УХВАЛА

08 липня 2021 року

м. Київ

справа №642/5691/13-ц

провадження № 61-10808ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Калараша А. А. (суддя-доповідач), Петрова Є. В., Ткачука О. С., розглянувши питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського апеляційного суду від 17 травня 2021 року в цивільній справі за позовом акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2013 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 43028 дол. США.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 16 серпня 2013 року позовні вимоги акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задоволено.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 в березні 2021 року звернулася до суду з апеляційною скаргою на вищевказане рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 17 травня 2021 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 16 серпня 2013 року.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу поза межами преклюзивного річного строку з дня проголошення судового рішення..

26 червня 2021 року ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на ухвалу Харківського апеляційного суду від 17 травня 2021 року.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції не надав оцінку тому, що чоловік скаржника з 2011 року до 2015 року перебував на диспансерному обліку та потребував постійного догляду з боку дружини. Ні ОСОБА_1 , ні її чоловік ОСОБА_2 не отримували копію оскаржуваного рішення суду першої інстанції, в зв`язку з чим суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про те, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин.

Вивчивши касаційну скаргу, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити, виходячи з таких підстав.

Відповідно до частин четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено провадження у справі) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Суд апеляційної інстанції встановив, що рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 16 серпня 2013 року позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задоволено.

09 березня 2021 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 16 серпня 2013 року.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 14 квітня 2021 року апеляційну скаргу залишено без руху з наданням строку на усунення недоліків, а саме: для надання доказів поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

На виконання вимог ухвали суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 надала заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, в обґрунтування якої посилалася на те, що відповідач ОСОБА_2 є її чоловіком та на час розгляду справи в суді першої інстанції тяжко хворів та потребував постійного стороннього догляду, який йому надавала ОСОБА_1 . Також скаржник зазначала, що ні вона, ні її чоловік копію оскаржуваного рішення не отримували.

Відповідно до вимог статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Таким чином, для з`ясування строку апеляційного оскарження рішення суду першої інстанції від 16 серпня 2013 року необхідно застосовувати положення процесуального закону, чинного на дату ухвалення судового рішення.

Відповідно до пункту 13 Розділу ХІІІ ЦПК України «Перехідні положення» судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до вимог частини першої статті 294 ЦПК України в редакції, чинній на час ухвалення рішення суду, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суд апеляційної інстанції встановив, що копію оскаржуваного рішення суду першої інстанції отримано представником ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , яка приймала також участь в судовому засіданні 16 серпня 2013 року під час проголошення рішення судом першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України в редакції, чинній на час ухвалення рішення суду, представник, який має повноваження на ведення справи в суді, може вчиняти від імені особи, яку він представляє, усі процесуальні дії, що їх має право вчиняти ця особа.

Оскільки представник ОСОБА_1 , повноваження якого в судовому засіданні перевірялися судом першої інстанції, приймала участь в судовому засіданні, то відлік строку на апеляційне оскарження слід розпочинати з 16 серпня 2013 року, який сплинув 26 серпня 2013 року.

За правилами частини другої статті 358 ЦПК України в редакції, чинній на час вчинення відповідної процесуальної дії (подання апеляційної скарги), незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Оскаржуване рішення Ленінського районного суду м. Харкова проголошено 16 серпня 2013 року. Представник ОСОБА_1 був присутній в судовому засіданні, а отже, ОСОБА_1 не може визнаватися особою, не повідомленою про розгляд справи. Апеляційну скаргу подано 09 березня 2021 року, тобто, поза межами преклюзивного річного строку.

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про безпідставність поновлення строку на апеляційне оскарження та в зв`язку з цим про наявність підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження у справі в зв`язку з пропуском преклюзивного річного строку ОСОБА_1 .

Доводи касаційної скарги не містять посилань на неправильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, натомість, зводяться до незгоди з процесуальним рішенням суду, що не є безумовною підставою для касаційного перегляду оскаржуваного судового рішення.

Таким чином, зі змісту касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень та доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що вона є необґрунтованою, оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, а тому за таких підстав у відкритті касаційної скарги на підставі частини четвертої статті 394 ЦПК України слід відмовити.

Керуючись статтями 261, 394 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського апеляційного суду від 17 травня 2021 року в цивільній справі за позовом акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді А. А. Калараш

Є. В. Петров

О. С. Ткачук