Справа № 591/6632/18
Провадження № 2/591/63/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2021 року Зарічний районний суд м. Суми в складі

головуючого судді Сидоренко А.П.

з участю секретаря судового засідання Ханюкової-Липової І.А.

представника позивача Пулинця Б.А.

представника відповідача Гузенка Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 в особі представника адвоката Пулинця Богдана Анатолійовича до Комунального підприємства Сумської міської ради «Електроавтотранс», треті особи: ОСОБА_2 , Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка» про стягнення матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

Позивачка ОСОБА_1 в особі представника адвоката Пулинець Б.А. звернулась до суду з зазначеними позовним вимогами, та уточнивши їх, мотивує тим, що 07 вересня 2018 року близько 08 год. 40 хв. ОСОБА_1 користувалась послугами перевезення та їхала на тролейбусі №7 по проспекту Курский. На зупинці «Парк Індустріальний» водій транспортного засобу ОСОБА_2 не впевнилась в безпечності закриття дверей тролейбуса та зажала руку ОСОБА_1 дверима тролейбуса. В цей час в її руці знаходився мобільний телефон, який від стискання руки дверима випав на землю та розбився, що спричинило позивачці майнової шкоди.

Зазначає, що обставини вчинення даного правопорушення зафіксовані співробітниками патрульної поліції екіпаж «Руно-112» (поліцейський роти №1 БУПП в Сумській області, капрал поліції Дериземля К.О.), що були викликані на місце 07 вересня 2018 року, але співробітниками поліції із незрозумілих причин не було складено протокол про вчинення водієм тролейбуса адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 4.7. Правил користування трамваєм і тролейбусом у містах України, затверджених Наказом №329 Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 09 жовтня 2006 року, водії трамвая і тролейбуса під час роботи на лінії зобов`язані не від`їжджати від зупинки з відчиненими дверима трамвая, тролейбуса і не відчиняти їх до повної зупинки, негайно зупинитися у разі відкривання дверей під час руху; перед зачиненням дверей постійно робити оголошення «Обережно, двері зачиняються».

Згідно з пп. «б» п. 2.3. Правил дорожнього руху для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою транспортною обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

10 вересня 2018 року ОСОБА_1 було подано заяву до Сумського відділу поліції ГУНП України в Сумській області про вчинення адміністративного правопорушення, оскільки водій порушив правила надання послуг та вимог безпеки при наданні послуг з перевезення пасажирів, що тягне за собою відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Суб`єктом відповідальності за завдану шкоду потерпілій є КП СМР «Електроавтотранс», оскільки зазначена юридична особа є власником джерела підвищеної небезпеки, а водій ОСОБА_2 перебувала у трудових відносинах з КП СМР «Електроавтотранс» на час вчинення адміністративного правопорушення.

Крім цього, внаслідок даного правопорушенням ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження. Даний факт підтверджується висновком лікаря-травматолога від 07 вересня 2018 року, яким встановлено діагноз - забій правого променезап`ясного суглобу. Внаслідок отриманих травм, ОСОБА_1 було призначено лікування, а саме, лікування у хірурга за місцем проживання, кеторол гель (протягом 10 днів), таблетки «Фламідез» (5 днів), холод (07 вересня 2018 року), бинтування еластичним бинтом.

З урахуванням всіх обставин, глибини та тривалості моральних та фізичних страждань, обсягу додаткових зусиль та витрат для нормалізації власного способу життя та стану здоров`я, особистісних якостей позивача, беручи до уваги судову практику з зазначених категорій справ позивачка оцінює завдану їй моральну шкоду в розмірі 3000 грн. 00 коп.

Моральна шкода полягає у перенесених моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зав`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Посилаючись на вказані обставини, просить суд стягнути з Комунального підприємства Сумської міської ради «Електроавтотранс» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 329,00 євро (10537 грн. 87 коп. за курсом НБУ на 01 листопада 2018 року) в гривневому еквіваленті на день винесення рішення, судові витрати 3704 грн. 80 коп., моральну шкоду в сумі 3000 грн. 00 коп. Всього на загальну суму 17 242 грн. 67 коп.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 19 листопада2018 року вказаний позов залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків. 26 листопада 2018 року представником позивача надано суду уточнену редакцію позовної заяви.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від13 грудня 2018 року відкрито провадження по справі, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 21 лютого 2019 року, 13 год.00 хв.

04 січня 2019 року від представника відповідача КП СМР «Елктроавтотранс» надійшов відзив на позов, в якому зазначає, що позивачка не надала до справи доказів того, що саме 07 вересня 2018 року о 08 год. 40 хв. вона користувалась послугами відповідача та їхала на тролейбусі №7 у напрямку пр. Курський, та що саме діями водія ОСОБА_2 їй спричинена шкода здоров`ю та майну.

Також вказує на те, що у позовній заяві представник позивача посилається на Правила користування трамваєм і тролейбусом у містах України від 09 жовтня 2006 р. № 329, який втратив чинність 12 грудня 2017 р. на підставі Наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 23 жовтня 2017 року № 277.

Також у позовній заяві представник позивача посилається на висновок травматолога від 07 вересня 2018 року, зроблений о 12 год. 55 хв., як доказ отримання ОСОБА_1 травм 07 вересня 2018 р. при зажимі дверима тролейбуса її руки.

Відповідно до ч 1 ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Підпунктом 2 та 3 ч.2 ст. 76 ЦПК України визначено, що ці дані встановлюються висновками експертів, показаннями свідків.

Такі дані позивачем не надано.

Зі слів позивачки травма трапилась о 8 год.40 хв., до лікарні вона звернулась тільки о 12 год. 55 хв. Відсутні докази того, що травма, яка є у позивачки, відповідно до висновку травматолога виникла за описаних нею обставин і у строк, який нею визначено. Окрім цього, позивачкою не зазначено свідків сталої з нею події 07 вересня 2018 року при користуванні послугами перевезення тролейбусом.

Посилання представника позивача як на доказ досудового врегулювання спору на скаргу позивачки до відповідача від 07 вересня 2018 року за вх. № 182 також не заслуговують на увагу. Цим, на погляд представника позивача доказом, останній вводить суд в оману, говорячи про те, що позивачка зверталась до відповідача з вимогою про відшкодування їй матеріальної та моральної шкоди. Зі скарги позивачки до відповідача вбачається, що позивачка описує ситуацію, яка начебто з нею сталася 07 вересня 2018 року під час користування нею послугами перевезення у тролейбусі. Але просить вжити дисциплінарних заходів до водія тролейбуса та кондуктора. Ніяких доказів на підтвердження своєї скарги на розгляд відповідачу не надає.

Листом від 11 вересня 2018 року № 756 позивачці (скаржниці) надана відповідь.

У позовній заяві представник позивача посилається на той факт, що внаслідок отриманої травми руки позивачка кинула долі належний їх мобільний телефон, який розбився. Проте, до позовної заяви не додано жодних доказів того, що саме внаслідок описаних представником позивача дій відповідача (третьої особи) було пошкоджено майно позивачки.

Крім цього, суду не надано доказів того, що у день 07 вересня 2018 року о 8 год.40 хв. користування послугами з перевезення у позивачки був саме той телефон, пошкодження якого описуються у позовній заяві, і що саме позивачка є його власницею.

Додатком до позовної заяви є аркуш паперу, інформація у якого викладена іноземною мовою. Цей аркуш не переведено на українську мову (тобто мові якою здійснюється судове провадження), не легалізовано відповідно до законодавства України.

У позовній заяві представник позивача посилається на одну з судових витрат - це витрати на правничу допомогу і зазначає її суму в 3000 грн., хоча не надає до суду її розрахунку.

Окрім цього, додатками до позовної заяви є копія договору № 32-09/18 від 07 вересня 2018 р. про надання професійної правничої допомоги, у якому також не зазначено розмір винагороди і з чого саме складається така винагорода. Договір є загальним, а не визначено представництво у конкретній справі чи за конкретним фактом.

У доданій копії квитанції на оплату юридичних послуг в призначенні платежу визначено послуги за рахунок № 17/32-09/18. Адвокатом не надано підтвердження того, що саме з цієї суми ним сплачено податки до бюджету. Що в свою чергу не дає підстав вважати про отримання коштів адвокатом Пулинець Б.А. Подія, яка описується у позовній заяві за участю відповідача та особи (водія), яка працює у відповідача не було. Тобто даний факт є надуманим та не відповідає дійсності та нічим не підтверджується.

Посилаючись на вказані обставини, просить суд у задоволенні позову відмовити у зв`язку з її необґрунтованістю (а.с.38-39).

04 січня 2019 року від третьої особи ОСОБА_2 надійшли пояснення, в яких вона позовні вимоги не визнає, з підстав, що викладені у відзиві відповідача (а.с.36-37).

21 лютого 2019 року протокольною ухвалою суду підготовче засідання відкладено до 22 квітня 2019 року, 13 год. 00 хв. у зв`язку з клопотанням представника позивача про відкладення розгляду справи.

22 квітня 2019 року протокольною ухвалою суду в підготовчому засіданні оголошено перерву до 21 червня 2019 року, 13 год. 40 хв. за клопотанням представника позивача.

21 червня 2019 року протокольною ухвалою суду в підготовчому засідання оголошено перерву до 14 серпня 2019 року, 16 год. 30 хв. для визначення кола осіб, які мають приймати участь у справі та з`ясуванням позиції позивача щодо призначення експертизи.

14 серпня 2019 року протокольною ухвалою суду залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Приватне акціонерне товариство «Страхова компаня «УНІКА», підготовче засідання відкладено до 13 листопада 2019 року у зв`язку з залученням третьої особи по справі.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 13 листопада 2019 року закрито підготовче провадження у справі, призначено дану справу для розгляду по суті на 29 січня 2020 року 15 год.00 хв.

29 січня 2020 року протокольною ухвалою суду в зв`язку з неявкою в судове засідання свідка, по справі оголошено перерву до 24 березня 2020 року, 13 год. 30 вх.

25 березня 2020 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 25 травня 2020 року, 15 год.00 хв. у зв`язку із клопотанням представника позивача та представника відповідача про відкладення.

25 травня 2020 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 13 серпня 2020 року, 13 год. 40 хв. у зв`язку із клопотанням представника відповідача.

13 серпня 2020 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 16 грудня 2020 року, 10 год.00 хв. у зв`язку із клопотанням представника позивача та представника відповідача про відкладення.

16 грудня 2020 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 17 лютого 2021 року, 09 год. 30 хв.у зв`язку з неявкою в суд позивачки та свідка.

В дане судове засідання з`явились представник позивачки адвокат Пулинець Б.А., який позовні вимоги підтримав в повному обсязі, та представник відповідача ОСОБА_3 , який з позовом не згоден з підстав, викладених у відзиві на позов та просив суд відмовити в задоволення позову в повному обсязі.

Позивачка ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 ,, представник третьої особи ПАТ «Страхової компанії «Уніка» в судове засідання не з`явились, про день та час розгляду справи сповіщені судом належним чином.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи вважає, що позов не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Частина 3 ст. 12 ЦПК України встановлює обов`язок кожної сторони довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Також згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу.

Під час судового розгляду судом досліджено матеріали за фактом звернення ОСОБА_1 та її адвоката Пулинець Б.А., які зареєстровані у ЖЕО № 64625 від 07 вересня 2018 року, №64663 від 07 вересня 2018 року, №65480 від 10 вересня 2018 року.

Висновком від 18 вересня 2018 року ст. дільничного офіцера поліції Сумського ВП ГУНП в Сумській області капітана поліції Заруцького С.О. встановлено, що 07 вересня 2018 року до чергової частини Сумського ВП ГУНП в Сумській області надійшло повідомлення від гр. ОСОБА_1 , 1989 р.н., про те, що водій тролейбусу № 7 через неуважність та халатне ставлення до своїх функціональних обов`язків зачинила двері, коли вона виходила на зупинці громадського транспорту по просп. Курському, внаслідок чого їй завдано тілесні ушкодження та пошкоджено мобільний телефон.

07 вересня 2018 року до чергової частини Сумського ВП ГУНП в Сумській області надійшло повідомлення від лікаря ОСОБА_4 про те, що за медичною допомогою звернулась гр. ОСОБА_1 якій встановлено діагноз: забій правого променевого зап`ясткового суглобу. В бесіді з лікарем пояснила, що навпроти Камвольної фабрики в тролейбусі придавило дверми.

10 вересня 2018 року до чергової частини Сумського ВП ГУНП в Сумській області надійшло повідомлення від адвоката гр. ОСОБА_5 - представника гр. ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення з боку водія тролейбуса гр. ОСОБА_2 , яка 07 вересня 2018 року близько 08:40 год., не впевнившись в безпечності закриття дверей тролейбуса, зажала дверми руку гр. ОСОБА_1 в якій в той час знаходився мобільний телефон, і який внаслідок цього впав та отримав пошкодження.

В ході перевірки встановлено, що 07 вересня 2018 року скористалась послугами перевезення тролейбусом, який слідував за маршрутом № 7 «Хіммістечко- Центроліт» під керуванням гр. ОСОБА_2 . Доїхавши до зупинки громадського транспорту «Індустріальний Парк» по просп. Курському тролейбус зупинився. Та під час зупинки тролейбусу гр. ОСОБА_1 почала виходити з тролейбусу. Але в цей час водій зачинила двері. Дверима затисло руку гр. ОСОБА_1 , яка в той час тримала свій мобільний телефон «Samsung А5», внаслідок чого він впав та отримав пошкодження. Опитана гр. ОСОБА_1 повідомила, що дана подія трапилась з провини водія, яка зачинила двері не переконавшись, що всі пасажири вийшли із салону тролейбусу. Внаслідок даного випадку вона отримала тілесні ушкодження у виді забою правого променевого суглобу. Матеріальний збиток внаслідок пошкодження телефону оцінює в 700 доларів США.

У своєму зверненні гр. ОСОБА_5 вказує, що гр. ОСОБА_2 порушила п. 4.7 «Правил користування трамваєм і тролейбусом у містах України» та пп. Б п. 2.3 «Правил дорожнього», що тягне за собою відповідальність передбачену ч. 2 ст. 122 КУпАП.

В ході подальшої перевірки опитана гр. ОСОБА_2 пояснила, що перед тим як натиснути кнопки закриття дверей, вона подивилась в праве дзеркало заднього виду та дзеркало всередині салону, громадян біля дверей не було. Коли двері зачинились помітила, що на вулиці біля третіх дверей стояла жінка, як з`ясувалось гр. ОСОБА_1 . Але при цьому вона нічого не говорила. В салоні громадяни, які знаходились, також нічого не казали. Хоча зазвичай, якщо хтось не встиг вийти або затиснули б двері про пасажири голосно кричать. Тому особливої уваги вона на неї не звернула та продовжила рух за маршрутом. Через деякий час проїжджала біля вказаної зупинки в напрямку «Хіммістечка». На зупинці до неї звернулась гр. ОСОБА_1 яка повідомила, що дверми затиснуло їй руку при виході, внаслідок цього в неї впав телефон та отримав пошкодження. Вона вважає, що гр. ОСОБА_1 вирішила вийти с тролейбусу в момент коли переконавшись, що пасажири не виходять вона нажала кнопки зачинення дверей. Але при цьому, якщо б дверима гр. ОСОБА_1 затисло, то на панелі управління тролейбуса загорівся б червоний індикатор, а цього не було. Двері повторно вона не відчиняла. Тому якби дверима зажало їй руку перед виходом, то їй прийшлось би відчинити двері. Рух тролейбуса вона почала тільки після закриття дверей. Звинувачення з боку гр. ОСОБА_1 вважає необґрунтованими.

В ході проведення перевірки встановлено, що порушень правил дорожнього руху передбачених в ч. 2 ст. 122 КУпАП гр. ОСОБА_2 не вчиняла. Рух тролейбуса вона почала після повного закриття дверей, що підтверджується поясненнями її та гр. ОСОБА_1 . Тому порушення п. 4.7 «Правил користування трамваєм і тролейбусом у містах України» з її боку не було. Інших порушень правил дорожнього руху з її боку також не встановлено. Факту навмисного спричинення тілесних ушкоджень чи заподіяння матеріального збитку з боку гр. ОСОБА_2 також встановлено не було. Таким чином факт порушення законодавства з боку гр. ОСОБА_2 не знайшов свого документального підтвердження. Для відшкодування завданих матеріальних збитків гр. ОСОБА_1 необхідно звертатись в приватному порядку до суду.

Згідно висновку травмотолога КУ СМКЛ № 1 від 07 вересня 2018 року ОСОБА_1 , 1989 року народження, встановлено діагноз: забій правого променевозап`ястного суглобу (а.с. 10 оборот).

22 грудня 2018 року між Комунальним підприємством Сумської міської ради «Електроавтотранс» в особі директора ОСОБА_6 (страхувальник) та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «УНІКА» (страховик) укладено договір добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту, транспортних засобів згідно з Додатком №1 на випадок виникнення цивільної відповідальності Страхувальника за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну третіх осіб внаслідок ДТП, яка сталася за участю транспортного засобу Страхувальника (а.с. 110-111).

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Частиною першою статті 1172 ЦК України передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Згідно вимог ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У ч. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно ст. 1192 ЦК України встановлено, що розмір збитків, які підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 ЦК України, необхідно довести такі факти: а) неправомірність поведінки особи; б) наявність шкоди, під якою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров`я тощо); в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, який є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди; г) вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.

Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

Під час судового розгляду не встановлено обставин того, що подія, внаслідок якої, як стверджує позивачка, їй завдано шкоду, сталася з вини водія КП СМР «Електроавтотранс» ОСОБА_2 . Доводи позовної заяви щодо вчинення водієм порушень Правил дорожнього руху, внаслідок чого позивачці спричинено шкоду у виді тілесних ушкоджень, а також пошкоджень майна, не підтверджені належними та допустимими доказами.

Наданий позивачкою на підтвердження позовних вимог висновок травмотолога від 07 вересня 2018 року не містить достовірних доказів, які б вказували на те, що встановлені у позивачки тілесні ушкодження виникли внаслідок порушень водієм тролейбусу КП «Електроавтотранс» ОСОБА_2 Правил дорожнього руху України та за обставин, зазначених у позові.

Під час судового розгляду судом роз`яснювалося право учасників справи заявити клопотання щодо призначення експертизи для з`ясування факту завдання шкоди за обставин описаних в позовній заяві, визначення вартості пошкодженого телефону, та наслідки не вчинення таких дій, однак вони такого клопотання не заявили, а тому суд приходить до висновку про те, що розмір завданої шкоди позивачці, а також причинний зв`язок між подією та пошкодженням майна позивачки судом не встановлено.

За таких обставин відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивачки матеріальної шкоди.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.п. 3, 9 постанови № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Враховуючи те, що під час судового розгляду не було здобуто доказів на підтвердження обставин завдання позивачці шкоди внаслідок незаконних дій водія КП «Електроавтотранс», заподіяної за наведених у позивній заяві обставин, не підлягають задоволенню і заявлені позовні вимоги про відшкодування шкоди.

За таких обставин в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Комунального підприємства Сумської міської ради «Електроавтотранс» про стягнення матеріальної та моральної шкоди необхідно відмовити в повному обсязі.

Враховуючи вимоги п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, згідно якої у разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача, відсутні підстави для задоволення вимоги про стягнення з відповідача на користь позивачки судових витрат.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 10-13, 19, 76-82, 141, 258, 259, 264, 265, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Комунального підприємства Сумської міської ради «Електроавтотранс» про стягнення матеріальної та моральної шкоди відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Зарічний районний суд м. Суми.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивачка: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Комунальне підприємство Сумської міської ради «Електроавтотранс», місцезнаходження: м. Суми, вул. Харківська, буд. 113, .

Третя особа: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка», місцезнаходження: мю Київ, вул. Саксаганського, 70-А, .

Повне судове рішення виготовлене 02 березня 2021 року.

Суддя А.П.Сидоренко