Провадження № 2/369/2648/21
РІШЕННЯ

Іменем України

15.03.2021 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Дубас Т.В.

за участю секретаря Мазурик Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що у період з січня 2017 року по листопад 2018 року вона мала фактичні шлюбні відносини з ОСОБА_2 . Від відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 вона народила доньку ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 . Відповідач відмовився визнавати себе батьком дитини, через їй довелось вносити запис про батька дитини відповідно до вимог ст. 135 СК України.

Тому просила суд визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Медведського М.Д. від 28 січня 2020 року відкрито загальне позовне провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства та призначено підготовче судове засідання.

Розпорядженням керівника апарату Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 травня 2020 року №527 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи у зв`язку із закінченням строку відрядження як тимчасового переведеного до Києво-Святошинського районного суду Київської області судді Медведського М.Д.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 травня 2020 року визначено нового головуючого суддю Дубас Т.В..

Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Дубас Т.В. від 06 травня 2020 року прийнято до розгляду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства в порядку загального позовного провадження та призначеного підготовче судове засідання.

Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Дубас Т.В. від 03 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства призначено судово-генетичну експертизу.

Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Дубас Т.В. від 21 грудня 2020 року провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства поновлено та призначено підготовчий розгляд.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 лютого 2021 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні.

Позивач в судове засідання 12.02.2021 не з`явилась. Про день, час та місце слухання справи повідомлена належним чином. Позивач позовні вимоги підтримала та просила розгляд справи проводити у її відсутності, про що зазначила в заяві від 12.02.2021.

Відповідач 12.02.2021 в судове засідання не з`явився. Про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Відповідач визнав позовні вимоги в повному обсязі та просив розгляд справи проводити у його відсутності, про що зазначив в заяві від 12.02.2021.

У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась ОСОБА_3 . Згідно свідоцтва про народження Серія НОМЕР_1 батьками ОСОБА_3 записано ОСОБА_4 та ОСОБА_1 . Відомості про батька записані зі слів позивача.

За клопотанням позивача ухвалою суду від 03 вересня 2020 року призначено по справі судово-генетичну експертизу, на вирішення якої поставлено наступні питання: «Чи є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , біологічним батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ?»

16 грудня 2020 року на адресу суду надійшов висновок експерта Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи № 103-250-2020 згідно якої зазначено що Молекулярно-генетичним дослідженням встановлено: вірогідність підтвердження біологічного батьківства ОСОБА_2 відносно ОСОБА_3 складає величину не менш ніж 99,99%. Таким чином, згідно Нummel K at all «Biostatistische Abstammugsbegutachung mit blutgruppen befunden» Stuttgart, 1971 біологічне батьківство ОСОБА_2 відносно ОСОБА_3 практично доведено.

Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані в порядку встановленому законом.

Частиною 3 статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 СК України.

Отже, підставою актового запису про народження дитини є заява її матері; запис про батька дитини вчинено відповідно до частини першої статті 135 СК України.

Відповідно до частини другої статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.

Визнання батьківства це волевиявлення особи, яка вважає себе батьком дитини. Однак одного волевиявлення особи щодо визнання себе батьком певної дитини недостатньо для настання правових наслідків. Необхідно також ще й волевиявлення матері дитини, яке полягає у вираженні згоди на те, щоб чоловік був записаний батьком її дитини. Саме тому вимагається подання до органів реєстрації актів цивільного стану спільної заяви матері дитини та чоловіка, який вважає себе батьком цієї дитини.

Визнання батьківства є констатацією факту біологічного батьківства особи, яка подала заяву до органів реєстрації актів цивільного стану, метою якого є підтвердження вже існуючого біологічного (кровного) споріднення між чоловіком, який визнає себе батьком, та дитиною.

Згідно ч.1 ст.128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Відповідно до ч.2 ст.128 СК України, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу.

Згідно ч.3 ст.128 СК України, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.

Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Згідно ч. 4 ст. 128 СК України, позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Відповідно до прав щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів постанова Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі - органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття.

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі ст. 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути результат судово-генетичної експертизи.

Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року).

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи те, що вірогідність підтвердження біологічного батьківства ОСОБА_2 відносно ОСОБА_3 складає величину не менше 99,99%, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання батьківства підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст.20, 125, 126, 128, 129, 130, 135 СК України, ст. ст. 4, 5, 12, 76 - 82, 259, 263 - 265, 268, 273,430 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина України, батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень 40 копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, до Київського апеляційного суду, а також через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ).

Відповідач ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_1 ).

Суддя: Дубас Т.В.