Провадження № 2/761/9471/2021
У Х В А Л А

22 червня 2021 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Саадулаєв А.І., розглянувши питання про прийняття до провадження цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН», про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору,

встановив:

В грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва із позовом до ТОВ «МІЛОАН», про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору №2381576 від 14 вересня 2020 року.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 29 грудня 2020 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, встановлено процесуальні строки для подання заяв по суті справи.

25 січня 2021 року до Солом`янського районного суду міста Києва надійшов відзив на позовну заяву, в якому ТОВ «МІЛОАН» зазначило, що указана справа належить до територіальної юрисдикції Шевченківського районного суду м. Києва, за місцезнаходженням відповідача ТОВ «МІЛОАН».

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 23 лютого 2021 року матеріали справи направлено за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Києва.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18 червня 2021 року матеріали справи передано до провадження судді Саадулаєва А.І.

Під час вивчення матеріалів вказаної позовної заяви було встановлено, що вони не відповідають вимогам ст. 175, 177 ЦПК України.

Відповідно до приписів ч.2 ст. 9 Закону України «Про судовий збір», суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

У відповідності до положень ч.4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивачем заявлено позовну вимогу немайнового характеру, про визнання кредитного договору недійсним.

Також позивач посилається на наявність підстав для звільнення від сплати судового збору, оскільки відповідно до ч.3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Згідно преамбули Закону України «Про захист прав споживачів» цей закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

За змістом п. 22 ч. 1ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Отже, на момент укладення спірного договору, відносини між кредитодавцями, кредитними посередниками та споживачами під час надання послуг споживчого кредитування регулюються спеціальним Законом України «Про споживче кредитування», а не Законом України «Про захист прав споживачів».

Згідно з п. 1, ч. 2 ст. 3 Закону України «Про споживче кредитування» цей закон не поширюється на договори, що містять умову про споживчий кредит у формі кредитування рахунку зі строком погашення кредиту до одного місяця.

Разом з цим, умовами п.1.4 кредитного договору №2381576 від 14 вересня 2020 року, який оспорюється позивачем, кредит надається строком на 30 днів з 14 вересня 2020 року.

Таким чином, оскільки кредитний договір був укладений на строк до одного місяця (30 днів), на нього не поширюється сфера дії Закону України «Про споживче кредитування» та до указаних відносин не застосовується Закон України «Про захист прав споживачів».

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для застосування положення ч.3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Отже, між позивачем та відповідачем виник спір, який не стосується захисту прав споживача.

Вказані обставини дають підстави прийти до висновку, що позивачем подано позовну заяву немайнового характеру, за яку відповідно до Закону України «Про судовий збір» справляється судовий збір.

Так, відповідно до пп. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, судовий збір сплачується за ставкою 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на момент звернення із вказаною позовною заявою становить 840,80 грн.

Судовий збір за вказану вимогу має бути сплачено позивачем на рахунок за реквізитами: отримувач коштів: ГУК у м.Києві/Шевченк.р-н/22030101; Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача МФО: 899998; рахунок отримувача: UA0026011; код класифікації доходів бюджету: 22030101; призначення платежу: *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Шевченківський районний суд міста Києва (назва суду, де розглядається справа).

Відповідно до положень статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

У разі незгоди із ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва про залишення позовної заяви без руху, позивач має право оскаржити вказану ухвалу в частині визначення розміру судових витрат.

Керуючись ст.ст. 175, 177, 185 ЦПК України, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН», про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору - залишити без руху і надати позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити позивачу, що у разі не усунення недоліків у встановлені строки, позовна заява буде вважатися неподаною і повернута.

Ухвала підлягає оскарженню в частині визначення розміру судових витрат.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення та підписання суддею.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: