Справа № 298/1650/20
Номер провадження 2/298/60/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2021 року смт. Великий Березний

Великоберезнянський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючої - судді Лютянської М.С.

при секретарі Брітовій Е.А.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт. Великий Березний цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що вона з відповідачем перебували у шлюбі з 26.01.2002 по 11.05.2018 року. Під час перебування у шлюбі ними була придбана за договором купівлі-продажу квартира , що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . Після розлучення вони не можуть дійти згоди щодо розподілу спільного майна, зокрема зазначеної квартири. Оскільки майно було придбане нею та відповідачем в період шлюбу, воно належить їм,як подружжю на праві спільної сумісної власності, тому вона має намір поділити вищевказане майно, шляхом визначення за нею 1/2 частки квартири в порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. А тому позивачка просить суд здійснити поділ майна квартири, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири, судові витрати по справі стягнути з відповідача.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не зявилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 також не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає повністю, не заперечує щодо винесення рішення у підготовчому судовому засіданні.

Відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку.

В судовому засіданні встановлено, що з 26.01.2002 по 11.05.2018 рік сторони у справі перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про одруження та рішенням Великоберезнянського районного суду Закарпатської області. Під час шлюбу відповідно до договору купівлі продажу квартири від 05.05.2004 року, відповідач ОСОБА_2 придбав квартиру,яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно.

Частиною 3 ст. 368 ЦК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 370 ЦК України передбачено, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у справі спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч.1 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Згідно ст. 163 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

У відповідності до ч.ч.1,2 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

У відповідності до абзацу 1 п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України " Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року № 11 сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися " обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшення, доцільність та обгрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Зі змісту п.п.23,24 вищезазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України, вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно- встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Також п.30 цієї ж Постанови, передбачено рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності ( якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст. 63, ч.1 ст. 65 СК України.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що між подружжям ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виник спір щодо поділу спільного сумісного майна, а саме: квартири, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , що зареєстрована на відповідача ОСОБА_2 . Відповідач ОСОБА_2 позов визнає повністю, що підтверджується його заявою про розгляд справи у його відсутності.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення позову по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати слід стягнути з відповідача.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст.76,77,81,89, 258, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, та ст.ст.16,368,370 ЦК України, ст.ст. 60,69,70 Сімейного кодексу України,суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ,ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , мешканки АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , мешканця АДРЕСА_1 ) про поділ спільного майна подружжя - задовольнити.

Здійснити поділ майна, а саме: квартири, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири, розташованої за адресою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Рішення суду може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуюча: Лютянська М.С.