Справа № 755/6532/21
"06" липня 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді - Чех Н.А.
за участі секретаря судового засідання - Кузьменко А.М.,
розглянувши у порядку загального позовного провадження в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
Позивач звернувся до суду із позовною заявою про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням посилаючись на те, що квартира АДРЕСА_1 належить йому на праві власності. Крім нього, в квартирі зареєстровані його колишня дружина - ОСОБА_3 , та їх син - ОСОБА_2 . В 2013 році відповідач зареєстрував шлюб з ОСОБА_4 , після чого залишив спірну квартиру, забравши всі свої речі, і більше до неї не повертався. Місце фактичного проживання відповідача йому невідоме. Комунальні платежі відповідач не сплачує, участі в утриманні житла не приймає. Однак, комунальні послуги нараховуються по кількості зареєстрованих, які йому (позивачу) доводиться сплачувати понад сім років. Окрім того, на ім`я відповідача приходить поштова кореспонденція від кредиторів, суду, які його викликають, розшуковують через невиконані зобов`язання.
Позивач подав заяву про розгляд справи без його присутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. В разі неявки відповідача до суду не заперечував щодо заочного порядку розгляду справи.
До суду відповідач не з`явився, про день, час та місце слухання справи сповіщався згідно цивільного процесуального законодавства, заяв про розгляд справи за його відсутності, відзив на позов, до суду не подавав. Враховуючи відсутність відповідача, заяви про розгляд справи у його відсутність, чи відкладення розгляду справи з поважних причин, відзиву на позов, суд вважає за можливе прийняти рішення по суті спору без присутності відповідача, по доказам наданим до матеріалів справи в заочному порядку.
Третя особа до суду не з`явилася, про день, час та місце слухання справи сповіщалась згідно цивільного процесуального законодавства, пояснення не подавала.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Даний позов зареєстровано в Дніпровському районному суді м. Києва 16.04.2021 року.
19.04.2021 року проведено автоматизований розподіл судової справи між суддями.
23.04.2021 року здійснено запит до Електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА» щодо відомостей про реєстрацію місця проживання та інші персональні дані відповідача.
27.04.2021 року надійшла відповідь з Електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА».
Згідно ухвали суду від 30.04.2021 року у даній справі відкрито провадження в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою від 31.05.2021 року підготовче провадження закрито, справа призначена до судового розгляду.
По даній справі відповідач неодноразово викликався до суду за повідомленою позивачем адресою, однак жодного разу до суду не з`явився.
В суді встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджено Свідоцтвом про право власності на квартиру від 14.07.1999 року.
Встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували в шлюбі з 1969 року. Мають спільну дитину - сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Дніпровського районного народного суду м. Києва від 21.11.1991 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано.

13.08.2015 року складено актовий запис № 300 про розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований в квартирі АДРЕСА_1 , з 21.02.1991 року по теперішній час.

Крім відповідача в квартирі зареєстровані позивач та третя особа.

З Актів про не проживання особи за місцем реєстрації від 20.05.2020 року, 03.08.2020 року, 09.10.2020 року, 07.12.2020 року, 04.02.2021 року та 08.04.20221 року убачається, що ОСОБА_2 не проживає в квартирі АДРЕСА_1 . Акти підписані сусідами, та засвідчені головою правління ЖБК «Надія».

Статтею 316 Цивільного кодексу України визначено - правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Особливим видом права власності є право довірчої власності, яке виникає внаслідок закону або договору.

Згідно статті 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до частини 1 статі 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Так, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, зокрема статтею 1 Першого протоколу до неї (1952 року) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено і в статті 41 Конституції України, в якій гарантовано право кожному володіти, користуватись та розпоряджатись своєю приватною власністю, набутою у порядку, визначеному законом.

Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 2 ст. 386 Цивільного кодексу України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

По даній справі встановлено, що відповідач в спірній квартирі не проживає. Відсутні і будь-які дані щодо не проживання відповідача в спірній квартирі з поважних причин чи щодо чинення перешкод в його проживанні. Будь-яких доказів на спростування доводів позивачів, відповідач до суду не надав.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідач до суду не з`явився, та не скористався процесуальним правом висловити свої заперечення на позов та надати докази.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 15, 76-78, 81, 137, 141, 258, 259, 264, 265, 273, 280-284, 289, 354, 355 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позовні вимоги за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 в користуванні власністю шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 , та зняти його з реєстраційного обліку за даною адресою.

Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Дата складання повного судового рішення - 06.07.2021 року.

Суддя: