Номер провадження: 22-з/813/236/21
Номер справи місцевого суду: 495/9796/16-ц
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

16.07.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової колегії судової палати з розгляду цивільних справах Драгомерецького М.М., переглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді Дришлюка А.І. по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальних та моральних збитків, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15 жовтня 2019 року, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Одеського апеляційного суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальних та моральних збитків за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15 жовтня 2019 року.

05 липня 2021 року до суду апеляційної інстанції від ОСОБА_1 надійшла заява про відвід судді Дришлюку А.І.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначила, що в апеляційному суді розглядалася справа №2-4681/2011 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 18 червня 2012 року. Суддею-доповідачем у даній справі було визначено суддю Дришлюка А.І. Не дивлячись на те, що слухання судових справ сторонами яких є ОСОБА_1 та ОСОБА_3 тривало вісім років, 21 серпня 2012 року суддя Дришлюк А.І. безпідставно відклав слухання справи на 23 жовтня 2012 року та не врахував що сторони по справі про дату судового засідання були сповіщені належним чином.

Вказане, на думку ОСОБА_1 свідчить про упередженість судді та є підставою для відводу в порядку ст. 36 ЦПК України.

Перевіривши матеріали справи та дослідивши підстави про відвід судді Дришлюка А.І. викладені у заяві, приходжу до висновку, що заява ОСОБА_1 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених ст. 37 ЦПК України. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відповідно до статті 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому ч. 1 ст. 33 ЦПК України.

Суд, який розглядає справу має бути «безстороннім» в контексті ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Дослідивши питання безсторонності суддів з двох точок зору, Європейський Суд з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia), рішення від 28 листопада 2002 року, зазначив, що по-перше, йдеться про суб`єктивний підхід, для того щоб спробувати визначити переконання та особисту поведінку конкретного судді у конкретній обстановці.

Зокрема, суд не повинен суб`єктивно виявляти будь-яку упередженість або особисті переконання; особиста безсторонність судді не ставиться під сумнів, аж доки не буде доведено протилежне.

По-друге, слід застосувати об`єктивний підхід, метою якого є пересвідчитися, чи надає суд необхідні гарантії, щоб зняти з цього приводу можливість будь-якого правомірного сумніву (див., серед інших рішення у справах: «Білуха проти України» від 09 листопада 2006 року п.п.49,54; «Бочан проти України» від 03 травня 2007 року, п.66; «Агрокомплекс» проти України» від 06 жовтня 2011 року, п.136; «Олександр Волков проти України» від 09 січня 2013 року, п.п.103,107).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) в п. 66 рішення у справі «Бочан проти України» від 03.05.2007р. (заява №7577/02) зазначив, що «безсторонність, в сенсі п. 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі».

Так, у якості підстави для відводу судді Дришлюка А.І. зазначено те, що під час розгляду справи №2-4681/2011 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним, 21 серпня 2012 року суддя Дришлюк А.І. безпідставно відклав слухання справи на 23 жовтня 2012 року та не врахував що сторони по справі про дату судового засідання були сповіщені належним чином.

Однак, розглянувши питання, з точки зору національного закону - ст. 36 ЦПК України, в контексті ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини щодо безсторонності суду слід зазначити, що суд не вбачає об`єктивного та суб`єктивного критерію, а саме: наявності будь-якого правомірного сумніву в безсторонності суддів при вирішенні процесуальних питань, що, відповідно до положень ч. 4 ст. 36 ЦПК України, не може бути підставою для відводу.

У заяві про відвід відсутні підстави для заявленого відводу судді, що містяться в національному законі, не наведеного жодного належного доказу, на підставі якого можна було б зробити висновок про нібито упередженість судді Одеського апеляційного суду Дришлюка А.І. при розгляді даної цивільної справи.

Згідно зі ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Крім того, слід зазначити, що законодавство, наділяючи учасника справи достатньо широким спектром процесуальних повноважень, зокрема і правом на відвід судді (суддів), разом з тим зауважує на недопустимості зловживання наданими процесуальними правами, оскільки необґрунтований відвід може сприяти безпідставному усуненню та ухиленню судді (суддів) від розгляду справи (апеляційної чи касаційної скарги), що суперечить завданню цивільного судочинства і зазіхає на саму сутність правосуддя, як такого.

Враховуючи, що вказані підстави для відводу судді, належним чином не доведені та у встановленому порядку не підтверджені заявником, тому у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Одеського апеляційного суду Дришлюка А.І. слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 36, 37, 39, 40 ЦПК України, Одеський апеляційний суд в складі судді судової колегії судової палати у цивільних справах,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Дришлюка А.І. у справі за позовом по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальних та моральних збитків - відмовити.

Повернути матеріали справи для розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15 жовтня 2019 року у встановленому законом порядку.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали складено 16 липня 2021 року.

Суддя Одеського апеляційного суду М.М. Драгомерецький