Справа № 646/7876/20
№ провадження 2/646/826/2021
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04.03.2021 року м. Харків
Червонозаводський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого - судді Власової Ю.Ю.
секретар судового засідання - Сердюк В.К.
учасники справи:
позивач - комунальне підприємство «ЖИЛКОМСЕРВІС»
відповідач - ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом комунального підприємства «ЖИЛКОМСЕРВІС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкової території,
Позивач, комунальне підприємство «ЖИЛКОМСЕРВІС» (надалі - КП «ЖИЛКОМСЕРВІС») звернувся до суду з позовом, яким просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на його користь заборгованість за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкової території за період з 01 січня 2018 року по 01 грудня 2020 року в розмірі 5 953,22 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що згідно Довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 212184233 від 11 червня 2020 року ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 та споживачем послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкової території.
Позивач належним чином виконує свої зобов`язання щодо надання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, вартість яких затверджується рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради.
В свою чергу, відповідач не сплачує належним чином за спожиті житлово-комунальні послуги, внаслідок чого за адресою: АДРЕСА_1 за період з 01 січня 2018 року по 01 грудня 2020 року утворилася заборгованість в розмірі 5 953,22 грн.
Ухвалою судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 29 січня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін.
У судове засідання представник КП «ЖИЛКОМСЕРВІС», належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився, подавши через канцелярію Червонозаводського районного суду м. Харкова заяву про розгляд справи за її відсутності, якою позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечувала.
У судове засідання ОСОБА_1 , належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, повторно не з`явилась, про причини неявки суду не повідомила, заяви про відкладення розгляду справи або розгляд справи за її відсутності не надала, правом надання відзиву на позовну заяву не скористалася.
Враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Відповідно до ухвали суду від 04 березня 2021 року, враховуючи наявність в матеріалах справи достатніх даних про права і взаємовідносини сторін та належне повідомлення відповідача про дату, час і місце судового засідання, суд вирішує справу у відсутності ОСОБА_1 та згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд, дослідивши надані позивачем докази, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову з огляду на наступне.
Судом встановлено, що між КП «ЖИЛКОМСЕРВІС» та ОСОБА_1 фактично склалися правовідносини з приводу надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в будинку, де знаходиться квартира відповідача.
28 листопада 2006 року у спецвипуску газети «Слобода» опубліковано публічний типовий договір про надання житлово-комунальних послуг, яким передбачено предмет договору, права та обов`язки сторін, строк дії договору, оплата спожитих послуг.
Матеріали справи не містять відомостей на підтвердження того, що ОСОБА_1 протягом місяця з дня опублікування договору зверталась до позивача з відмовою укласти вказаний договір, отже остання фактично користувалась наданими КП «ЖИЛКОМСЕРВІС» послугами.
Пунктом 1 договору визначено, що предметом договору є забезпечення виконавцем надання послуг з у тримання будинків і споруд та прибудинкових територій у будинку, який знаходиться в комунальній власності територіальної громади м. Харкова.
За п. 2 вказаного договору, невідкладною частиною даного договору є рішення Харківської міської ради від 06 жовтня 2005 року № 139/05 «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (квартирну плату) для житлово-експлуатаційних підприємств комунальної власності територіальної громади м. Харкова».
Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради № 1186 від 20 грудня 2006 року «Про визначення виконавців послуг в житловому фонді міста Харкова», КП «ЖИЛКОМСЕРВІС» визначено виконавцем житлово-комунальних послуг у житловому фонді комунальної власності територіальної громади міста Харкова з управління будинком, спорудою або групою будинків.

Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради № 188 від 22 лютого 2007 року «Про внесення змін до Рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 20 грудня 2006 року № 1186 «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг в житловому фонді міста Харкова», у господарське відання КП «ЖИЛКОМСЕРВІС» передано житловий фонд комунальної власності територіальної громади м. Харкова, тобто фактично позивач набув статусу не тільки управителя, а й балансоутримувача житлового фонду.

Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 11 травня 2018 року № 318 скоригувано тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що знаходяться у комунальній власності територіальної громади м. Харкова, встановлені рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 20 грудня 2011 року № 893 «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що знаходяться у комунальній власності територіальної громади м. Харкова» (в редакції рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 10 травня 2017 року № 283).

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить, зокрема, визначення виконавця житлово-комунальних послуг.

Згідно ч. 2 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Вартість послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій встановлюється відповідним рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що знаходяться у комунальній власності територіальної громади м. Харкова.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 4 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до повноважень органів місцевого самоврядування належить встановлення цін/тарифів на комунальні послуги відповідно до закону.

Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 20 грудня 2011 року № 893 «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що знаходяться у комунальній власності територіальної громади м. Харкова» визначено перелік послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, мінімально необхідних для забезпечення санітарно-гігієнічних вимог проживання та перебування в приміщеннях, забезпечення технічних вимог до експлуатації будинку, підтримання несучої спроможності конструкцій та експлуатаційних характеристик внутрішньобудинкових мереж і систем.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати житлово-комунальні послуги.

Статтею 633 ЦК України визначено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом. Підприємець не має права відмовитися від укладення публічного договору за наявності у нього можливостей надання споживачеві відповідних товарів (робіт, послуг). У разі необґрунтованої відмови підприємця від укладення публічного договору він має відшкодувати збитки, завдані споживачеві такою відмовою. Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору. Умови публічного договору, які суперечать частині другій цієї статті та правилам, обов`язковим для сторін при укладенні і виконанні публічного договору, є нікчемними.

Частиною 1 ст. 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь - якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Статтею 638 ЦК України встановлено, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції другою стороною та вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товар, надала послуги, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця діє є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Відтак, між сторонами виникли правовідносини з приводу надання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, та оплати таких послуг, їх надання здійснюється на підставі Типового договору про надання житлово-комунальних послуг, положення якого мають юридично обов`язковий характер і підлягають застосуванню незалежно від того, включені вони до конкретного договору чи ні.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач - це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Аналіз вищенаведених положень свідчить про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

На підставі викладеного, у відповідача виникли зобов`язання щодо сплати заборгованості за надані комунальні послуги. Неукладення письмового договору про надання послуг не є підставою для звільнення відповідача як споживача від оплати відповідних послуг.

Аналогічну правову позицію викладено в постанові Верховного Суду від 18 березня 2019 року у справі № 210/5796/16-ц.

Статтями 319 та 322 ЦК України закріплено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом ст. 151 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію.

Відповідно до ст. 162 ЖК України, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Згідно зі ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електричну і теплову енергію, інші послуги) стягується, крім квартирної плати, по затвердженим у встановленому порядку тарифам.

Тарифи по оплаті за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій встановлюються рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради.

За приписами ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Матеріали справи свідчать, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 241478716 від 22 січня 2021 року, ОСОБА_1 є власником 1/2 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Власником іншої 1/2 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 , яка є неповнолітньою.

Тобто, відповідач є споживачем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надаються КП «ЖИЛКОМСЕРВІС».

Позивачем виконуються обов`язки та забезпечується надання відповідачу послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що підтверджено матеріалами справи.

Судовим розглядом встановлено, що відповідач не сплачує належним чином за спожиті житлово-комунальні послуги, внаслідок чого за адресою: АДРЕСА_1 за період з 01 січня 2018 року по 01 грудня 2020 року утворилася заборгованість в розмірі 5 953,22 грн., що підтвердженого наданим позивачем розрахунком заборгованості.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

За наведених обставин, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову як такого, що ґрунтується на вимогах закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Згідно наявного в матеріалах справи платіжного доручення № 48276 від 29 вересня 2020 року, позивачем при зверненні до суду з позовом сплачено судовий збір в розмірі 2 102,00 грн., який підлягає стягненню з відповідача на його користь.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 10, 12, 13, 81, 141, 263-265, 268, 273, 280-284 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Позовні вимоги комунального підприємства «ЖИЛКОМСЕРВІС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкової території - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) невідоме, на користь комунального підприємства «ЖИЛКОМСЕРВІС», ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 34467793, місцезнаходження: 61052, місто Харків, вулиця Конторська, будинок 35, р/р НОМЕР_2 в АТ «МЕГАБАНК», МФО 351629, заборгованість за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкової території за період з 01 січня 2018 року по 01 грудня 2020 року в розмірі 5 953 (п`ять тисяч дев`ятсот п`ятдесят три) гривні 22 (двадцять дві) копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) невідоме, на користь комунального підприємства «ЖИЛКОМСЕРВІС», ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 34467793, місцезнаходження: 61052, місто Харків, вулиця Конторська, будинок 35, р/р НОМЕР_2 в АТ «МЕГАБАНК», МФО 351629, судовий збір у розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) гривні 00 (нуль) копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня складення рішення суду.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Роз`яснити, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Червонозаводський районний суд м. Харкова.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя - Ю.Ю. Власова