Справа № 236/4461/20
21 травня 2021 року Краснолиманський міський суд Донецької області в складі
головуючого судді Бєлоусова А.Є.,
з секретарями судових засідань Колесник О.І., Теліусом С.С.,
представника третьої особи
(органу опіки та піклування
Лиманської міської ради) Голєва С.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Лиман цивільну справу (в порядку загального позовного провадження) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, котрі не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування Лиманської міської ради Донецької області, орган опіки та піклування виконавчого комітету Старомлинівської сільської ради Донецької області, про розірвання шлюбу між позивачем та відповідачкою, про визначення після розірвання шлюбу місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з позивачем,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 із позовом про розірвання шлюбу між позивачем та відповідачкою, про визначення після розірвання шлюбу місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з позивачем.
На обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що з 10.11.2018 він перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , від цих шлюбних відносин сторони мають спільну дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .. Відносини між подружжям не склались, з червня 2019 року дружина виїхала до свого попереднього місця проживання (сел. Керменчик Великоновосілківського району Донецької області), на теперішній час мешкає там. За твердженням позивача, шлюб з відповідачкою фактично розпався і існує лише формально, подальше спільне проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 суперечить інтересам їх обох та їхньої малолітньої дитини. Після фактичного припинення шлюбних відносин сторони домовились між собою про визначення місця проживання сина ОСОБА_3 разом з батьком, навіть уклали про це письмовий договір, однак нотаріуси відмовили їм у посвідчення такого договору.
Позивач просить суд розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачкою, а також після розірвання шлюбу визначити місце проживання спільної дитини колишнього подружжя - малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком, ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до ч.1 ст. 27 Цивільного процесуального кодексу (ЦПК) України, за загальним правилом, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.
Позов пред`явлено до фізичної особи - ОСОБА_2 , позивачем зазначено адресу місця проживання відповідачки: АДРЕСА_2
Згідно із ч.2 ст. 28 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітній діти. Зі змісту наданих позивачем документів, вбачається, що малолітній ОСОБА_3 зареєстрований та фактично мешкає разом з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.16).
За таких обставин справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 віднесена до територіальної юрисдикції (підсудності) Краснолиманського міського суду Донецької області.
Під час судового розгляду цивільної справи ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримав, просив їх задовольнити, на обґрунтування своєї позиції навів доводи, аналогічні викладеним у позовній заяві.
Представник органу опіки та піклування Лиманської міської ради Донецької області Голєв С.І. вважав за можливе визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із батьком ОСОБА_1 , таке рішення відповідатиме інтересам дитини.
Орган опіки та піклування Старомлинівської сільської ради, залучений судом для участі у справі як третя особа, не направив для участі в розгляді справи належним чином уповноваженого представника, просив здійснювати розгляд справи без участі такого представника, листом від 28.04.2021 № 571-02 повідомив суд про неможливість підготувати висновок щодо доцільності чи недоцільності визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 з батьком.
За повідомленням Старомлинівської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області від 04.02.2021 № 109-02 ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .
Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» сел.. Керменчик Великоновосілківського району Донецької області віднесено до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалась АТО.
Відповідно до ст. 1-1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції», якщо остання відома адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи учасників справи знаходиться в районі проведення антитерористичної операції, суд викликає або повідомляє учасників справи, які не мають офіційної електронної адреси, про дату, час і місце першого судового засідання у справі через оголошення на офіційному вебсайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за двадцять днів до дати відповідного судового засідання.
Краснолиманським міським судом Донецької області на офіційному вебсайті «Судова влада України» було розміщено оголошення про виклик до суду ОСОБА_2 на 21.05.2021 об 11 год. 30 хв..
ОСОБА_2 за викликом до суду не прибула, про наявність поважних для цього причин суд не повідомила, заяви (клопотання) щодо необхідності відкладення розгляду справи від неї не надходили; відповідачка не подала до суду відзиву на позов.
За таких обставин суд вважає, що ОСОБА_2 було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду справи, враховує наявність підстав, передбачених ч.1 ст. 280 ЦПК України, та за згодою позивача ухвалює рішення про заочний розгляд справи в порядку гл. 11 розд. ІІІ ЦПК України.
Згідно зі ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд відповідно до ст. 13 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатись як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ст.81 ЦПК України); обставини, що мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Суд, вислухавши пояснення позивача ОСОБА_1 , з`ясувавши думку з приводу заявлених позовних вимог представника органу опіки та піклування Лиманської міської ради, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановив такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини.
Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянином України, з 11.08.2004 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , внесений до Державного реєстру фізичних осіб-платників податків (а.с.7-8,15).
Відповідачка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є громадянкою України, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , внесена до Державного реєстру фізичних осіб-платників податків (а. с. 10-12).
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали шлюб між собою 10.11.2018 (актовий запис № 261), що підтверджено наданою позивачем копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 10.11.2018 Лиманським МВ ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (а.с.17).
ОСОБА_2 надала до суду письмову заяву від 24.12.2020, в якій підтвердила, що між нею та позивачем були припинені шлюбні стосунки, вона та позивач не проживають разом, не ведуть спільного господарства (а. с. 9).
Малолітній ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Лиман Донецької області, його батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджено наданою позивачем копією свідоцтва про народження (повторного) серії НОМЕР_2 , виданого 25.09.2020 Лиманським МВ ДРАЦС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (а.с.18).
Згідно з довідкою Відділу надання адміністративних послуг Виконавчого комітету Лиманської міської ради Донецької області від 28.10.2020 № 3247 ОСОБА_3 має зареєстроване місце проживання (з 28.10.2020) разом із позивачем ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.16).
Вугледарський міський центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді листом від 01.04.2021 № 100/02-08 повідомив позивача про те, що ОСОБА_2 має статус «одинока мати», виховувала трьох малолітніх дітей: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зловживає алкогольними напоями, зовсім не виконує свої материнські зобов`язання стосовно виховання дітей, забезпечення належних умов їхнього утриманні і піклування про них (а.с.43-44); 03.11.2020 ОСОБА_1 повідомлено про перебування його малолітнього сина ОСОБА_3 у складних життєвих обставинах (а.с.45).
Малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відвідує Дошкільний навчальний заклад № 2 Лиманської міської ради з 25.01.2021 і дотепер (довідка від 19.03.2021 № 2, а.с.46). Позивач ОСОБА_1 з 12.03.2021 працює слюсарем в СП «Лиманське моторвагонне депо» РФ «Донецька залізниця» АТ «Українська залізниця», отримує регулярний дохід у виді заробітної плати (а.с.47).
Органом опіки та піклування Лиманської міської ради Донецької області 05.04.2021 було обстежено умови проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з`ясовано, що дитина фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , разом із батьком ОСОБА_1 , малолітній ОСОБА_3 має окреме місце для відпочинку, куточок для ігор, у дитини в достатній кількості є одяг та взуття, засоби особистої гігієни, в кімнатах є достатньо меблів, є побутова техніка, є запас продуктів харчування, стосунки в родині добрі, є порозуміння, умови проживання ОСОБА_3 задовільні (а.с.51).
За твердженням позивача, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 погодили між собою, що після розірвання шлюбу їхній малолітній син ОСОБА_3 залишиться проживати з батьком. Водночас надану позивачем копію договору, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини разом з батьком (а.с.13-14) суд не сприймає як доказ при розгляді цивільної справи, оскільки зазначений договір не містить дати його складання та підписання сторонами.
Орган опіки та піклування Старомлинівської сільської ради листом від 28.04.2021 № 571-02 повідомив суд про неможливість підготувати висновок щодо доцільності чи недоцільності визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 з батьком, оскільки ОСОБА_2 на теперішній час фактично не проживає за адресою: АДРЕСА_2 , місце проживання відповідачки є невідомим (а.с.64,65,66).
Згідно з висновком органу опіки та піклування Лиманської міської ради Донецької області від 06.05.2021 № 17 є доцільним визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 разом з батьком ОСОБА_1 , таке рішення відповідатиме інтересам дитини (а. с. 67,68).
Вирішуючи заявлені позивачем вимоги щодо розірвання шлюбу по суті, суд виходить з такого.
Відповідно до ст. 104, 105 Сімейного кодексу (СК) України шлюб припиняється в наслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.
Згідно зі ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Нормами ч.1 ст. 51 Конституції України, ч.1 ст. 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
За змістом ст. 56 СК України кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин забороняється законом.
Згідно з правовою позицією, висловленою у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.
З урахуванням висловленої позивачем позиції щодо неможливості збереження шлюбних відносин з відповідачкою, заяви відповідачки від 24.12.2020, в якій остання повідомила про фактичне припинення стосунків подружжя з червня 2019 року, наявного в матеріалах справи документального підтвердження різних адрес проживання позивача та відповідачки, нехтування відповідачкою своїми батьківськими обов`язками щодо дитини позивача та перебування через це дитини у складних життєвих обставинах, суд дійшов висновку, що подружжя фактично припинило спільне проживання, подальше спільне проживання фактично порушуватиме інтереси позивача та малолітньої дитини. За таких обставин суд вважає за необхідне шлюб, зареєстрований між сторонами, розірвати.
Крім того, відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки при реєстрації шлюбу відповідачка змінила своє дошлюбне прізвище з « ОСОБА_10 » на « ОСОБА_11 » і в поданій нею заяві від 24.12.2020 наполягає на своєму праві після розірвання шлюбу іменуватися прізвищем « ОСОБА_11 », позивач не висловлює заперечень проти цього, то після розірвання шлюбу прізвища колишнього подружжя слід залишити без змін (« ОСОБА_11 » та « ОСОБА_11 »).
З приводу заявлених позивачем вимог про вимог щодо визначення місце проживання спільної дитини колишнього подружжя суд зазначає про таке.
Відповідно до ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Як зазначено у ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої постановою Верховної Ради 27.02.1991 № 789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Відповідно до ч.1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.
Згідно зі ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.
Під час розгляду цивільної справи встановлено, що шлюбні відносини між батьками малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , припинились, батьки мають різні зареєстровані адреси проживання ( ОСОБА_2 - у сел. Керменчик Великоновосілківського району Донецької області, ОСОБА_1 - у м. Лиман Донецької області), ОСОБА_3 на час вирішення спору судом виповнилося повних 2 роки, він ще не досягнув віку, з якого дитина може висловлювати свою думку з приводу проживання з одним із батьків. Батько дитини - ОСОБА_1 є працевлаштованим, має джерело регулярних доходів у виді заробітної плати, за місцем проживання батьком створені задовільні умови для проживання дитини, що зафіксовано органом опіки та піклування в акті від 05.04.2021. Натомість мати дитини - ОСОБА_2 (як вбачається з повідомлення Вугледарського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 01.04.2021 № 100/02-08) самоусунулась від виконання обов`язків щодо утримання та виховання дитини, зловживає алкогольними напоями, не має постійного місця проживання, через це ОСОБА_3 та інші двоє дітей відповідачки опинились у складних життєвих обставинах. Згідно з висновком органу опіки та піклування Лиманської міської ради Донецької області від 06.05.2021 № 17 є доцільним визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 разом з батьком ОСОБА_1 ..
Відтак, суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу між сторонами визначити місце проживання спільної дитини колишнього подружжя - малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком, ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .
Отже, заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги про розірвання шлюбу між позивачем та відповідачкою, про визначення після розірвання шлюбу місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з позивачем підлягають задоволенню.
Відповідно до п.7 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільняються від сплати судового збору громадяни, які у випадках, передбачених законодавством, звернулися із заявами до суду щодо захисту прав та інтересів інших осіб.
Згідно з ч.2 ст. 154 СК України батьки мають право звертатись до суду за захистом прав та інтересів дитини як її законні представники без спеціальних на те повноважень. Зі змісту наданих позивачем документів вбачається, що малолітній ОСОБА_3 опинився у складних життєвих умовах, саме для захисту прав та інтересів малолітнього батько звертався до суду із вимогою про визначення місця проживання дитини. Відтак, ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору за другою вимогою немайнового характеру. Чинним законодавством України визначена ставка судового збору в таких справах 0,4 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що в грошовому вираженні (на час звернення до суду з позовом - 28.12.2020) становило 840,80 грн.
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ст.141 ЦПК України).
Отже, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд стягує з відповідачки на користь позивача понесені ним витрати щодо сплати судового збору в розмірі 840,80 грн.; також суд стягує з відповідачки на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 грн..
Керуючись ст.7,14,15,17,19,21,24,104,105,110,112,113,114,115,160,161 Сімейного кодексу України, ст. 3,4,5,10,12,13,19, 133,141,258,259,264,265, 280-282 Цивільного процесуального України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу між позивачем та відповідачкою, про визначення після розірвання шлюбу місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з позивачем - задовольнити.
Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 10.11.2018 Лиманським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 261.
Після розірвання шлюбу прізвища колишнього подружжя залишити без змін (« ОСОБА_11 » та « ОСОБА_11 »).
Після розірвання шлюбу визначити місце проживання спільної дитини колишнього подружжя - малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком, ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) понесені позивачем витрати щодо сплати судового збору в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) на користь держави судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.
Рішення може бути оскаржено до Донецького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно із п/п. 15.5) п.15 розд. XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції Закону України від 03.10.2017 року № 2147-VIII) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Згідно із п.3 розд. XII «Прикінцеві положення» ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст цього рішення суду виготовлений 28.05.2021.

Суддя -