Справа № 644/ 4218 /20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

02 березня 2021 року м. Харків

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого - судді Сітало А.К.,

за участю секретаря Трач М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Орджонікідзевського районного суду м. Харкова, в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Харківводоканал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення,-

В С Т А Н О В И В:

12.06.2020 року представник позивача КП «Харківводоканал» - Панасенко І.О. звернулась до суду з вказаною позовною заявою, в якій просила стягнути в солідарному порядку з відповідачів на користь КП «Харківводоканал» заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.01.2016 року по 30.04.2020 року в розмірі 11201,64 грн. та централізованого водовідведення за період з 01.05.2015 року по 30.04.2020 року в розмірі 8944,94 грн., з урахуванням індексу інфляції за час прострочення 1407,73 грн.; 3 % річних від простроченої суми 615,77 грн., а всього 22170,08 грн.

27.01.2021 року представником позивача КП «Харківводоканал» - Панасенко І.О. подано заяву про зменшення позовних вимог, в якій представник позивача просить стягнути в солідарному порядку з відповідачів на користь КП «Харківводоканал» заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.01.2016 року по 30.04.2020 року в розмірі 10225,47 грн., та централізованого водовідведення за період з 01.05.2015 року по 30.04.2020 року в розмірі 8284,98 грн., з урахуванням індексу інфляції за час прострочення 1283,10 грн. та 3 % річних від простроченої суми 554,33 грн., а всього стягнути 20347,88 грн. та покласти судові витрати на відповідачів.

В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача вказує, що відповідачі проживають у житловому приміщенні, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , та є споживачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, які надаються КП «Харківводоканал», але за отримані послуги в повному обсязі не сплачують, що привело до утворення заборгованості.

З інформації отриманої з Реєстру територіальної громади м. Харкова та Довідки про реєстрацію місця проживання особи, вбачається, що місце проживання відповідачів зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , яка відноситься до територіальної юрисдикції Орджонікідзевського районного суду м. Харкова.

Ухвалою суду від 15.06.2020 року відкрито провадження та призначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Копія даної ухвали разом з копією позовної заяви та доданими до неї документами направлена відповідачам на адресу місця проживання, яка вказана в позовній заяві, однак повернулась на адресу суду неврученою, що підтверджується поштовими повідомленнями, які знаходяться в матеріалах справи.

Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Оскільки ухвала суду від 15.06.2020 року направлялась відповідачам на адресу місця реєстрації, вказану в позовній заяві, і повернулась на адресу суду неврученою, суд вважає, що відповідачі належним чином повідомлені про відкриття провадження у справі та встановлення строку для подання відзиву.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку, що підтверджується матеріалами справи, про причини неявки суду не повідомили. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Протягом встановленого судом строку, відповідачами відзив на позовну заяву, а також заява про розгляд справи за відсутності відповідачів не подавалися.

01.12.2020 року відповідачем ОСОБА_2 подано заяву про застосування наслідків спливу строків позовної давності, який складає три роки. В своїй заяві відповідач зазначає, що позовні вимоги КП «Харківводоканал» про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання за період з 01.01.2016 року по 12.06.2017 року та централізованого водовідведення за період з 01.05.2015 року по 12.06.2017 року, не підлягають задоволенню у зв`язку з тим, що заборгованість за вказаний період виходить за межі позовної давності, оскільки позивач КП «Харківводоканал» звернулося до суду з позовною заявою лише 12.06.2020 року, у зв`язку з чим, просить відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за період до 11.06.2017 року.

Відповідно до вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Представник позивача КП «Харківводоканал» - Картавцева А.О. у своїй заяві просила справу слухати за її відсутності та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Проти розгляду справи в заочному порядку не заперечувала.

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що відповідачі проживають у квартирі АДРЕСА_2 , що підтверджується матеріалами справи та не спростовується відповідачами, та є споживачами комунальних послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, які надає КП «Харківводоканал», який є виконавцем житлово комунальних послуг.

Договір про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення між КП «Харківводоканал» та відповідачами не укладався, але житлово-комунальні послуги відповідачам фактично надавалась позивачем, вказаний факт сторонами не спростовувався. Таким чином, між сторонами наявні фактичні договірні відносини.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно ст. ст. 64, 67, 68 Житлового кодексу України плата за комунальні послуги вноситься окремо від плати за користування житлом та своєчасно, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що виплавають з договору найму житлового приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.

Щомісячно позивач нараховував відповідачам плату за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, однак відповідачами кошти за вказані послуги в повному обсязі не сплачувались, внаслідок чого виникла заборгованість за надані послуги.

Докази щодо звернення відповідачів в установленому законодавством порядку до позивача з претензіями щодо надання чи ненадання вказаних житлово комунальних послуг у матеріалах справи відсутні.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги".

Згідно зі статтею 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача вчасно одержувати якісні житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та згідно з умовами договору на надання таких послуг. Водночас відповідно до пункту 5 частини третьої статті 20 цього Закону такому праву прямо відповідає обов`язок споживача оплачувати надані йому житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Водночас, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Пунктом 10 частини третьої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлена відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені.

За визначенням, наданим у статті 1 вказаного Закону, житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг.

Суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого cамоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень або будинків та балансоутримувачі, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником послуг (стаття 1, частина друга статті 3, стаття 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Статтею 526 ЦК України визначені загальні умови виконання зобов`язання, зокрема, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань.

Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.

Таким чином, правовідношення, у якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто у якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.

З огляду на викладене правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України)- вимагати сплату грошей за надані послуги.

Отже, виходячи з юридичної природи спірних правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Відповідно до вказаної правової норми боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Закріплена в пункті 10 частини третьої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 ЦК України.

Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого у національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

Таким чином, за відсутності оформлених договірних відносин, але у разі існування прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг боржник несе відповідальність, передбачену частиною другою статті 625 ЦК України.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідачі, будучи зобов`язаними своєчасно сплачувати плату за отриманні послуги, в односторонньому порядку припинили виконувати взяті на себе зобов`язання, не погашають заборгованість добровільно.

Згідно розрахунку заборгованості, який наданий КП «Харківводоканал», відповідачі станом на 05.01.2021 року мають заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.01.2016 року по 30.04.2020 року в розмірі 10225,47 грн., та централізованого водовідведення за період з 01.05.2015 року по 30.04.2020 року в розмірі 8284,98 грн., з урахуванням індексу інфляції за час прострочення 1283,10 грн. та 3 % річних від простроченої суми 554,33 грн., а всього - 20347,88 грн.

Згідно зі статтею 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За правилами частини третьої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За змістом статей 256, 267 ЦК України суд може відмовити в позові через сплив без поважних причин строку звернення до суду лише в тому разі, коли позов є обґрунтованим. У разі безпідставності позовних вимог і спливу строку звернення до суду в позові належить відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України), а спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені)- тривалістю в один рік (пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Днем подання позовної заяви вважається 12.06.2020 року, оскільки позовна заява подана безпосередньо до канцелярії суду.

Позивачем не наведено доказів поважності пропуску строку звернення до суду про стягнення заборгованості за централізоване водопостачання за період з 01.01.2016 року по 11.06.2017 року та водовідведення за період з 01.05.2015 року по 11.06.2017 року, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог за вказаний період.

Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідачів підлягає стягненню в межах строку позовної давності заборгованість за надання послуг з централізованого водопостачання за період з 12.06.2017 року по 30.04.2020 року в розмірі 7293,29 грн., та централізованого водовідведення за період з 12.06.2017 року по 30.04.2020 року в розмірі 5467,27 грн. з урахуванням індексу інфляції за час прострочення 1283,10 грн. та 3 % річних від простроченої суми 554,33 грн., а всього 14597,99 грн.

Позовні вимоги про стягнення заборгованості за централізоване водопостачання за період з 01.01.2016 року по 11.06.2017 року та водовідведення за період з 01.05.2015 року по 11.06.2017 року, задоволенню не підлягають у зв`язку з пропуском строку позовної давності, який складає три роки. Підстав для визнання поважності причин пропуску позовної давності судом не встановлено.

Розподіл судових витрат, суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 10 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За подання позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2102,00 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог, яка складає 1507,97 грн., виходячи із наступного розрахунку ((14597,99 грн. (сума задоволених позовних вимог) ? 20347,88 грн. (сума заявлених позовних вимог) х 100 = 71,74 %); 2102,00 грн. (сума сплаченого судового збору) х 71,74 % = 1507,97 грн.).

Таким чином, з відповідачів необхідно стягнути на користь позивача, документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 1507,97 грн., в дольовому співвідношенні по 753,99 грн. з кожного.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 12, 95, 141, 247, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України, п. 9 ч. 1, п. п. 15.5 ст. 15 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, ст. ст. 64, 67, 68 ЖК України, ст. ст. 257, 267, 612, 614, 815 ЦК України, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», суд -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги Комунального підприємства «Харківводоканал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь Комунального підприємства «Харківводоканал» (61013, м. Харків, вул. Шевченко, 2, п/р НОМЕР_1 в АТ «Мегабанк», МФО 351629, ) суму заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 12.06.2017 року по 30.04.2020 року в розмірі 7293,29 грн., та централізованого водовідведення за період з 12.06.2017 року по 30.04.2020 року в розмірі 5467,27 грн. з урахуванням індексу інфляції за час прострочення 1283,10 грн. та 3 % річних від простроченої суми 554,33 грн., а всього стягнути 14597,99 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь Комунального підприємства «Харківводоканал» (61013, м. Харків, вул. Шевченко, 2, п/р НОМЕР_1 в АТ «Мегабанк», МФО 351629, ) судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 1507,97 грн., в дольовому співвідношенні по 753,99 грн. з кожного.

В іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків встановлених ст.354 ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на заочне рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Харківського апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Харкова.

Повний текст судового рішення складено 03.03.2021 року.

Суддя: А. К. Сітало