Провадження № 2/235/99/21
Справа № 235/5948/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 березня 2021 року м. Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

у складі: головуючого - судді Назаренко Г.В.

за участю секретаря Овчаренко В.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

представника третьої особи Варюха С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування виконавчого комітету Покровської міської ради Донецької області, про визначення місця проживання малолітньої дитини та зобов`язання передати дитину матері та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування виконавчого комітету Покровської міської ради Донецької області, про визначення місця проживання малолітньої дитини, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про визначення місця проживання малолітньої дитини.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з квітня 2017 року по січень 2019 року перебувала у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_5 .

Після народження сина вона мешкала разом з відповідачем за місцем його реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , де також зареєстрована їх спільна дитина.

На даний час вона не працює і перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні дитини в сумі 860 грн.

Від попереднього шлюбу вона має двох дітей 2010р.н. та 2012р.н., та є багатодітною матір`ю, отримує державну допомогу у розмірі 1700 грн.

У січні 2019 року вона у зв`язку із хворобою своєї бабусі вимушена була переїхати до неї у будинок за місцем своєї реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , де після її смерті залишилась проживати в будинку разом із своїми дітьми. Згодом стосунки між нею та відповідачем зіпсувалися, і вони перестали проживати як співмешканці, при цьому їх спільний син залишився проживати із нею.

Відповідач не був проти, щоб їх спільна дитина мешкала разом із нею. Він досить часто навідував сина, забирав його на вихідні, іноді купував одяг та продукти харчування. Вона ніколи не перешкоджала його участі у спілкуванні та вихованні дитини, до суду щодо стягнення аліментів з ОСОБА_3 не зверталась.

26 липня 2020 року ОСОБА_3 як завжди приїхав до сина, забравши його до себе додому, але у договірний час дитину не повернув, після чого вона неодноразово приходила до нього додому, але той дав їй побачитись з дитиною лише один раз (при зустрічі дитина була дуже налякана). На той момент відповідач не дозволив їй забрати хлопчика, та щоб не травмувати дитину вона змушена була залишити сина у батька. На всі спроби повернути дитину, побачитись з ним знову або поговорити телефоном відповідач чинить їй перешкоди.

Між ними склалися складні стосунки, тому вона вимушена була звернутись до Покровського ВП ГУНП в Донецькій області та до служби у справах дітей Покровської міської ради Донецької області, із заявою про повернення сина, але ніякої допомоги в цьому не отримала, та їй було рекомендовано звернутися до суду для вирішення даного питання. За її зверненням службою у справах дітей був складений акт обстеження умов проживання, за результатом якого за місцем її мешкання створені необхідні умови для проживання малолітніх дітей.

На даний час дитина знаходиться у відповідача. Останній раз вона бачила хлопчика ще 15 серпня 2020 року. Мирно вони з відповідачем цей спір вирішити не вдалось - останній повністю обмежив її спілкування з сином, на всі спроби повернути дитину чи побачитись з нею, відповідач їй в цьому перешкоджає. Таким чином, їх стосунки значно вплинули на їх можливість домовитися щодо визначення місця проживання дитини, що змусило її звернутися до суду, щоб встановити місце проживання дитини із нею.

Дитині необхідний постійний зв`язок із нею, саме вона і саме у такому віці формує майбутню особистість дитини відчуття захищеності, впевненості та довіри до світу, і розлучення дитини та матері може спричинити дитині важкі порушення у вигляді розладів поведінки та емоцій.

Вона знаходиться у декретній відпустці за дитиною, тому має можливість приділяти достатньо часу для виховання дитини, спілкування із нею, часу для прогулянок, є час навчати дитину до самостійності. Вона має можливість забезпечити належні умови проживання, виховання та розвиток дитини, оскільки має постійне місце проживання, постійне місце роботи, стабільні доходи, не має шкідливих звичок, спиртними напоями та наркотичними засобами не зловживає, позитивно характеризується за місцем роботи та місцем мешкання. Крім того, характеристики з місця навчання старших дітей характеризують її як турботливу мати, яка достатньо приділяє уваги вихованню та начинню дітей, діти завжди охайні, забезпечені всім необхідним для навчання приладдям, завжди мають кошти для сніданків.

Відповідач же працює в ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» підземним працівником позмінно. Так, згідно Правилам внутрішнього розпорядку для робітників, інженерно-технічних працівників і службовців ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» встановлено, що режим роботи підземних працівників у середньому складає не менш 9 годин, і це без урахування часу, що витрачається ним на пересування до роботи і назад. При цьому можливі зміни як у денній, так і у нічний час, які визначаються графіками змінності, затвердженими адміністрацією підприємства. Крім того, після нічної зміни потрібен відпочинок, це все веде до того, що більш часу дитина все ж знаходиться з матір`ю відповідача ОСОБА_6 , якій вже 71 рік, або можливо зовсім з іншою людиною. Дитині всього два роки, вона потребує постійного догляду, самостійно справлятися з особистими потребами ще не вміє, під час хвороби потребує стороннього догляду. В силу свого віку хлопчик допитливий, ініціативний, активний, дуже вразливий. З дитиною треба ходити гуляти, розвивати згідно її віку. Враховуючи, що батько працює, а дитина в його відсутність досить багато часу проводить з бабусею, виникає питання - чи може жінка у престарілому віці достатньо приділяти уваги такій маленькій дитині, встигати за дитиною під час активної прогулянки, забезпечити загальний розвиток дитини, в разі потреби займатися її лікуванням, відвідати лікаря.

Вона не заперечує проти подальшого спілкування батька з дитиною, участі у вихованні, тому вважає, що хлопчику потрібні любов та турбота з боку обох батьків.

Вважала, що на даному етапі малолітній дитині, враховуючи його вік та потреби у повсякденному житті, потрібні перш за все материнська ласка та насамперед жіночий догляд - регулярне та своєчасне харчування, дотримання правил гігієни, постійний нагляд, а тому зараз дитині буде краще проживати із нею.

З урахуванням уточнених позовних вимог просила визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із нею за адресою: АДРЕСА_2 , та зобов`язати відповідача передати їй дитину (а.с.2-5, 38).

У встановлений судом строк ОСОБА_3 подав зустрічний позов до ОСОБА_1 про визначення місця проживання малолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з квітня 2017 року по січень 2019 року ОСОБА_1 перебувала з ним у фактичних шлюбних відносинах.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_5 .

Після народження сина вони мешкали за місцем його реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , де також зареєстрована їх спільна дитина.

На даний час позивач не працює і перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до трьох років, отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні дитини 860 грн. Від попереднього шлюбу ОСОБА_1 має ще двох дітей 2010р.н. і 2012р.н., та є багатодітною матір`ю та отримує державну допомогу у розмірі 1700 грн.

У січні 2019 року ОСОБА_1 під приводом хвороби своєї бабусі переїхала до неї в будинок за місцем своєї реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , де після її смерті залишилась мешкати в будинку разом зі своїми старшими дітьми та їх спільною дитиною ОСОБА_5 .

У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 відмовилась повернутися до його будинку, стосунки між ними зіпсувалися, і вони перестали проживати як співмешканці, при цьому їх спільний син залишився проживати з ОСОБА_1 .

Він був проти того, щоб ОСОБА_1 азом з їх сином мешкали окремо, і просив її повернутися додому, але вона з невідомих причин відмовилась.

Він досить часто навідував сина, забирав його на вихідні дні, купував одяг та продукти харчування та забезпечував його усім необхідним.

ОСОБА_1 знаходиться у декретній відпустці по догляду за їх спільною дитиною і крім того має на утриманні ще двох неповнолітніх дітей, тому вважав, що вона не має можливості приділяти достатньо часу для виховання дитини, спілкування із нею, часу для прогулянок.

Також, за його думкою, вона не має можливості забезпечити належні умови проживання, виховання та розвитку дитини, оскільки вона не має стабільного доходу, а ті гроші, які вона отримує від держави, вона повинна витрачати ще й на своє утримання та на утримання своїх двох неповнолітніх дітей.

Він працює в ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» підземним працівником і має достатній дохід, щоб належним чином забезпечити розвиток дитини та її виховання.

Також разом із ним в будинку мешкає його мати ОСОБА_6 , яка за його відсутність на роботі доглядає за онуком.

Крім того, 26 липня 2020 року він як завжди приїхав до сина, а, забравши його додому при переодяганні побачив у нього на ногах синці від ударів. На його звернення ОСОБА_1 так і не змогла йому нічого пояснити.

Після цього випадку він дитину їй не повернув та звернувся до лікаря для надання допомоги сину, а потім - до поліції із заявою про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за спричинення тілесних ушкоджень.

За даним фактом Покровським ВП ГУНП відкрито кримінальне провадження за ч.1 ст.125 КК України та призначена судово-медична експертиза.

Також за даним фактом він звертався до служби у справах дітей Покровської міської ради. На його звернення йому надали відповідь, що з ОСОБА_1 проведено бесіду щодо запобігання скоєння насильства відносно малолітнього ОСОБА_5 .

На підставі наведеного, заперечуючи проти первісного позову, просив визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із ним за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.43-46).

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_7 пояснила, що питання визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розглядалось на засіданні комісії з питань захисту прав дитини, яке відбулось 08.10.2020р. в присутності обох батьків. З`ясовано, що з липня 2020 року по теперішній час ОСОБА_5 проживає разом з батьком за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно акту обстеження умов проживання від 30.07.2020р. за даною адресою створено необхідні умови для проживання малолітньої дитини. Зі слів ОСОБА_1 батько дитини 26 липня 2020 року за домовленістю взяв сина до себе додому та відмовився повертати у домовлений час. Мати зазначала, що ОСОБА_3 сам дитину не доглядає, оскільки працює, доглядом займається прабаба ОСОБА_6 , 1949р.н., а також ОСОБА_3 перешкоджає її спілкуванню з сином. Мати наполягала повернути дитину у свою родину. Батько ОСОБА_3 пояснив, що на його думку мати не дбає про дитину, не слідкує за порядком у помешканні, в процесі виховання дітей допускає фізичні покарання, з приводу чого він змушений був звернутися до поліції із заявою по факту спричинення тілесних ушкоджень сину, тому вважав, що в інтересах сина йому буде краще проживати разом із ним, не заперечував проти спілкування матері з дитиною. На підставі вищезазначеного, враховуючи рекомендації комісії з питань захисту прав дитини, орган опіки та піклування виконкому Покровської міської ради дійшов висновку щодо визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із батьком ОСОБА_3 .

Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 3 грудня 2020 року зустрічний позов прийнято до спільного розгляду з первісним позовом, вимоги за зустрічним позовом об`єднані в одне провадження з первісним позовом (а.с.72).

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 підтримали позов, а зустрічний позов не визнали, просили у ньому відмовити.

ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 первісний позов не визнали, підтримали зустрічний позов, просили його задовольнити.

Заслухавши учасників справи, дослідивши письмові докази і допитавши свідків, і оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку про те, що первісний позов підлягає задоволенню частково, а в зустрічному позові необхідно відмовити з огляду на наступне.

Сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу з квітня 2017 року по січень 2019 року, мають малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про його народження, виданого 12 червня 2018 року Покровським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (а.с.11, 47).

Малолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 разом із батьком ОСОБА_3 , 1977р.н., бабою ОСОБА_6 , 1949р.н., ОСОБА_8 , 1970р.н. (а.с.12, 55).

З липня 2020 року малолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом із батьком ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 разом із своїми дітьми від першого шлюбу ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьком ОСОБА_11 , 1969р.н. (а.с.9-10, 14).

Згідно акту обстеження умов проживання, складеного 5 серпня 2020 року спеціалістами ССД Покровської міської ради, житло за адресою: АДРЕСА_2 , складається з трьох кімнат, в будинку наявні енергопостачання, водопостачання, пічне опалення. Санітарно-гігієнічні умови проживання відповідають нормам, будинок потребує косметичного ремонту. В будинку є необхідні меблі, побутова техніка, телевізор, пральна машина, водонагрівальний бак, мікрохвильова і газова піч, запаси харчових продуктів. У дітей є окремі спальні місця, зі слів матері молодша дитина ділить спальне місце із нею, є два письмових столи, планшет, іграшки. За цією адресою проживають: мати ОСОБА_1 , 1992р.н., діти ОСОБА_9 , 2010р.н., ОСОБА_10 , 2012р.н.; малолітній ОСОБА_5 , 2018р.н. проживає разом із батьком. Зі слів ОСОБА_1 її батько з мачухою мешкають у будівлі літньої кухні, спільного господарства з ним не ведуть. За даною адресою створені необхідні умови для проживання малолітніх дітей (а.с.17).

ОСОБА_1 працює прибиральником службових приміщень Загальноосвітньої школи 1-Ш ступенів № 12 Покровської міської ради Донецької області з 12 серпня 2016 року по теперішній час, по 20 травня 2021 року знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку, що підтверджується довідкою Загальноосвітньої школи 1-Ш ступенів № 12 Покровської міської ради Донецької області № 101 від 04.09.2020р. (а.с.18), отримує заробітну плату в розмірі: грудень 2020 року - 4028,39 грн, січень 2021 року - 5064,25 грн.

ОСОБА_1 за місцем проживання та роботи, а також за місцем навчання старших дітей характеризується позитивно (а.с.19-22).

Згідно довідок Управління соціального захисту населення Покровської міської ради Донецької області № 3169 від 15.09.2020р. та № 407.09 від 07.09.2020р. ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Покровської міської ради Донецької області та отримує допомогу при народженні дитини у розмірі 860 грн на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по 31.05.2021р.; допомогу на дітей, які виховуються у багатодітних сім`ях, на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по 31.05.2024р. у розмірі 1700 грн (а.с.13, 23, 24).

Згідно довідки КНП «Медичний центр з профілактики та лікування залежності у м. Краматорськ» у м. Покровськ від 12.10.2020р. № 1998 ОСОБА_1 , 1992р.н., у КНП «Медичний центр з профілактики та лікування залежності у м. Краматорськ» у м. Покровськ за спеціалізованою наркологічною допомогою не зверталася, лікарем-наркологом не оглянута, на обліку не перебуває (а.с.69).

Свідок ОСОБА_12 показала суду, що знає ОСОБА_1 ще зі школи. ІНФОРМАЦІЯ_7 вона святкувала свій день народження, куди була запрошена також й ОСОБА_1 . Приблизно о 17-18 годині до неї додому приїхав на велосипеді ОСОБА_3 , якому ОСОБА_1 передала сина. При цьому дитина була здорова, ніяких тілесних ушкоджень на тілі хлопчика вона не бачила. На другий-третій день вони ходили разом з ОСОБА_1 до поліції з приводу того, що батько дитини не повернув його назад матері. Вони часто зустрічаються з ОСОБА_1 , і вона ніколи не бачила, щоб та застосовувала фізичну силу до своїх дітей. Діти ОСОБА_1 завжди чисті, доглянуті, нагодовані. За фактом заподіяння тілесних ушкоджень дитині її викликали в поліцію, де вона давала показання про те, що, ймовірно, тілесні ушкодження дитина отримала, коли каталась на дитячому автомобілі, коли його штовхали інші присутні на дні народженні діти. Зазначила, що стан матері пригнічений тим, що вона не може бачити та виховувати свою молодшу дитину, а старші діти дуже переживають з цього приводу.

З показань свідка ОСОБА_13 слідує, що позивач - її колишня невістка, яка від шлюбу з її сином має сина ОСОБА_9 і дочку ОСОБА_10 , а також наймолодшого ОСОБА_5 . Вона спілкується з ОСОБА_1 , ходять одна до одної в гості і може сказати, що та добре ставиться до дітей, виховує їх, діти охайні, здорові, ситі. Вона ніколи не бачила, щоб ОСОБА_1 застосовувала до дітей фізичну силу.

Свідок ОСОБА_17 показала, що позивач є її сусідкою, яка має трьох дітей. Діти - доглянуті, охайні, скромні. Вона буває вдома у позивача і може зазначити, що в будинку чисто, комфортно, будинок містить побутову техніку, дитячі місця для розвитку та відпочинку, діти мають книжки, пазли, конструктор. ОСОБА_1 лагідно ставиться до дітей, вона ніколи не бачила, щоб мати застосувала до дітей фізичне насильство, зловживала спиртними напоями.

Свідок ОСОБА_11 показав, що його дочка ОСОБА_1 разом із трьома дітьми мешкає у будинку АДРЕСА_2 , а він із співмешканцею - в літній кухні на території цього ж домоволодіння. ОСОБА_1 не перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , проживала в його будинку. Під час спільного проживання у них народився син ОСОБА_5 , 2018р.н. Після розставання хлопчик став проживати разом із матір`ю, а батько відвідував його. В один із днів липня 2020 року відповідач забрав хлопчика і не повернув додому. Наступного дня ОСОБА_3 приїжджав до них додому, показував фото в телефоні, на якому нібито наявні тілесні ушкодження на тілі дитини. Особисто він вважає, що дитині треба жити з матір`ю, так як вона турботлива, любляча мати, яка займається вихованням дітей. Він ніколи не бачив, щоб діти жалілись на мати, і щоб вона застосовувала до них фізичну силу. Не дивлячись на те, що дня викрадення дитини він не спілкується з ОСОБА_3 , але може охарактеризувати його як люблячого батька.

Згідно акту обстеження умов проживання, складеного 8 жовтня 2020 року КУ Покровський координаційний комітет самоорганізації населення за № 5503 за адресою: АДРЕСА_1 , з липня 2020 року проживає дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із батьком ОСОБА_3 та бабою. Коли батько на роботі - дитина знаходиться під наглядом бабусі, яка добре за ним піклується. Хлопчик завжди охайний, нагодований. Кожного дня з дитиною прогулюються вулицею або на дитячому майданчику з татом або бабусею. Хлопчик здоровий, активний, веселий. Батько і бабуся займаються розвитком дитини. Матір бачили один раз коли приходила навідати дитину і намагалась з нею втекти. Сім`я характеризується з позитивної сторони, скарг від сусідів та мешканців у квартальний комітет не надходило (а.с.53).

У відповідності до довідки ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» від 06.08.2020р. № 4586 ОСОБА_3 працює в ПрАТ «ШУ «Покровське» електрослюсарем підземним з 9 квітня 2012 року, отримує заробітну плату: червень 2020 року - 15780,84 грн, липень 2020 року - 17542,92 грн (нарахований дохід) (а.с.49).

Правилами внутрішнього розпорядку для робітників, інженерно-технічних працівників і службовців ПАЬ «ШУ «Покровське» встановлено що режим роботи підземних працівників у середньому складає не менше 9 годин без врахування часу, що витрачається на пересування до роботи і назад (а.с.26-28).

ОСОБА_3 за місцем проживання та роботи, а також за місцем навчання старших дітей характеризується позитивно (а.с.50, 51), згідно сертифікату про проходження профілактичного наркологічного огляду 2 Серія РРТ від 211770, виданого КНП «Медичний центр з профілактики та лікування залежності м. Краматорськ» у м. Покровськ 04.08.2020р., протипоказань до наркологічних захворювань не має (а.с.48).

Баба хлопчика ОСОБА_6 , 1949р.н., яка мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , позитивно характеризується за місцем проживання (а.с.52).

Згідно відповіді Покровської міської ради Донецької області від 20.08.2020р. № А-783-11 малолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом із ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_3 . Обстеження матеріально-побутових умов показало, що за вищевказаною адресою ОСОБА_3 створені необхідні умови для проживання малолітньої дитини. Мати малолітнього ОСОБА_1 мешкає за адресою: АДРЕСА_2 . Обстеження матеріально-побутових умов показало, що за вищевказаною адресою створено необхідні умови для проживання малолітніх дітей. З ОСОБА_1 проведено бесіду щодо запобігання скоєння насильства відносно малолітнього ОСОБА_5 . Робота щодо соціального захисту малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжується (а.с.54).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Згідно зі статтею 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно з положеннями частини першої статті 3, частини першої статті 9 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками в супереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

При вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них дитина залишається, суд, виходячи із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б якнайкращим інтересам дитини. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

Суд зобов`язаний надати можливість дитині висловити свою думку при вирішенні питань, які її стосуються, і приділяти цій думці належну увагу.

Відповідно до частин першої та другої статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання.

У рішенні ЄСПЛ від 2 лютого 2016 року у справі «N.TS. та інші проти Грузії» зазначено, що обов`язок національних органів влади вживати заходів для полегшення возз`єднання, однак, не є абсолютним. Возз`єднання одного з батьків з дитиною, яка деякий час прожила з іншими особами, може бути неможливо реалізувати негайно і може знадобитися проведення підготовчих заходів для цього. Характер та обсяг такої підготовки залежатимуть від обставин кожного випадку, але розуміння та співпраця всіх зацікавлених сторін завжди буде важливим компонентом. Хоча національні органи влади повинні зробити все можливе для сприяння такому співробітництву, будь-яке зобов`язання щодо застосування примусу в цій сфері має бути обмеженим, оскільки інтереси, а також права і свободи всіх зацікавлених осіб повинні бути враховані, а особливо найкращі інтереси дитини та її права. Якщо контакти з батьками можуть загрожувати цим інтересам або втручатися в ці права, національні органи влади повинні дотримуватись справедливого балансу між ними (див. посилання Hokkanen, п. 58). Найкращі інтереси дитини повинні бути першочерговими і, залежно від їхньої природи та серйозності, можуть перевищувати права їхніх батьків (див. серед інших, Ольссон (№ 2), § 90, Ignaccolo-Zenide, § 94, Plaza v. Poland, № 18830/07, п. 71, 25 січня 2011 р., І Manic, § 102).

Відповідно до статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини.

Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (стаття 155 СК України).

Отже, батьки дитини не тільки мають право на виховання дитини та й обов`язок виховувати дитину у атмосфері поваги до її прав, її людської гідності, в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї родини, сім`ї, свого народу та Батьківщини.

Поведінка батьків, їх авторитет відіграє суттєву роль у вихованні дитини, адже дитина не має самостійного досвіду соціальної поведінки, а тому успадковує досвід і поведінку авторитетних для неї батьків.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

На підтвердження застосування з боку матері дитини фізичної сили ОСОБА_3 надані наступні докази: витяг з ЄРДР за фактом заподіяння тілесних ушкоджень у кримінальному провадженню № 0000443, зареєстрованого 08.10.2020р. за заявою ОСОБА_3 , витяг з історії розвитку дитини, копія висновку судово-медичної експертизи № 195 від 2 листопада 2020 року, проведеної в рамках кримінального провадження № 0000443 від 8 жовтня 2020 року, копія відповіді Покровського ВП ГУНП в Донецькій області від 19.08.2020р. № 28018/401 (а.с.56-58-60).

Разом з тим, доказів того, що ці тілесні ушкодження були заподіяні дитині саме його матір`ю ОСОБА_1 або внаслідок її неналежного виконання батьківських обов`язків щодо виховання дитини, суду надано не було.

У висновках, що містяться у постанові Великої Палати Верховного суду від 17.10.2018р., справа № 402/428/16-ц, говориться про те, що при визначенні місця проживання дитини першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини в силу вимог статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989р.

З урахуванням обставин справи, а саме віку дитини, в якому вона особливо прив`язана до матері, відчуває потребу у її постійній присутності, дотиках, обіймах, ласці і турботі, яка закладає у дитині основні навички орієнтування та поводження себе у суспільстві, дає уявлення про події у світі, формує її як особистість і таке інше; неможливості розірвання тісний родинний зв`язок дитини зі старшими братом та сестрою, від спілкування з якими дитина здатна отримувати радість, бути більш розвинутою, згуртованою, захищеною, відчувати взаємовиручку; зайнятості батька на роботі, де він працює позмінно і неможливості у зв`язку з цим в достатній мірі приділяти належну увагу малолітній дитині, суд дійшов висновку про наявність підстав для визначення місця поживання малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із матір`ю ОСОБА_1 , що відповідає найкращим інтересам дитини.

Положеннями частин 4-6 ст.19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

На виконання вимог ст.19 СК України органом опіки та піклування виконавчого комітету Покровської міської ради Донецької області наданий висновок про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 01.03.2021р. № 01/26-235, в якому орган опіки та піклування виконкому Покровської міської ради дійшов висновку визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із батьком ОСОБА_3 , 1977р.н.

Суд не може погодитися з наданим висновок органом опіки та піклування з тих підстав, що він є недостатньої обґрунтованим, так як в ньому викладена лише позиція кожного з батьків щодо спірного питання, і не викладені мотиви, з яких орган опіки і піклування прийшов до висновку щодо доцільності проживання малолітньої дитини із батьком.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині визначення конкретного місця проживання дитини, суд виходить з того, що сімейне законодавство України під місцем проживання дитини визначає саме особу, з якою має проживати дитина, а не конкретну адресу з вказівкою населеного пункту, вулиці, будинку. Зазначення в позовній заяві конкретного місця проживання дитини, за якою сторони просили визначити місце проживання малолітньої дитини суд знаходить недоречним.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України у зв`язку із частковим задоволенням первісного позову, понесені позивачем ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 840,80 грн підлягають покладенню на відповідача ОСОБА_3 . У зв`язку з відмовою в зустрічному позові понесені ОСОБА_3 судові витрати по сплаті судового збору підлягають покладенню не нього (а.с.1).

Відповідно до ст.ст.141, 155, 160, 161, 171 СК України, керуючись ст.ст.4, 19, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування виконавчого комітету Покровської міської ради Донецької області (м. Покровськ Донецької області, площа Шибанкова, будинок 11, ), про визначення місця проживання малолітньої дитини та зобов`язання передати дитину матері задовольнити частково.

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Покровська Донецької області, разом із матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженкою м. Красноармійська Донецької області.

Зобов`язати ОСОБА_3 передати малолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 .

В іншій частині первісного позову відмовити.

В зустрічному позову ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування виконавчого комітету Покровської міської ради Донецької області (м. Покровськ Донецької області, площа Шибанкова, 11, ), про визначення місця проживання малолітньої дитини відмовити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на відшкодування сплаченого судового збору 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, повністю або частково до Донецького апеляційного суду через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Згідно п.3 Розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 731-ІХ від 18.06.2020 року під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати на 18 березня 2021 року о 15 годині 00 хвилин.

Надати позивачу строк для подання доказів щодо розміру понесених нею судових витрат - протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, роз`яснивши, що у випадку неподання відповідних доказів протягом встановленого строку заява може бути залишена без розгляду.

Дата складання повного судового рішення - 12 березня 2021 року.

Суддя Г.В. Назаренко

Вступна та резолютивна частини рішення складені 2 березня 2021 року. Повне рішення складене 12 березня 2021 року.

Суддя Г.В. Назаренко