого 2021 року за 2020 рік, розміщену на сайті Єдиного державного реєстру декларацій. Відповідно до зазначених відомостей сукупний дохід, отриманий заявником у 2020 році, складає 84 472, 00 грн.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (Рішення ЄСПЛ у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року, § 59).

Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (Рішення ЄСПЛ у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v. Russia») від 20 лютого 2014 року, § 111).

Згідно з частиною першою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Частиною третьою статті 136 ЦПК України визначено, що з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є:

а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Згідно із частиною другою статті 8 Закону України «Про судовий збір» суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Отже, ураховуючи відомості про майновий стан заявника за 2020 рік (84 472, 00 грн), Верховний Суд встановив наявність підстав для зменшення розміру належного до сплати судового збору. У такому висновку Суд виходить з необхідності забезпечення відповідального та добросовісного виконання учасниками розгляду справи своїх процесуальних обов`язків та реалізації наданих процесуальним законом повноважень.

Суд зменшує розмір судового збору за подання скарги до суду касаційної інстанції до розміру 5 відсотків розміру річного доходу заявника, що становить 4 223, 60 грн. На підтвердження сплати судового збору заявником надано документ, що підтверджує оплату судового збору у розмірі 4 223, 60 грн.

V. ЗАГАЛЬНІ ВИСНОВКИ ЩОДО ВІДКРИТТЯ КАСАЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ

Касаційна скарга подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, а наведені підстави касаційного оскарження відповідають положенням статті 389 ЦПК України.

Судом не встановлено наявності достатніх й обґрунтованих підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги, а так само відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 389, 390, 392, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження у справі.

Клопотання про зменшення розміру судового збору задовольнити.

Зменшити ОСОБА_1 розмір судового збору за подання касаційної скарги до 4 223, 60 грн.

Витребувати із Печерського районного суду міста Києва цивільну справу № 757/74/19-ц за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання дій протиправними, скасування наказів та рішень, зобов`язання вчинити дії, стягнення невиплаченої заробітної плати та відшкодування моральної шкоди.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк тривалістю в десять днів від моменту отримання копії цієї ухвали суду.

Провести попередній розгляд справи колегією у складі трьох суддів.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. О. Погрібний

А. С. Олійник

В. В. Яремко