Провадження № 2/761/1425/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2021 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді: Савицького О.А.,

при секретарі: Горюк В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка заявляє самостійних вимоги щодо предмета спору: Орган опіки та піклування Обухівської районної державної адміністрації Київської області, про позбавлення батьківських прав,

встановив:

30.09.2019 р. ОСОБА_1 звернулась до Солом`янського районного суду м.Києва з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка заявляє самостійних вимоги щодо предмета спору: Орган опіки та піклування Обухівської районної державної адміністрації Київської області про позбавлення батьківських прав, у якому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно його доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Солом`янського районного суду м.Києва від 11.10.2019 р. вказану справу передано за підсудністю до Шевченківського районного суду м.Києва.

Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що з 07.08.2012 р. вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, який 25.11.2015 р. було розірвано на підставі рішення суду. Від шлюбу з відповідачем мають малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідач з моменту розірвання шлюбу проживає окремо від позивачки та дитини, жодної участі у вихованні дитини не приймає, про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток не піклується, не бачиться з нею, іншої матеріальної допомоги ніж аліменти відповідач не надає. Таким чином, оскільки вказана поведінка відповідача свідчить про ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, а також свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками, позивачка вважає, що відповідача необхідно позбавити батьківських прав відносно доньки ОСОБА_3 , а тому звернулась до суду з даним позовом.

Ухвалою від 12.02.2020 р. відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

27.10.2020 р. на адресу суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, в якому останній просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвала від 21.01.202 р. закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити їх у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував, щодо задоволення позовних вимог та просив суд відмовити в його задоволенні.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, у встановленому законом порядку, разом з тим до суду направив клопотання про розгляд справи за його відсутності та просив суд задовольнити позовні вимоги.

Вислухавши пояснення позивачки та представника відповідача, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що з 07.08.2012 р. сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який 25.11.2015 р. було розірвано на підставі рішення суду, при цьому, від шлюбу мають малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 та копією рішення Обухівського районного суду Київської області від 25.11.2015 р. в справі № 372/4560/15-ц.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 02.04.2015 р. в справі № 372/685/15-ц, стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на неповнолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 900 грн. щомісячно на користь ОСОБА_1 , починаючи з 13.02.2015 р. до досягнення дитиною повноліття, а також стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_1 в розмірі 500 грн., щомісячно, починаючи з 13.02.2015 р. до досягнення дитиною трирічного віку.

13.09.2018 р. рішенням Солом`янського районного суду м.Києва в справі № 760/3938/17, збільшено розмір аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлений рішенням Обухівського районного суду Київської області від 02.04.2015 р., з 900 грн. до 1700,00 грн. щомісячно на користь ОСОБА_1 .

Звертаючись з позовом до суду, позивачка, як на підставу для його задоволення посилається на те, що починаючи з моменту розірвання шлюбу і по даний час відповідач проживає окремо від позивачки та дитини, жодної участі у вихованні дитини не приймає, про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток не піклується, іншої матеріальної допомоги ніж аліменти відповідач не надає, що, в свою чергу, свідчить про ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, а також свідомого нехтування своїми батьківськими обов`язками.

Відповідно до ч.3 ст. 51 Конституції сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Пунктами 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р., ратифікованої Верховною Радою 27.02.1991 р., передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Згідно із ст. 18 конвенції батьки або законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їхнього основного піклування.

Згідно із ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини.

Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують тощо), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Частиною 4 ст. 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування.

Відповідно до ч.5 ст. 19 СК України орган опіки і піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суд може не погодиться з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (ч.6 ст. 19 СК України).

Висновок Обухівської районної державної адміністрації Київської області від 15.07.2019 р. № 60/07-15/2144 про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 не є обов`язковим для суду (частини п`ять, шість статті 19 СК України), такий висновок є доказом у справі, який підлягає дослідженню та оцінці судом.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 29.09.2016 р. в справі 372/685/15-ц, встановлено при розгляді скарги ОСОБА_2 , що боржник самостійно сплачував аліменти стягувачу шляхом переказу грошових коштів ще до відкриття виконавчого провадження.

Крім того, згідно з довідкою ВП № 47834460, виданою 01.10.2020 р. Солом`янським районним відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Київ), ОСОБА_2 дійсно сплачує аліменти ОСОБА_1 , та у останнього відсутня заборгованість по сплаті аліментів.

Таким чином, з огляду на вищевикладене суд не бере до уваги доводи позивачки, що у відповідача наявна заборгованість по сплаті аліментів, а також враховує той факт, що відповідач сплачує щомісячно присуджений йому розмір аліментів.

Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р., ратифікованої Верховною Радою 27.02.1991 р., передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучаєтьсяз одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення відповідачем проти позову про позбавлення його батьківських прав свідчить про його інтерес до дитини.

Крім того, суд не бере до уваги долучені до позову фотокопії переписки позивачки з відповідачем, які начебто слугують доказами факту ухилення відповідача від своїх батьківських обов`язків, вдруковані з невідомих джерел, оскільки останні не є доказами в розумінні статей 76, 77, 78, 79 ЦПК України, так як найперше не є достовірними даними з яких можна встановити дійсні обставини, не є офіційними документами, достовірність інформації на зробленому фото не підтверджена. Отже, не є письмовим і електронним доказом і не є доказом не бажання відповідача спілкуватися з власною донькою.

Отже, позивачка належним чином не довела про необхідність обрання щодо відповідача такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав, не надала належних та допустимих доказів невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків без поважних причин, а судом не встановлено винної поведінки відповідача, свідомого нехтування ним своїми обов`язками, а також не встановлено чи до відповідача раніше застосовувались попередження про необхідність змінити ставлення до виховання дитини.

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За таких обставин та приймаючи до уваги те, що стороною позивачки не надано переконливих доказів на підтвердження умисного ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання доньки, матеріали справи не містять, а тому суд приходить до висновку, про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 на даний час, у зв`язку з чим відмовляє в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 150, 164 СК України, ст.ст. 3, 4, 12, 13, 76-81, 133, 141, 197, 200, 206, 259, 263-265, 268, 273, 352-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову до ОСОБА_2 , третя особа, яка заявляє самостійних вимоги щодо предмета спору: Орган опіки та піклування Обухівської районної державної адміністрації Київської області, про позбавлення батьківських прав.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Києва протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Суддя: