Єдиний унікальний номер судової справи: 225/3261/21
Номер провадження: 2/225/694/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2021 року м. Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Соляник А.В.,

за участю

секретаря судового засідання Андрієвої Т.О..,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державного підприємства «Торецьквугілля» (юридична адреса: м. Торецьк, вул. Дружби,19, ) про стягнення заборгованості по розрахунковим виплатам та середнього заробітку за час затримки розрахунку,-

ВСТАНОВИВ:

У травні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість по розрахунковим виплатам та середній заробіток за час затримки розрахунку.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 25.06.1997 працював на шахті ДП «шахта «Центральна», в якості учня гірничого робітника 2 р. підземного з повним робочим днем на підземній роботі, з 25.05.2002р. в якості гірничого робітника очисного вибою 5 р. підземного з повним робочим днем на підземній роботі. З 12.03.2021 позивач звільнений за станом здоров`я згідно висновку ЛКК по ст. 40 п. 2 КЗПП України та у зв`язку з виходом на пенсію за віком (наказ № 49 від 12.03.2021р.).

Повного розрахунку при звільненні відповідачем позивача проведено не було, а відтак у ОСОБА_1 з`явилось право для звернення до суду з позовом до ВП «шахта «Центральна» ДП «Торецьквугілля» про стягнення заборгованості по розрахунковим виплатам та середнього заробітку за весь часзатримки розрахунку при звільненні за період з 12.03.2021 року по час повного розрахунку.

Станом на день прийняття позову до розгляду судом, відповідач виплатив позивачу заборгованість по заробітній платі, відповідно до даних карткового рахунку позивача розрахунок за цими виплатами був виконаний відповідачем тільки 27.04.2021р. (тобто с затримкою на 31 роб. день), але розрахунок з позивачем був виконаний не в повному обсязі.

У березні 2021 року ОСОБА_1 отримав професійне захворювання, у зв`язку з яким позивач перебував на лікарняних. Позивачем були своєчасно надані відповідачу оригінали лікарняних листів, а відповідачем були прийняті дані лікарняні листи, однак до теперішнього часу не оплачені позивачу повністю з посиланням на відсутність коштів на підприємстві.

У зв`язку з чим, просив суд стягнути на його користь заборгованість по оплаті лікарняних в сумі 7030,49 грн. та середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні з 12.03.2021 року по день фактичного розрахунку.

Позивач до судового засідання не з`явився, надав заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги щодо стягнення заробітку за час затримки розрахунку підтримав повністю, наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача до судового засідання не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив, однак про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Крім того, представник відповідача надав до суду відзив на позовну заяву, у якому він заперечував у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Дослідив матеріали справи, суд доходить висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Між сторонами по справі виникли правовідносини, які регулюютьсяКЗпП України.

Позивач з 25.06.1997 працював на шахті ДП «шахта «Центральна», в якості учня гірничого робітника 2 р. підземного з повним робочим днем на підземній роботі, з 25.05.2002р. в якості гірничого робітника очисного вибою 5 р. підземного з повним робочим днем на підземній роботі. З 12.03.2021 позивач звільнений за станом здоров`я згідно висновку ЛКК по ст. 40 п. 2 КЗПП України та у зв`язку з виходом на пенсію за віком (наказ № 49 від 12.03.2021р.).

Згідно з довідкою № 7/607 від 08.06.2021 ОСОБА_1 розраховано середньоденну заробітну плату в розмірі 533,87 грн. При звільнені позивачевібуло нараховано:

Компенсація за невикористану відпустку у сумі 396,87 грн.

Місячна допомога за станом здоров`я 12932,20 грн.

трьох місячна допомога як пенсіонеру 38796,61 грн

Стацобстеження 8328,58 грн.

Перерахунок допомоги з тимчасової непрацездатності за перші 5днів з середнього заробітку в сумі 6559,30 грн.

Усього ОСОБА_1 нараховано 67013,56 грн при звільнені.

Середньоденний заробіток на момент звільнення складає 663,19 грн. за мінусом обов`язкових утримань 533,87 грн.

Нараховані кошти ОСОБА_1 були виплачені.

27.04.2021 виплачена стацобстеження з компенсацією за невикористану відпустку у сумі 7512,85 грн.

27.04.2021 виплачена допомога за станом здоров`я у сумі 10000 грн., та трьохмісячна допомога у сумі 31000 грн., а також лікарняні за перші п`ять днів за рахунок коштів підприємства у сумі 5280,24 грн. 08.04.2021.

У травні 2021 року по лікарняним листам з 20.01.2020 по 03.02.2020 зроблено доплату до середнього заробітку у сумі 2205,40 грн., та з 27.02.2020 по 10.02.2020 у сумі 1759,20 грн., за рахунок коштів ФСС ВПТ.

Після сплати ЄСВ до пенсійного фонду ОСОБА_1 буде зроблено доплату по лікарняним листам за період 2020-2021 років у сумі нарахування 7030,49 грн. за рахунок коштів ФСС ВПТ.

Суд дійшов висновку, що має місце неповна оплата днів тимчасової непрацездатності за період з 2020 по 2021 роки на загальну суму 7030,49 грн.

Відтак, позовні вимоги про стягнення заборгованості з оплати лікарняних (оплаті тимчасової непрацездатності) слід задовольнити в сумі 7030,49 грн.

Щодо позовних вимог про стягнення середнього заробітку, суд зазначає наступне.

Частиною другоюстатті 2 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

У структуру заробітної плати входять інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми (частина третя статті 2 цього Закону).

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день його звільнення. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать; в разі невиконання такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.

Виходячи із змісту ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до п. 20Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставіст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Відповідно до ч.3, ч.4.ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За змістомст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістомст.117 КЗпП України в світлі трактування відповідно до п. 20Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", вина роботодавця у затримці розрахунку презюмується, оскільки саме роботодавець має довести відсутність своєї вини.

Суд доходить висновку, що у цій справі відповідачем не доведено відсутність своєї вини у затримці розрахунку з позивачем при звільненні.

Відповідно до позиції Верховного Суду у постанові від 30 січня 2018 року по справі №760/18557/15-ц (провадження № 61-246 св 17) аналіз зазначених норм свідчить про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день звільнення цього працівника. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. При невиконанні такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.

Згідно зі статтею 27 Закону України «Про оплату праці», порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Частиною першою статті 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені встатті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Зазначене свідчить про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день звільнення цього працівника. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать; при невиконанні такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.

Таким чином, суд дійшов висновку, що не проведення своєчасного розрахунку з позивачем по оплаті лікарняних є порушенням статей 47 та 116 Кодексу. У зв`язку з цим позивачу необхідно сплатити середній заробіток за весь час затримки розрахунку належних до сплати сум.

Згідно з п. 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи.

Згідно з п. 2, п. 4 «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Згідно з п. 8 цього Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством на число календарних днів за цей період.

Разом з тим, при обчисленні розміру середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку слід використовувати формулу, за якою обрахуванню підлягає період затримки за робочідні виходячи із середньоденного заробітку. Вказане положення відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові від 21 січня 2015 року № 6-195цс14 та від 1 березня 2017 року 635/2084/16-ц.

За період з 12.03.2021 по 08.07.2021 року середній заробіток ОСОБА_1 за час затримки розрахунку становить 42709,60 грн. (533,87 (середньоденний заробіток) х 50 (кількість робочих днів за період з 12.03.2021 по 08.07.2021 року) = 42709,60 грн.).

Відповідно дост. 129 Конституції Україниоднією із засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеність перед судом їх переконливості.

Повно і всебічно з`ясувавши обставини по справі, дослідив надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача необхідно задовольнити.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню розмір недоплаченої відповідачем суми по оплаті лікарняних (тимчасової втрати працездатності) в сумі 7030,49 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 42709,60 грн.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 908,00 грн.

Керуючись ст.ст.12,13,81,89,141,263 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державного підприємства «Торецьквугілля» (юридична адреса: м. Торецьк, вул. Дружби,19, ) про стягнення заборгованості по розрахунковим виплатам та середнього заробітку за час затримки розрахунку - задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства «Торецьквугілля» (місцезнаходження: 85200, м.Торецьк, вул. Дружби, 19, ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , заборгованість по оплаті лікарняних (оплаті тимчасової непрацездатності) в сумі 7030 (сім тисяч тридцять) гривень 49 копійок та середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 42709 (сорок дві тисячі сімсот дев`ять) гривень 60 копійок.

Стягнути з Державного підприємства «Торецьквугілля» судовий збір на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 в сумі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу (п.15.5ч.1РозділуXIІІ Перехідних Положень ЦПКУкраїни).

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Суддя А.В.Соляник