Справа № 175/4422/20
Провадження № 2-о/175/78/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2021 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Озерянської Ж.М.

за участю секретаря Іщенко Д.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Слобожанське цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , зацікавлена особа: територіальна громада Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, -

в с т а н о в и в:

Заявник звернувся до суду з заявою в якій просив встановити факт належності ОСОБА_2 правовстановлюючого документу Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ДП №123217, зареєстрованого в Книзі записі державних актів на право приватної власності на землю за № 7886 виданого Новоолександрівською сільською Радою народних депутатів 11 березня 2002 року в якому помилково невірно вказано дату посвідчення договору купівлі-продажу земельної ділянки 16 січня 2002 року, замість вірної дати 16 лютого 2001 року.

Заявник надав суду заяву про розгляд справи без його участі, заявлені вимоги підтримав та просив задовольнити (а.с.24).

Представник зацікавленої особи територіальної громади Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області у судове засідання не з`явився, надав суду лист про розгляд справи без участі представника (а.с.23).

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Встановлено, що ОСОБА_1 з 09 травня 1969 року перебував в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 відповідно до свідоцтва про шлюб(а.с.13). На підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки АВР № 123974 від 16 лютого 2001 року ОСОБА_2 придбала у приватну власність земельну ділянку площею 4405 кв.м розміщену на території Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, АДРЕСА_1 (а.с.8). На підставі вищевказаного договору, 11 березня 2002 року на ім`я ОСОБА_2 було видано Державний акт на право приватної власності на землю серії ІV-ДП №123217, зареєстрований у Книзі записів державних актів на право власності на землю за №7886, в якому вказано підставу набуття власності договір купівлі-продажу від 16 січня 2002 року (а.с.9).

Відповідно до рішення Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області від 24 квітня 2003 року в с. Дороге надано найменування вулиці «Миколаївська», та залишено попередню нумерацію будинків(а.с.11).

Згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-019 від 12 грудня 2019 року, земельній ділянці площею 0,1905 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 було присвоєно кадастровий номер :08:001:0036 (а.с.12).

У відповідності із п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Відповідно до свідоцтва про смерть виданого 26 грудня 2017 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.14)

Так, звернувшись в жовтні 2020 року до державного нотаріуса Дніпровської районної державної нотаріальної контори Кобрусєвої Л.В., з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_1 отримав відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки подані документи не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, а саме: Державного акту на право приватної власності на землю серія ІV-ДП №123217 від 11 березня 2002 року, що містить помилку в написанні дати укладення договору купівлі-продажу (а.с.10) .

Судом встановлено, що ОСОБА_2 дійсно отримала Державний акт на право приватної власності на землю серії ІV-ДП №123217 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки АВР № 123974 від 16 лютого 2001 року(а.с.8).

Таким чином ,судом встановлено, що в Державному акті на право приватної власності на землю серії ІV-ДП №123217 виданому 11 березня 2002 року невірно вказано дату укладення договору купівлі-продажу, внаслідок чого ОСОБА_1 не може у встановленому законом порядку здійснити державну реєстрацію речових прав на земельну ділянку та отримати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті його дружини ОСОБА_2 , а тому ОСОБА_1 звернувся до суду за захистом свого майнового права.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно п.п. 4, 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (з наступними змінами), окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав за відсутності іншого порядку встановлення цих фактів.

Наведений у ч. 1 ст. 315 ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч. 2 ст. 315 ЦПК України).

Під час розгляду справи по суті спір про право судом не виявлений.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у листі Верховного Суду України від 01.01.2012 року, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Згідно ст. 41 Конституції України та ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Оскільки ОСОБА_1 не має змоги одержати свідоцтво про право на спадщину за законом, суд вважає за необхідне встановити факт належності ОСОБА_2 правовстановлюючого документу Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ДП №123217 виданого 11 березня 2002 року на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки АВР № 123974 року від 16 лютого 2001 року з помилковою датою укладання договору купівлі-продажу 16 січня 2002 року замість вірної 16 лютого 2001 року.

Таким чином, заявлені вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 ЦПК України, судові витрати при ухваленні судом рішення не відшкодовуються.

На підставі викладеного, керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», ст.ст. 12, 13, 76, 130, 263-266, 315, 319 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Встановити факт належності ОСОБА_2 , померлій 19 грудня 2017 року правовстановлюючого документу Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ДП №123217 виданого 11 березня 2002 року Новоолександрівською сільською радою народних депутатів на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки АВР № 123974 від 16 лютого 2001 року з невірною датою вчинення правочину - 16 січня 2002 року.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Суддя Озерянська Ж.М.