Справа № 283/1722/21
провадження №2/283/602/2021
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

19 липня 2021 року Малинський районний суд Житомирської області в складі: під головуванням судді Ярмоленка В.В., з секретарем судового засідання Селіною А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Малині цивільну справу

за позовною заявою ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позицій сторін.

01.07.2021 року ОСОБА_1 звернулася до Малинського районного суду Житомирської області з позовною заявою про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини, в обґрунтування якої зазначила, що 23.02.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Малинського районного управління юстиції Житомирської області зареєстровано шлюб між нею та відповідачем. Від даного шлюбу у сторін народилася дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На час звернення до суду спільний побут та господарство сторони не ведуть, як сім`я не проживають. Подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим. До подання позову до суду добровільно про сплату аліментів з відповідачем домовитися не вдалося. Разом з цим, відповідач працевлаштований оператором-варником сировини на ПП «Деліція» в м. Буча Київської області. Спору щодо визначення місця проживання дитини між сторонами немає, з часу фактичного припинення шлюбних відносин син проживає разом з позивачем.

Отже, позивач просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем; залишити їй прізвище, набуте у шлюбі - « ОСОБА_4 »; стягувати з ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого законодавством для дитини відповідного віку.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, в поданій 19.07.2021 року до суду заяві просила проводити розгляд справи без її участі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, 19.07.2021 року подав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечив щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.

Дослідивши матеріали справи, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо з`ясувавши всі наявні докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, всі обставини, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог та заперечень, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Встановлено, що 23.02.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Малинського районного управління юстиції Житомирської області було зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , про що свідчить свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 , актовий запис №18 (а.с.6). Після державної реєстрації шлюбу прізвище позивача змінилося з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_4 ».

Від даного шлюбу сторони мають дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 (а.с.7).

Відповідно до довідки КП «Добробут» Малинської міської ради №1831 від 30.06.2021 року, ОСОБА_1 разом зі своїм сином ОСОБА_3 , 2013 року народження, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.8).

На даний час шлюб носить формальний характер, оскільки сторони припинили сімейно-шлюбні відносини і примирення між ними стало неможливим.

Мотиви та застосовані норми права.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.1,6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

А відтак, кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин згідно зі ст. 56 Сімейного кодексу України.

За змістом ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно із положеннями п.10 постанови Пленуму Верховного Суду №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Згідно ч.2 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо другого з подружжя або дитини.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягаючи на розірванні шлюбу, оскільки фактично сімейні стосунки припинені.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем.

Таким чином, сім`я фактично розпалася і збережена бути не може, стосунки, які існують між сторонами, виключають можливість збереження сім`ї, подальше перебування в шлюбі буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб необхідно розірвати.

Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або встановити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин, враховуючи відповідне клопотання позивача, суд вважає за необхідне залишити їй прізвище, набуте у шлюбі « ОСОБА_4 ».

Відповідно до ст.160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Враховуючи, що дитина проживає з позивачем, а також відсутні заперечення відповідача з даного приводу, суд вважає за необхідне визначити місцем проживання ОСОБА_3 , 2013 року народження - місце проживання його матері ОСОБА_1 .

Щодо позовної вимоги ОСОБА_1 про стягнення аліментів, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно положень статей 141, 180-182 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду №3 від 05.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків разом з яким проживає дитина.

Враховуючи спільний обов`язок батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття, визначений ст. 180 СК України, визнання позову відповідачем, всі перелічені в сукупності обставини дають підстави для покладення на ОСОБА_7 обов`язку сплачувати аліменти в розмірі 1/4 заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, відповідно до вимог чинного законодавства.

У відповідності до ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів на утримання дітей в розмірі місячного стягнення підлягає негайному виконанню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 908,00 грн. за позовну вимогу, яка стосується стягнення аліментів, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Також з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908,00 грн., пов`язаний з оплатою ОСОБА_1 судового збору за позовну вимогу про розірвання шлюбу.

Керуючись ст. 4, 23, 81, 82, 141,247, 259, 265, 273,354 ЦПК України, ст. 24, 110, 112, 160,180, 183 Сімейного Кодексу України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканцем АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканкою АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , зареєстрований 23 лютого 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Малинського районного управління юстиції Житомирської області, за актовим записом №18.

Залишити позивачу прізвище, набуте у шлюбі - ОСОБА_4 .

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3

на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканки АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ,

аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 01.07.2021 року та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканки АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 судові витрати у розмірі 908,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 на користь держави судовий збір в сумі 908,00 грн.

Рішення суду може бути оскаржено сторонами до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя