Провадження №2/932/2218/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«07» липня 2021 року м.Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого-судді: Цитульського В.І.,

за участю секретаря: Мудраченко Д.О.

позивачів: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

представника позивача: ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 до територіальної громади міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради, третя особа - комунальне підприємство «Жилсервіс-2» Дніпровської міської ради про встановлення права користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

З урахуванням заяви від 31.03.2021, позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , звернулися до суду із позовом до територіальної громади міста Дніпра в особі Дніпровської міської радим, третя особа КП «Жилсервіс-2» ДМР у якому просять встановити факт проживання у квартирі АДРЕСА_1 на підставі ордеру №119, виданого 03.11.1962 Придніпровською залізницею ОСОБА_5 з листопада 1962 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 з листопада 1962 року по 08.11.2020, ОСОБА_2 з листопада 1952 по даний час, ОСОБА_1 з січня 1963 року по теперішній час та ОСОБА_4 з лютого 1992 року по даний час. Також просить визнати за позивачами право користування вказаною квартирою, визначивши основним квартиронаймачем ОСОБА_1 .

Узагальнені доводи учасників справи.

В обґрунтування позову позивачі зазначили, що вони, а також ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , які померли, проживали у квартирі АДРЕСА_1 . Ними було прийнято рішення про приватизацію вказаної квартири та вони звернулися до органу приватизації. Проте їм повідомили про неналежність ордеру на вселення до вказаної квартири, оскільки в ордері вказано номер будинку не «3» а «97». Стверджують, що в ордері вказано будинок АДРЕСА_2 оскільки за будівельною адресою будівництво велося по АДРЕСА_3 . За Рішенням виконкому Жовтневої райради депутатів трудящих №257 від 20.03.1962 будинку по АДРЕСА_3 присвоєно адресу: АДРЕСА_4 . За цією адресою будинок було прийнято до експлуатації. Проте при видачі ордера була вказано: АДРЕСА_4 . В подальшому назви вулиці змінювалися на « Героїв Сталінграду » та «Богдана Хмельницького». Інші користувачі квартир у будинку приватизували квартири. Позивачі а також ОСОБА_5 , ОСОБА_6 були зареєстровані у квартирі АДРЕСА_5 , основним квартиронаймачем була ОСОБА_6 . У зв`язку із наведеним у позивачів наявні перешкоди для приватизації квартири та зміни умов її найму, тому вони звернулися до суду із даним позовом.

Відповідачем подано відзив у якому відповідач стверджує про ненадання позивачами достатніх доказів щодо викладених обставин. Просить у задоволенні позову відмовити.

У відповіді на відзив позивачі стверджують, що Дніпровська міська рада є належним відповідачем, оскільки КП «Жилсервіс-2», яке готує документи для приватизації та орган приватизації підпорядковані відповідачу. Позивачем надано достатньо доказів на підтвердження вимог.

В судовому засіданні позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та представник позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_3 підтримали позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві. Ствердили, що до судового вирішення спору їх скерували органи місцевого самоврядування.

Відповідач, будучи повідомленим про судове засідання, явки представника не забезпечив. Клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із неможливістю явки в судове засідання представника відповідача судом відхиллено з тих мотивів, що відповідач є юридичною особою та мав можливість забезпечити явку іншого представника.

Обставини, встановлені судом.

Згідно копії рішення виконавчого комітету Жовтневої районної ради депутатів трудящих від 20.03.1962 №257 впорядковано нумерацію домоволодінь, зокрема будинок по АДРЕСА_3 у АДРЕСА_6 .

Згідно копії рішення виконкому Дніпропетровської міської ради депутатів трудящих від 29.09.1962 №788 затверджено акт державної комісії про прийняття в експлуатацію АДРЕСА_7 .

Згідно копії рішення виконавчого комітету Дніпрорпетровської міської ради народних депутатів від 02.12.1982 №666 АДРЕСА_8 .

Згідно розпорядження Дніпропетровського міського голови від 24.11.2015 №882-р АДРЕСА_9 .

ОСОБА_5 , як квартиронаймачу та членам його сім`ї: ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 та ОСОБА_7 видано ордер на вселення у квартиру АДРЕСА_10 . Викладене підтверджується копією ордеру від 03.11.1962.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є дітьми ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Викладене підтверджується копіями свідоцтв про народження та про укладення шлюбу (зміна прізвища).

ОСОБА_4 є дочкою ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження.

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 . Викладене підтверджується копіями свідоцтв про смерть.

ОСОБА_6 із 20.04.1970, ОСОБА_1 з 15.07.1980, ОСОБА_2 із 27.04.1981, ОСОБА_4 із 13.05.2008 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_11 .

Як вбачається із листа регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця» від 05.03.2019 та додатків до нього будинок за аждресою АДРЕСА_8 було передано із відомчого у комунальну власність.

Позивачами долучено документи, які підтверджують, що іншим особам, які отримували ордер на вселення у квартири будинку по АДРЕСА_2 приватизували квартири у будинку АДРЕСА_6 .

Шевченківська районна у м. Дніпрі рада листом від 15.02.2019 повідомила ОСОБА_1 про неможливість зміни договору найму за адресою: АДРЕСА_11 у зв`язку із відсутністю документів, які підтверджують право користування квартирою (відсутні докази зміни нумерації будинку АДРЕСА_3 на АДРЕСА_6 ).

Із відповіді КП «Дніпровське МБТІ» від 29.10.2019 вбачається, що станом н 31.12.2012 за адресою: АДРЕСА_9 квартир у якому відсутня квартира АДРЕСА_12 .

Законодавство та висновки Верховного Суду, що застосовані судом.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.

Компетенція і порядок утворення органів приватизації передбачений постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 №572 «Про механізм впровадження Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Вказаними законодавчими актами визначена відповідна процедура здійснення передачі квартир державного та комунального житлового фонду у власність громадян, яка здійснюється лише уповноваженими на те органами.

Отже, враховуючи те, що передача у власність приватизованого житла відбувається на підставі рішення органу приватизації, оформляється свідоцтвом про право власності на житло, яке реєструється органом приватизації, цей орган приватизації у будь-якому випадку має бути залучений до участі у справі у якості відповідача.

Аналогічним висновок було наведено Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 12.03.2020 у справі справа №483/731/19.

У вказаній постанові також міститься висновок за яким особа, яка бажає скористатись таким правом, звертається до відповідного органу із заявою, до якої додає необхідні документи, а цей орган приймає відповідне рішення, яке у випадку незгоди з ним заявника може бути предметом оскарження в суді.

Спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) державного житлового фонду хоча й вирішуються судом, однак належним способом захисту у разі порушення такого права є визнання безпідставною відмови органу приватизації передати у приватну власність квартиру з державного житлового фонду з покладенням обов`язку на останнього оформити приватизацію житлового приміщення.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, що відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Стаття 15 ЦК України передбачає, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Верховний Суд визначив правильним висновок судів про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог зважаючи на невірно обраний позивачем спосіб.

Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові (пункт 52 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02.02.2021 у справі №925/642/19).

За висновками, зокрема пункт 40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі №523/9076/16-ц визначення позивачем неналежного відповідача є підставою для відмови у задоволенні вимог до такого неналежного відповідача.

Висновки суду.

Позивачами обґрунтовано та доведено, що їхня сім`я на підставі наданого ордеру вселена у квартиру АДРЕСА_12 , яка на даний час має адресу: АДРЕСА_4 . У такій квартирі зареєстровано місце проживання позивачів. Відповідно позивачі мають правові підстави користуватися спірною квартирою.

Зазначення різних номерів будинку та назв вулиці у документах різних періодів пояснюється змінами назв вулиць та нумерації будинків, що підтверджується зібраними та наданими позивачами документами.

Поряд із цим, звертаючись до суду та в судовому засіданні, позивачі стверджували про мету звернення - приватизацію спірної квартири.

Проте, з метою приватизації квартири, позивачі мали звернутися до органу приватизації, яким є Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради, та у випадку відмови у приватизації, оскаржити до суду відповідне рішення. При цьому відповідачем у таких спорах є відповідний орган приватизації.

Позивачами не надано доказів звернення до органу приватизації із вимогою щодо приватизації спірної квартири, матеріали справи не містять відмови такого органу у приватизації.

Також позовні вимоги не заявлені до належного відповідача - органу приватизації, не містять вимог про покладення обов`язку на останнього оформити приватизацію житлового приміщення.

Відтак, захищаючи право на приватизацію, позивачами пред`явлено позов передчасно, обрано неналежний спосіб захисту та неналежного відповідача.

Позиція позивача про належність відповідача у зв`язку із підпорядкуванням органу приватизації міській раді є хибною.

З огляду на наведене позов не може бути задоволено.

При цьому суд уточнював позовні вимоги, з`ясовував чи не бажають позивачі їх змінити, ставились питання щодо визначення відповідача.

Разом із тим, суд відзначає, що мета створення та діяльності органів місцевого самоврядування полягає у вирішенні питань місцевого значення, зокрема окремих фізичних осіб. Такі органи несуть відповідальність перед громадянами за свою діяльність.

Органи місцевого самоврядування у цих відносинах мали б розібратися в ситуації та вирішити питання приватизації квартири позивачами відповідним рішенням органу приватизації, а не скеровувати позивачів передчасно до суду.

Суд вимушений звернути увагу й на позицію відповідача у даному спорі, який заперечуючи право позивачів на приватизацію. При цьому відповідачем не з`ясовано обставин справи, не дано оцінку доводам та доказам позивачів, зокрема рішенню виконавчого комітету Жовтневої районної ради депутатів трудящих від 20.03.1962 №257 про впорядкування нумерації домоволодінь.

Керуючись ст.ст.12, 81, 133, 141, 258, 259, 263-268 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 до територіальної громади міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради, третя особа - комунальне підприємство «Жилсервіс-2» Дніпровської міської ради про встановлення права користування житловим приміщенням, залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Пунктом 15.5 Перехідних положень ЦПК України передбачено, що апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Повний текст рішення суду складено та проголошено 12.07.2021.

Суддя: В.І.Цитульський