Справа № 148/415/21
Провадження №2/148/391/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

12 липня 2021 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

в складі: головуючого судді Ковганича С.В.

при секретарі Мрочко Т.О.

за участі позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

третьої особи ОСОБА_4

свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тульчина за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Тульчинської міської ради, за участі третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_4 , про визнання права власності за набувальною давністю,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до Тульчинської міської ради, за участі третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_4 , про визнання права власності за набувальною давністю, мотивуючи свої вимоги тим, що з 1990 року її мати ОСОБА_4 здійснювала догляд за ОСОБА_8 , яка проживала у будинку АДРЕСА_1 , до дня її смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 . Даний будинок належав останній на підставі свідоцтва про право особистої власності № НОМЕР_1 від 18.09.1987 та безстрокового користування земельною ділянкою колгоспного двору.

Після смерті ОСОБА_8 спадкоємців не залишилось, а тому житловий будинок і до цього часу не має власника. Органами міського самоврядування відумерлою спадщина не визнавалась, відомостями про наявність спадкоємців старостинський округ не володіє.

З дня смерті ОСОБА_8 до 2008 року її мати відкрито та безперервно володіла та користувалась вищевказаним будинком, а з 2008 року даним домогосподарством відкрито та безперервно володії та користується вона.

На сьогодняшній день вона продовжує дбати про будинок, неодноразово проводила в ньому ремонтні роботи, утримує його в належному стані за влашний кошт, веде господарство на подвір`ї, використовує його для власних потреб, тобто добросовісно та відкрито володіє цим майном більше десяти років. Також вона має на руках оригінали на вищевказаний житловий будинок.

Вважає себе особою, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує ним відкрито безперервно володіти більше 10 років, а тому, відповідно до ст. 344 ЦК України, має право володіти даним майном за набувальною давністю.

Вказані обставини стали причиною звернення її з даним позовом да суду. Просить визнати за нею право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовні заяві та просять позов задовольнити.

Відповідач - представник Тульчинської міської ради позовні вимоги визнала.

Третя особа - ОСОБА_4 підтримала позовні вимоги та просить їх задовольнити. Також вона була допитана в якості свідка та показала, що вона являється матір`ю позивача. Доглядала бабку ОСОБА_8 , яка жила по сусідству. Після її смерті в хату перейшла жити її дочка ОСОБА_1 , яка проводила там ремонт. Всі документи на будинок за життя їй передала бабка.

Свідок ОСОБА_7 суду показав, що він являється сусідом позивача. Приїхав до с.Нестервакра в 2000 році і з того часу йому відомо, що ОСОБА_1 використовує майно за адресою: АДРЕСА_1 .

Свідок ОСОБА_6 суду показав, що він являється чоловіком позивача. З 2008 року теща передала їм будинок, де вони живуть та проводять там ремонтні роботи.

Свідок ОСОБА_5 суду показала, що вона являється сусідкою позивача. З 2008 року вона проживає по сусідству з ОСОБА_1 . Вважала їх власниками цього будинку. Заслухавши учасників справи, свідків, дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що згідно копії свідоцтва № НОМЕР_1 про право особистої власності від 18.09.1987, яке зареєстровано в реєстровій книзі №6 за реєстровим №1315 в Тульчинському БТІ (а.с.10), ОСОБА_8 , як голова колгоспного двору, є власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Дане свідоцтво видано на підставі рішення виконкому Кинашівської сільської Ради народних депутатів від 27.03.1986 №76 та рішення виконкому Кинішівської с/Ради народних депутатів від 12.02.1986 №73. Також даний факт підтверджується повідомленням КП "Тульчинське МБТІ" від 06.04.2021 №239 (а.с.29).

Відповідно до копії технічного паспорту на житловий будинок, що розташований по АДРЕСА_1 , виданого 18.09.1987 начальником Тульчинського БТІ (а.с.7-9), житловий будинок містить коридор, позначений 1-1, дві кімнати, позначені 1-1, 1-4 та кухню, позначену 1-3. Загальна площа будинку становить - 39,1 кв.м, житлова - 30,3 кв. м, підсобна - 8,8 кв.м.

Згідно копії свідоцтва про смерть від 07.09.1995 серія НОМЕР_2 (а.с.11) ІНФОРМАЦІЯ_1 у с.Нестерварка, Тульчинського району, Вінницької області померла ОСОБА_8 .

Згідно повідомленням Кинашівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області від 03.12.2015 №559 (а.с.14) вбачається, що " АДРЕСА_1 .

Згідно довідки, виданої 22.02.2021 старостою ОСОБА_10 виконавчого комітету Тульчинської міської ради Вінницької області (а.с.12), ОСОБА_1 з 2008 року відкрито та безперервно володіє та користується домогосподарством, розташованим по АДРЕСА_1 , яке належало померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 , догляд за якою до дня її смерті здійснювала мати ОСОБА_1 - ОСОБА_4 , яка після її смерті і до 2008 року відкрито та безперервно володіла та користувалась вищевказаним домогосподарством.

Згідно довідки, виданої 25.02.2021 за Вих.№70 старостою Старостинського округу с.Кинашів, с.Нестерварка, с.Мазурівка, селищ Капки, Марусине та Хмельницьке Тульчинської міської ради Вінницької області ОСОБА_10 (а.с.13), відомостями про наявність спадкоємців за законом та за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 не володіють; спадщина померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 органами місцевого самоврядування відумерлою не визнавалась.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 08.03.2021 №247253138 (а.с.13) відомості про власника нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 відсутні. Також відсутні відомості щодо заборони відчуження даного майна та перебування його в іпотеці.

Згідно повідомлення Державного нотаріального архіву Вінницької області Центрально - Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) від 16.04.2021 №757/01-18 (а.с.35) згідно даних Алфавітної книги обліку спадкових справ Тульчинської державної нотаріальної контори за 1995-2006 роки, яка знаходиться на зберіганні в Державному нотаріальному архіві Вінницької області, спадкова справа після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 по фонду даної контори не виявлено.

Відповідно до повідомлення, виданого 27.04.2021 за Вих. №129 старостою Старостинського округу с.Кинашів, с.Нестерварка, с.Мазурівка, селищ Капки, Марусине та Хмельницьке Тульчинської міської ради Вінницької області Процепко В.М. (а.с.38), згідно погосподарської книги №28 ст.73 № об`єкта 2654-3 за 2020-2025 роки в АДРЕСА_1 зареєстровані громадяни відсутні.

Надані позивачем та представником відповідача докази, які були подані до суду 12.07.2021, суд до уваги не бере, так як вони подані з порушення строку на їх подання.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Таким чином, інститут набувальної давності за своєю правовою природою покликаний усунути юридичну невизначеність поняття фактичного володіння майном, ввести до цивільного обороту вибулі з нього нерухомі речі, чим забезпечити стабільність цивільних правовідносин.

Набувальна давність є одним із первинних способів виникнення права власності, тобто такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, тобто не базується на попередній власності та відносинах правонаступництва, а базується на сукупності обставин, зазначених у ч. 1 ст.344 ЦК України, тобто наявність законного об`єкту володіння, добросовісності, відкритості, безперервності, визначених законом строків володіння.

Згідно п.п. 9, 11, 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду.

Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також ча.4 ст.344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.

Верховний Суд в своїх постановах від 25.06.2018 у справі №293/312/15-ц, від 29.03.2018 у справі №175/4741/16 висловив правову позицію, згідно якої давність володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні майном не знала і не повинна була знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

Позов про право власності за давністю володіння не може заявляти особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є власником.

За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

Володіння майном повинно бути безтитульним.

Безтитульне володіння - це фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Наявність у володільця певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності.

Разом з тим, задоволення судом вимог про визнання за володільцем права власності на нерухоме майно на підставі ст.334 ЦК України можливе лише за наявності необхідних умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння.

Для набуття права власності на майно за набувальною давністю згідно з правилами ст.344 ЦК України, по-перше, необхідно, щоб заволодіння майном було добросовісним, тобто особа при заволодінні майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Разом з тим факт обізнаності особи про те, що вона не є власником речі, не виключає добросовісності володіння за умови, що заволодіння майном не відбулося з порушенням норм права (викраденння, шахрайство). По-друге, таке володіння повинно бути відкритим, тобто очевидним для всіх інших осіб, при цьому володілець має ставитись до цього майна, як до власного (експлуатувати, вживати необхідні заходи для утримання майна в належному стані тощо). Приховування володільцем свого володіння майном є порушенням цієї вимоги. По-третє, володіння майном повинно бути безперервним протягом встановлених законом строків (відповідно до ч.2 ст.344 ЦК особа, яка володіє майном, до часу свого фактичного володіння може приєднати час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є).

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

В свою чергу, в судовому засідання наявними в матеріалах справами доказами та показами свідків підтверджено, що позивач з 2008 року по цей час добросовісно, відкрито та безперервно, більше десяти років, безтитульно володіє житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 . Відтак, встановлені судом обставини вказують на наявність підстав для застосування передбачених законом наслідків володіння майном за набувальною давністю.

Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача в заявлених нею межах та про наявність правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем, згідно її позовних вимог, залишити за нею.

На підставі викладеного, керуючись ст .ст. 15, 335, 344 ЦК України, ст.ст. 4, 13, 19, 76-81, 141, 263- 265 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Тульчинської міської ради, за участі третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_4 , про визнання права власності за набувальною давністю задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , право власності за набувальною давністю на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Судові витрати, понесені позивачем, залишити за нею.

Рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, шляхом подачі апеляційної скарги через Тульчинський районний суд Вінницької області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 13.07.2021.

Суддя: