Провадження № 2/761/2548/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2021 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Рибака М.А.

за участю секретаря Гопенюк М.А.,

представника позивача Рибіцького В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Гамзатової Аліни Анатоліївни, приватного виконавця Волкової Євгенії Олегівни про визнання кредитного договору недійсним, визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2020 року до Шевченківського районного суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі - відповідач-1), приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Гамзатової Аліни Анатоліївни (далі - відповідач-2), приватного виконавця Волкової Євгенії Олегівни(далі - відповідач-3) про визнання кредитного договору недійсним, визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження.

У позовній заяві позивач просить визнати заяву-договір № 0283/005098 від 05.10.2013 року недійсним; визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатової А.А. від 23.11.2019 року таким, що не підлягає виконанню; постанову приватного виконавця Волкової Є.О. про відкриття виконавчого провадження № 61073869 від 26.01.2020 року скасувати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у травні 2020 року позивачу стало відомо про повідомлення-вимогу про стягнення з позивача суми грошового боргу в розмір 70 521 грн. на користь ТОВ «Вердикт Капітал» на підставі постанови про звернення стягнення на заробітну плату від 19.03.2020 року у виконавчому провадженні № 61073869 від 26.01.2020 року. Позивач стверджує, що будь-яких кредитних зобов`язань в період з жовтня 2013 року по листопад 2015 року на себе не брат, та будь-яких коштів по кредитним зобов`язанням не отримував, будь-яких кредитних договорів , в тому числі № 0283/005098 від 05.10.2013 року не підписував. Тому позивач вважає вимоги про стягнення з нього грошових коштів неправомірними, необґрунтованими та таким, що суперечать вимогам чинного законодавства України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.07.2020 року матеріали справи передані на розгляд судді Рибаку М.А.

Ухвалою суду від 17.07.2020 року, відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

У відзиві на позовну заяві від 02.10.2020 року, відповідачем-2 зазначено, що нотаріус , який вчинив оспорюваний виконавчий напис, не визначається процесуальним законом як належний відповідач. Спори про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню вирішуються за позовами боржників до стягувачів, тому просить відмовити у позовній заяві в частині вимог до приватного нотаріуса.

13.10.2020 року на адресу суду від відповідача-1 надійшов відзив, в якому останніми зазначено, що для вчинення нотаріусом виконавчого напису були надані документи, які підтверджують безспірність заборгованості. Щодо вимоги позивача про визнання договору недійсним вказали, що позивачем підписано розписку про отримання платіжної картки, з відкритим банківським рахунком із можливістю встановлення кредитного ліміту, тому відповідач-1 просить відмовити у задоволенні позову. Також відповідачем зазначено, що відповідно до ч. 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» та п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України вимоги в частині скасування постанови про відкриття виконавчого провадження слід закрити.

Ухвалою суду від 13.10.2020 року зарито підготовче судове засідання та призначено розгляд справи до судового розгляду.

У судовому засіданні представник позивач позовні вимоги підтримав, та просив їх задовольнити.

Відповідачі у судове засідання не з`явились, про час та дату розгляду справи були повідомлені належним чином.

Частиною 1 ст. 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Тобто, юрисдикція спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби залежить від типу виконавчого документа, на підставі якого було відкрите виконавче провадження, а також суб`єктів їх видання.

Відповідно до частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення. Зокрема, юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 4 цього Кодексу).

Відповідно до частини першої статті 287 КАС, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Отже, за правилами адміністративного судочинства мали оскаржуватися рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця, вчинені під час виконання ухвалених в адміністративній справі судових рішень, а також виконавчих документів, виданих іншими, ніж суд, органами та посадовими особами, оскільки закон не встановлює для такого оскарження іншого порядку судового оскарження.

Судом встановлено, що позивачем оскаржується постанова приватного виконавця Волкової Є.О. про відкриття виконавчого провадження № 61073869 від 26.01.2020 року винесена на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатової А.А. від 23.11.2020 року.

Тобто, скаржник у цій справі оскаржує дії приватного нотаріуса щодо виконання не судового рішення, а документа, виданого приватним нотаріусом.

З огляду на те, що скаржник оскаржує дії приватного нотаріуса з виконання виконавчого документа, виданого іншою посадовою особою, а не судом, суд приходить до висновку що вимоги в цій частині підвідомчі адміністративному суду.

Близьких за змістом висновків Велика Палата Верховного Суду дійшла у постанові від 14 березня 2018 року (справа № 213/2012/16).

Враховуючи вищевикладене, вимога про скасування постанови приватного виконавця Волкової Є.О. про відкриття виконавчого провадження № 61073869 від 26.01.2020 року стосується захисту прав, свобод і інтересів фізичної особи (позивача) у сфері публічно-правових відносин, та відповідно до ст. 19 ЦПК України не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що вимоги про скасування постанови приватного виконавця, підлягають закриттю у зв`язку з тим, що такі не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 200, 206,255,256,353,354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Провадження у справі № 761/20971/20 за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Гамзатової Аліни Анатоліївни, приватного виконавця Волкової Євгенія Олегівни про визнання кредитного договору недійсним, визнання виконавчого напису таким , що не підлягає виконанню та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження в частині вимог про скасування постанови приватного виконавця Волковоі Є.О. про відкриття виконавчого провадження № 61073869 від 26.01.2020 року - закрити.

Повідомити позивачеві, що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції адміністративних судів.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд міста Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СУДДЯ М.А.РИБАК

Повний текст ухвали суду складено 09.03.2021 року.