Провадження № 2/761/686/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2021 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді: Савицького О.А.,

при секретарі: Горюк В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , малолітнього ОСОБА_4 , в інтересах якого діють його батьки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Забігайло Людмили Петрівни, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Морозової Світлани Володимирівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Відділ опіки та піклування Управління праці та соціального захисту населення Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, про визнання договорів дарування квартир недійсними,

ВСТАНОВИВ:

04.06.2019 р. ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , малолітнього ОСОБА_4 , в інтересах якого діють його батьки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Забігайло Л.П., приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Морозової С.В., згідно з яким, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 05.11.2019 р., просить суд: визнати недійсним договір дарування квартири від 27.02.2019 р. № 205, яким ОСОБА_2 передав у власність ОСОБА_4 квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати недійсним договір дарування квартири від 27.02.2019 р. № 209, яким ОСОБА_2 передав у власність ОСОБА_3 квартиру за адресою: АДРЕСА_2 ; визнати договір купівлі - продажу квартири від 24.09.2019 р. № 6150, за яким ОСОБА_3 відчужила на користь ОСОБА_5 квартиру за адресою: АДРЕСА_2 ; скасувати рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Забігайло Л.П. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 45724501 від 27.02.2019 р.; скасувати рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Забігайло Л.П. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 45722650 від 27.02.2019 р.; скасувати рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Морозової С.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 48837191 від 24.09.2019 р.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 05.05.2018 р. між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 був укладений попередній договір купівлі - продажу, відповідно до якого сторони зобов`язуються в строк до 13.07.2018 р. включно укласти договір купівлі - продажу квартири АДРЕСА_3 . 15.06.2018 р., на виконання умов попереднього договору ОСОБА_6 та ОСОБА_2 прибули до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Боднар Н.В., після чого позивачу стало відомо, що ОСОБА_2 не виконав умови п.2.8 попереднього договору та не забезпечив виписку всіх зареєстрованих осіб в квартирі, яка була об`єктом продажу. Так, оскільки ОСОБА_2 запевнив, що до 30.06.2018 р. всі зареєстровані особи будуть зняті з реєстраційного обліку, позивач та ОСОБА_2 уклали договір купівлі - продажу квартири. Разом з тим, позивач вказує, що за рахунок отриманих від продажу квартири № 3 , ОСОБА_2 придбав, 23.06.2018 р. квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , та 01.08.2018 р. квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Проте, станом на дату подачі позову квартира АДРЕСА_3 , належить позивачу на праві приватної власності, але розпоряджатися цією власністю він не має можливості, оскільки в зазначеній квартирі залишається прописана та фактично проживає ОСОБА_7 , яка створює перешкоди у користуванні власністю. У зв`язку з чим, позивач звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва з позовною заявою до ОСОБА_2 з позовною заявою про стягнення упущеної вигоди, разом з заявою про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , та квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .

Дізнавшись про такий позов, ОСОБА_2 уклав: договір дарування квартири від 27.02.2019 р. № 205, яким передав у власність ОСОБА_4 квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ; договір дарування квартири від 27.02.2019 р. № 209, яким передав у власність ОСОБА_3 квартиру за адресою: АДРЕСА_2 . Таким чином, позивач вважає, що вказані договори є недійсними, оскільки були укладені з метою уникнення відповідальності за неналежне виконання умов договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 .

За вказаних обставин, а також посилаючись на те, що договори мають ознаки фіктивності, позивач просить визнати договори дарування недійсними на підставі ст.ст.203, 234 ЦК України.

Ухвалою від 15.07.2019 р. відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

15.10.2019 р. на адресу суду надійшов відзив представника - ОСОБА_2 на позовну заяву, в якому останній виклав свої заперечення проти задоволення позову та просив суд відмовити в його задоволені.

06.11.2019 р.на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останній виклав заперечення щодо доказів та обставин, які викладені в відзиві.

В свою чергу, 12.11.2019 р. надійшли заперечення представника - ОСОБА_2 на відзив, в яких останній виклав свої пояснення, міркування і аргументи щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень і аргументів.

Ухвалою від 07.11.2019 р. задоволено клопотання представника позивача, а саме залучено до участі у справі ОСОБА_5 та приватного нотаріуса КМНО Морозову С.В. як співвідповідачів, а також встановлено сторонам строки для подання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечення на відповідь на відзив та пояснення щодо позову і відзиву.

02.01.2020 р. на адресу суду надійшов відзив представника - ОСОБА_5 на позовну заяву, в якому останній виклав свої заперечення проти задоволення позову та просив суд відмовити в його задоволені.

Ухвалою від 28.05.2020 р. задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів.

Ухвалою від 10.06.2020 р. закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник проти задоволення позовних вимог заперечував та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідач та його представник в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечували та просили суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник третьої особи в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, своїх представник до суду не направили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, у встановленому законом порядку, про причини своєї неявки суд не повідомили.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 25.05.2018 р. ОСОБА_6 та ОСОБА_8 уклали попередній договір купівлі - продажу, відповідно до якого сторони зобов`язуються в строк до 13.07.2018 р. включно укласти договір купівлі - продажу квартири АДРЕСА_3 .

В свою чергу, 15.06.2018 р. ОСОБА_6 та ОСОБА_8 уклали договір купівлі - продажу квартири АДРЕСА_3 .

Відповідно до п.3 вищевказаного договору, за погодженням сторін продаж квартири вчинено за 2 228700,00 грн., що згідно курсу НБУ на день укладення цього договору еквівалентно 85 000,00 доларів США, які повністю сплачені покупцем продавцю до підписання цього договору.

27.02.2019 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Забігайло Л.П. посвідчено договір дарування № 205, яким ОСОБА_2 передав у власність ОСОБА_4 квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

27.02.2019 р. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 уклали договір дарування зі зміною правового режиму майна, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Забігайло Л.П., за реєстровим номером 209, яким ОСОБА_2 передав у власність ОСОБА_3 квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .

Звертаючись до суду позовом, позивач, як на підставу для визнання договорів дарування недійсними, посилався на те, що вони були укладені з метою уникнення відповідальності за неналежне виконання умов договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 , а тому в силу статті 234 ЦК України вважає їх фіктивними.

Згідно з ч.5 ст. 203 Цивільний кодекс України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Статтею 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 ЦК України.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Статтею 6 і ч.1 ст. 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч.1 ст.і 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Дарунком можуть бути рухомі речі, в тому числі гроші та цінні папери, а також нерухомі речі (частина перша статті 718 ЦК України).

Відповідно до ч.2 ст. 719 ЦК України договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Право власності обдаровуваного на дарунок виникає з моменту його прийняття (ч.1 ст. 722 ЦК України).

Статтею 234 ЦК України визначено, що фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Відповідно до правової позиції викладеної Верховним Судом у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, в Постанові від 25.09.2019 р., справа № 750/9204/16-ц, основними ознаками фіктивного правочину є: 1) введення в оману (до або в момент укладення угоди) третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; 2) свідомий намір невиконання зобов`язань договору; 3) приховування справжніх намірів учасників правочину. У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, тобто мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Позивач, який звертається до суду з позовом про визнання правочину фіктивним, повинен довести суду відсутність в учасників правочину наміру створити юридичні наслідки.

Однак, всупереч вищенаведених положень законодавства, будь-яких належних та допустимих доказів, які б підтверджували ту обставину, що договори дарування були вчинені з метою приховання справжніх намірів учасників правочину, а саме для уникнення відповідальності за неналежне виконання умов договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 , стороною позивача суду надано не було.

Крім того, матеріали справи не містять доказів того, що подаровані квартири ОСОБА_2 придбані на кошти отримані від продажу квартири АДРЕСА_3 .

Разом з тим, до вимог ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 2 ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За змістом ст.ст. 76, 77 ЦПК України, суд встановлює наявність або відсутність обставин, котрими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилався позивач як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 95, 141, 229, 258, 259, 263-266, 268, 273, 352, 354, ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_9 в задоволенні позову до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , малолітнього ОСОБА_4 , в інтересах якого діють його батьки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Забігайло Людмили Петрівни, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Морозової Світлани Володимирівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Відділ опіки та піклування Управління праці та соціального захисту населення Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, про визнання договорів дарування квартир недійсними.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Києва протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Суддя: