Справа №705/2643/20
У Х В А Л А

09 березня 2021 року м. Умань

Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Білик О.В.,

за участю секретаря судового засідання Щербакової Л.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Умані цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про зміну формулювання причин звільнення та стягнення середньої зарплати за період затримки видачі трудової книжки, стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Уманського міськрайонного суду Черкаської області перебуває цивільна справа за ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про зміну формулювання причин звільнення та стягнення середньої зарплати за період затримки видачі трудової книжки, стягнення моральної шкоди.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлялися належним чином.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд прийшов до таких висновків.

Судом встановлено, що позовна заява подана з порушенням вимог ст. ст. 175 і 177 ЦПК України, а саме, не містить відомостей про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; відомостей щодо попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

У позовній заяві позивачем зазначено, що вона звільнена від сплати судового збору з підстав, передбачених ст. 5 Закону України "Про судовий збір".

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що позивач просить суд, не наводячи розрахунку певної суми, стягнути із відповідача середній заробіток за час затримки видачі трудової книжки.

До структури заробітної плати, визначеної у статті 2 Закону України "Про заробітну плату", входять: основна заробітна плата, додаткова заробітна плата та інші заохочувальні та компенсаційні виплати.

Отже, стягнення з роботодавця середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, який нараховується у розмірі середнього заробітку і спрямований на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій).

З наведених норм чинного законодавства вбачається, що середній заробіток за час затримки видачі трудової книжки за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою (зокрема, компенсацією працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати) у розумінні статті 2 Закону України "Про оплату праці", тобто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати.

З огляду на викладене, за позовними вимогами, які випливають із трудових відносин, крім подання позовів про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, судовий збір справляється за ставками, визначеними ст. 4 Закону України "Про судовий збір".

Відповідно до положень Закону України «Про судовий збір» ставки судового збору станом на 01.01.2020 встановлюються: для вимог немайнового характеру - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб; за подачу до суду позовних заяв майнового характеру сплачується 1% ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем судовий збір встановлюється в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 908 грн.

Таким чином, відповідно до Закону України «Про судовий збір» за позовну заяву про зміну формулювання причин звільнення та стягнення середньої зарплати за період затримки видачі трудової книжкинеобхідно сплатити судовий збір відповідно до ставок, зазначених в ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" , передбачено, що за подання позовної заяви, яка має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Пунктом 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року встановлено,що у випадках об`єднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір згідно з частиною третьою статті 6 Закону № 3674-VI підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для позовних заяв зі спорів немайнового характеру, наприклад, зняття арешту з майна та визнання права власності на це майно. При цьому судовий збір може бути сплачений окремо за кожною вимогою або загальною сумою за всіма позовними вимогами.

Також Закон України "Про судовий збір" не передбачає звільнення від сплати судового збору за подання позовної заяви про стягнення моральної шкоди, завданої порушенням трудових прав працівника.

Позивач у своїй позовній заяві просить суд також стягнути з відповідача на його користь 10000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Згідно з ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Аналіз цієї норми дає підстави зробити висновок про те, що позовна вимога про відшкодування моральної шкоди може полягати у відшкодуванні грошима, майном або в інший спосіб. Отже, характер такої вимоги (майновий чи немайновий) є похідним від обраного позивачем (потерпілою особою) способу відшкодування моральної шкоди. Якщо позивач просить відшкодувати моральну шкоду грошима або майном, то така позовна вимога набуває майнового характеру.

Таким чином, позовна вимога ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди є вимогою майнового характеру. Відтак, позивач в частині вимог про відшкодування моральної шкоди у розмірі 10000 грн. повинен сплачувати судовий збір на загальних підставах у розмірі, визначеному ст. 4 Закону України "Про судовий збір". (В/КЦС від 28 листопада 2018р. у справі № 761/11472/15-ц; касаційне провадження № 61-23674св18).

У позові позивач зазначає, що сума компенсації за несвоєчасну видачу трудової книжки складає «за період з січня по кінець березня з 1 січня 2020 року по 30 березня 2020 року 4173*3=12519 грн.», а у прохальній частині позову, позивач просить суд стягувати щомісячно з 30 березня 2020 року до повного розрахунку та повернення трудової книжки компенсацію за вимушений прогул працівника та затримку видачі трудової книжки середню зарплату в сумі 4173 грн. в місяць.

Також позивачу слід уточнити зміст позовних вимог щодо стягнення компенсації за вимушений прогул працівника та затримку видачі трудової книжки, середню заробітну плату, зазначивши в тексті позовної заяви відповідні розрахунки та суму грошових коштів, яку вона просить стягнути, визначивши її на дату звернення до суду з позовом.

Крім того, у матеріалах справи відсутній «витяг з реєстру про нараховані доходи та їх джерела» позивачу, на який остання посилається у тексті позовної заяви та докази відмови Центру зайнятості у відновленні позивача на обліку. Також, із змісту позовних неможливо встановити у кого перебувала трудова книжка на момент виникнення спірних правовідносин, що впливає на визначення строку подачі позову до суду.

Статтею 233 КЗпП України передбачено, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Відповідно до ст. 234 КЗпП України у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки. Передбачений ст.233 КЗпП місячний строк поширюється на всі випадки звільнення незалежно від підстав припинення трудового договору. Позивач не просила поновити пропущений процесуальний строк на подачу позову до суду та не вказувала причини такого пропуску.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Позивачем будь-яких доказів на підтвердження надання послуг на професійну правничу допомогу надано не було.

На позивача покладений обов`язок довести ті обставини, що позивач уповноважений звертатися до суду з відповідним позовом і, що є підстави до застосування до спірних правовідносин відповідних положень цивільного законодавства України.

Перелічені недоліки зустрічної позовної заяви унеможливлюють подальший розгляд справи і ухвалення законного та обґрунтованого рішення.

Відповідно до частин 11-13 ст.187 ЦПК України, суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали. Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, суд продовжує розгляд справи, про що постановляє ухвалу не пізніше наступного дня з дня отримання інформації про усунення недоліків. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

Таким чином, враховуючи викладене, вважаю, що позовна заява ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про зміну формулювання причин звільнення та стягнення середньої зарплати за період затримки видачі трудової книжки, стягнення моральної шкоди, підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків, вказаних вище протягом п`яти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Спосіб усунення недоліків полягає в поданні позовної заяви у вигляді окремого документу з виправленими недоліками, зазначеними в наявній ухвалі суду з наданням її копії та копії всіх документів, що додаються до неї; уточненні позовних вимог; надання доказів на підтвердження правильності визначення розрахунків стягнення відповідної компенсації та, відповідно, вірному визначенні та сплаті суми судового збору.

Керуючись ст. ст. 175, 177, 187 ЦПК України, суддя, -

у х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про зміну формулювання причин звільнення та стягнення середньої зарплати за період затримки видачі трудової книжки, стягнення моральної шкоди, залишити без руху до усунення недоліків, які перешкоджають розгляду позовної заяви і вирішенню справи по суті.

Надати позивачу ОСОБА_1 строк для усунення недоліків протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Роз`яснити позивачеві, що якщо позивач не усуне недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява буде залишена без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Білик