22-ц/804/1526/21
265/6107/19

Головуючий у І інстанції Шиян В. В. Єдиний унікальний номер 265/6107/19
Номер провадження 22-ц/804/1526/21
Доповідач Барков В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2021 року м. Маріуполь

Донецький апеляційний суд в складі:

головуючого судді Баркова В. М.,

суддів Лопатіної М. Ю.,

Ткаченко Т. Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в місті Маріуполі апеляційну скаргу акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 13 жовтня 2021 року у справі за позовом акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2019 року позивач акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (надалі АТ КБ «Приват Банк») звернувся до суду із позовом до відповідачки ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором посилаючись на те, що на підставі договору б/н від 06 грудня 2005 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 25 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором, станом на 15 серпня 2019 року утворилася заборгованість в сумі 63 899 грн. 34 коп., яка складається із 16 383 грн. 77 коп. заборгованості за тілом кредиту; 24 570 грн. 14 коп. заборгованості за пенею, 625 грн. 22 коп. пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. фіксована частина та 3 019 грн. 02 коп. процентна складова, які позивач і просив стягнути з відповідачки разом із судовими витратами, пов`язаними із зверненням до суду у розмірі 1 921 грн.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 13 жовтня 2021 року у задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» відмовлено.

В апеляційній скарзі представник АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову. Апеляційна скарга мотивована тим, що суд не взяв до уваги надані позивачем докази користування відповідачкою карткою банку з яких вбачається, що останнє погашення кредиту відбулось 25 листопада 2018 року. Крім того вважає, що оскільки відповідачкою було підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг з використанням кредитки «Універсальна», заборгованість нею не оспорювалася, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначає, що рішення суду першої інстанції обґрунтоване та законне, ухвалене з урахуванням усіх доказів по справі.

Відповідно до ч. 13 ст. 7, ч. 1, 3 ст. 368, ч. 1 ст. 369 ЦПК України справа розглядається апеляційним судом в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення з наступних підстав.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини справи, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин та інші.

У відповідності з вимогами ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що згідно розрахунку АТ КБ «Приватбанк», станом на 30 червня 2007 року (час закінчення строку дії кредитної картки № НОМЕР_1 виданої за кредитним договором №б/н від 06 грудня 2005 року) у відповідачки відсутня заборгованість за кредитом. Крім того, 05 травня 2011 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладений інший договір, а не додаткова угода про подовження строку дії договору від 06 грудня 2005 року. Посилань на пролонгацію договору від 06 грудня 2005 року заява від 05 травня 2011року не містить.

З такими висновками суду не можна не погодитися.

Судом встановлено, що АТ «ПриватБанк» звернулося до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 у зв`язку з неналежним виконанням нею своїх зобов`язань за кредитним договором б/н від 06 грудня 2005 року.

На підтвердження своїх позовних вимог позивачем надана анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у «ПриватБанку» із оформленням платіжної картки «Універсальна» 30 днів пільгового періоду № НОМЕР_1 з кредитним лімітом в розмірі 4 000 гривень, базова процентна ставка 3,0% на місяць на залишок заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки тобто до червня 2007 року (а.с.13, 135).

Як вбачається із наданого розрахунку заборгованості, станом на червень 2007 року ОСОБА_1 заборгованості за кредитом по кредитній картці № НОМЕР_1 не мала (а.с. 5-10).

Даних про те, що дію картки № НОМЕР_1 було продовжено або відповідачкою отримано іншу картку із строком дії з липня 2007 року матеріали справи не містять. Наступну картку № НОМЕР_2 ОСОБА_1 отримала лише 11 серпня 2011 року (а.с. 135).

Позивачем було надано суду ще одну заяву про укладення кредитного договору б/н від 05 травня 2011 року, згідно якої відповідачка отримала кредитну картку на яку встановлено кредитний ліміт шляхом підписання іншої «Анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у «ПриватБанку» яка підписана ОСОБА_1 та працівником банку. У цій заяві вказано, що ця заява разом із Памяткою клієнта, умовами та Правилами надання банківських послут, а також Тарифами складають між нею та банком Договір про надання банківських послуг. На підставі цієї заяви була видана інша картка № НОМЕР_2 , дата відкриття картки 11 серпня 2011 року, термін дії картки листопад 2014 року.

Зазначене вказує на те, що 05 травня 2011 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 був укладений інший договір, а не додаткова угода про подовження строку дії договору від 06 грудня 2005 року.

Згідно із статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У справі що переглядається, предметом доказування, серед іншого, є факт пролонгації первісного кредитного договору від 06 грудня 2005 року.

Належними доказами в цьому випадку можуть бути відомості відносно письмової згоди відповідачки щодо пролонгації договору б/н від 06 грудня 2005 року та зміни його умов шляхом укладення договору б/н від 5 травня 2011 року.

Проте таких доказів позивачем суду не надано.

З довідки банку вбачається, що в червні 2005 року відповідачці була видана картка строком до червня 2007 року (а.с. 135).

Крім того, апеляційний суд не приймає до уваги довідку банку про термін дії картки № НОМЕР_1 , оскільки вона не містить підпису представника банку та печатки (а.с. 143).

Оскільки підставою позову є анкета-заява від 06 грудня 2005 року, а заборгованість за цим договором відсутня, інші доводи апеляційної скарги правового значення не мають.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції щодо неналежності відповідача не спростовують, оскільки всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України не підтверджуються належними та допустимими доказами.

Таким чином, колегія суддів вважає, що судове рішення ухвалене з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи не належать до тих підстав, з якими закон пов`язує можливість скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст. 374, 367, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 13 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 13 липня 2021 року.

Судді В. М. Барков

М. Ю. Лопатіна

Т. Б. Ткаченко