У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.07.2021 Справа №607/17298/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі головуючого судді Грицай К.М., за участю секретаря судового засідання Стус К.І, розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Тернопільського міськрайонного суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя; зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.

05 липня 2021 року заявник ОСОБА_1 подав суду заяву про забезпечення позову, у якій просить забезпечити позов шляхом накладення заборони на відчуження (арешт) будь-яким шляхом, будь-яким особам, у будь-який спосіб, у тому числі внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а саме на: 2-х кімнатну квартиру АДРЕСА_1 ; криту стоянку для автомобіля (гараж) АДРЕСА_2 ; 1-кімнатну квартиру АДРЕСА_3 ; гараж № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_4 , гаражний кооператив «ПРОМІНЬ».

Необхідність вжиття заходів забезпечення позову обґрунтовує тим, що він з відповідачем ОСОБА_2 не можуть дійти згоди щодо розподілу вищевказаного спільного майна. Вказує, що оскільки шлюб між сторонами розірвано 30 березня 2021 року і той факт, що право власності на всю їх спільну нерухомість, яка придбана за грошові кошти із введення спільно сумісного сімейного бізнесу, зареєстровано на ОСОБА_2 , тому вважає, що ОСОБА_2 , маючи документи на право власності на спірне вищевказане майно на своє ім`я та заявляючи в суді, що все спірне майно є її особистою власністю, вона може відчужити все спірне майно на користь третьої особи без його письмової згоди, та у разі невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення судом. Виходячи з вищенаведеного та враховуючи те, що предметом спору є поділ майна подружжя та невжиття заходів щодо забезпечення позову може перешкодити або взагалі зробити неможливим виконання рішення суду, тому просить забезпечити позов. Просить не застосовувати зустрічне забезпечення, оскільки відсутні підстави для його застосування.

Розгляд заяви здійснено судом у строки, визначені ч. 1 ст. 153 ЦПК України, в порядку письмового провадження за наявними у суду матеріалами без повідомлення учасників справи та проведення судового засідання, що відповідає вимогам ч. 13 ст. 7 та ч. 1 ст. 153 ЦПК України.

Суд, розглянувши заяву та долучені документи, приходить до наступних висновків.

Частиною 2 статті 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 1 ст.150 ЦПК України, видом забезпечення позову, серед іншого, визначено накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; заборона вчиняти певні дії.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 4 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Із позовної заяви вбачається, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, за відповідачем зареєстровано спірне нерухоме майно та між сторонами виник спір з приводу поділу даного спільного майна подружжя, оскільки домовленості про добровільний розподіл спільного майна подружжя між сторонами не досягнуто.

Враховуючи доводи заявника, що відповідачем під час розгляду справи про поділ майна подружжя може бути відчужено спірну квартиру, суд вважає, що існує загроза, того спірне майно може бути відчужене відповідачем третім особам, що в подальшому утруднить чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

За вказаних обставин суд приходить до переконання про необхідність часткового задоволення заяви про забезпечення позову шляхом заборони відчуження спірного нерухомого майна, яке на праві власності належить ОСОБА_2 , оскільки саме такий вид забезпечення позову є співмірним, відповідає змісту заявлених позовних вимог, та установлено підстави, які свідчать про те, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони відчуження вищевказаного майна може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову, що в свою чергу призведе до неможливості захисту законних інтересів позивача.

З цих підстав заява ОСОБА_1 про забезпечення позову підлягає до часткового задоволення, оскільки заявлений позивачем спосіб забезпечення позову шляхом накладення арешту на вказане майно є неспівмірним з заявленими позовними вимогами, позаяк передбачає, в тому числі, заборону користування майном. Разом з тим, така правомочність власника не може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Станом на час розгляду заяви про забезпечення позову відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов`язок суду на застосування зустрічного забезпечення, згідно з ч. 3 ст. 154 ЦПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 149-154, 354, 355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя; зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя задовольнити частково.

Заборонити вчиняти будь-які дії щодо відчуження нерухомого майна, в тому числі шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а саме:

- 2-х кімнатної квартири АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_2 ;

-критої стоянки для автомобіля (гараж) АДРЕСА_2 , яка на праві власності належить ОСОБА_2 ;

- 1-кімнатної квартири АДРЕСА_3 , яка на праві власності належить ОСОБА_2 ;

- гаража № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_4 , гаражний кооператив «ПРОМІНЬ», яка на праві власності належить ОСОБА_2 .

Копію ухвали направити учасникам справи та у Тернопільський міський відділ державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) та до Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Виконавчого комітету Тернопільської міської ради (м. Тернопіль, бульвар Тараса Шевченка, 3) для негайного виконання.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк пред`явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову три роки.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Головуючий суддяК. М. Грицай