Провадження № 2-о/161/193/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2021 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Олексюка А.В.,

за участю секретаря судового засідання Самсонюк Ю.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Пенсійного Фонду України у Волинській області, про встановлення факту перебування на утриманні,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт її перебування на утриманні чоловіка ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 04.09.2009 по день смерті останнього, а саме по ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказує, що на момент смерті ОСОБА_2 був отримувачем пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби». Заявниця наголошує, що проживала постійно з чоловіком однією сім`єю, вела спільне господарство. Так як заробітна плата заявника була не великою, основним та постійним джерелом доходів сім`ї була пенсія чоловіка заявниці, встановлення факту того, що заявниця проживала разом із чоловіком та перебувала на його утриманні має для неї юридичне значення, оскільки необхідне для звернення із заявою про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника до Головного управління Пенсійного фонду у Волинській області.

Ухвалою суду від 04.06.2021 заяву прийнято до судового розгляду.

В судове засідання учасники справи не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені судом про час, дату та місце розгляду справи.

Заявниця ОСОБА_1 попередньо подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, просила заяву задовольнити.

Представник заінтересованої особи Головного Управління Пенсійного фонду України у Волинській області у письмових поясненнях по справі зазначив, що у разі встановлення судом факту перебування на утриманні померлого годувальника, проти задоволення заяви не заперечують.

З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 5 передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів) що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.7 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" передбачено, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

З матеріалів справи судом встановлено, що між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , укладено шлюб 19.10.1980 (а.с.5).

Згідно копії посвідчення серії НОМЕР_1 виданого 11.07.2003, ОСОБА_2 виплачувалась пенсія як ветерану військової служби в порядку, передбаченому Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби» (а.с.14).

Як вбачається зі свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого Луцьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинській області, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6).

У зв`язку зі смертю чоловіка заявниці ОСОБА_2 виникла необхідність звернення до ГУ ПФУ у Волинській області для призначення ОСОБА_1 пенсії у зв`язку із втратою годувальника. Проте, відповідно до відповіді ГУ ПФУ у Волинській області від 18.02.2021 їй було відмовлено у призначенні пенсії даного виду з підстав відсутності документа, що засвідчує факт перебування на утриманні та роз`яснено право звернення до суду (а.с. 9).

Згідно копії акту комісії ТзОВ «М.Ж.К.» від 27.07.2010, за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 до дня смерті проживав разом із дружиною ОСОБА_1 (а.с.7).

З довідки ГУ ПФУ у Волинській області від 24.02.2021 встановлено, що ОСОБА_1 отримувала мінімальний дохід до виходу на пенсію за віком у 2019 році, в тому числі і у період шлюбу з ОСОБА_2 (а.с.10-13).

Заявниця до моменту смерті ОСОБА_2 проживала разом з ним, вела спільне господарство. Отримання пенсії заявницею не може слугувати підставою відмови у виплаті пенсії у зв`язку з втратою годувальника, оскільки основним і постійним джерелом засобів до існування, зважаючи на аналіз розміру пенсійних виплат осіб, була для заявниці допомога ОСОБА_2 , що підтверджується поясненнями заявника та дослідженими в ході судового розгляду доказами, у зв`язку з чим суд вважає доведеним той факт, що заявниця перебувала на утриманні свого чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає заяву ОСОБА_1 такою, що підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 263-268, 273,354, 355 , 293, 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту перебування на утриманні померлого годувальника задовольнити.

Встановити факт перебування ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) на утриманні чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (актовий запис про смерть № 1143 від 20.07.2010 в Книзі реєстрації смертей Відділу реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинській області).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Луцького міськрайонного суду А.В. Олексюк