Єдиний унікальний номер 2-2281/11
Номер провадження 22-ц/804/825/21
ПОСТАНОВА

І м е н е м У к р а ї н и

03 березня 2021 року Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Биліни Т.І.,

суддів Лопатіної М.Ю., Принцевської В.П.,

за участю секретаря Сидельнікової А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приват Банк» на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 30 вересня 2020 року у складі суду Гноєвого С.С., у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційного Банку «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

05 липня 2011 року позивач Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»(далі ПАТ КБ «ПриватБанк») звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 з ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником прав та обов`язків якого є АТ КБ «ПриватБанк», підписала договір про отримання банківських послуг від 05.02.2007 року №б/н, за умовами якого, отримала кредит у розмірі 2000,00 доларів США у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. При цьому відповідачка належним чином зобов`язання за кредитним договором не виконувала, у зв`язку з чим у неї станом на 20.04.2011 року виникла заборгованість, загальна сума якої становить 3815,36 доларів США, яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 2000 доларів США, заборгованість по процентам за користування кредитом - 1491,27 доларів США, заборгованість за комісією - 82,58 долари США, штраф (фіксована частина) - 62,81 долари США, штраф (процентна складова) - 178,69 доларів США. Позивач просив стягнути зазначену заборгованість, а також судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням від 29.02.2012 року позовні вимоги задоволені в повному обсязі. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 13.02.2020 року поновлено відповідачці строк на подання заяви про перегляд заочного рішення від 29.02.2012 року, заочне рішення скасовано.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 30 вересня 2020 року позов АТ КБ «Приват банк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 05.02.2007 року в розмірі 2000 доларів США та судові витрати понесені при зверненні до суду. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні решти позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що у заяві позичальниці від 05.02.2007 року процентна ставка не зазначена, строк дії договору 2 роки, не погоджені умови про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язань.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та доводи

Не погодившись з вказаним рішенням, позивач АТ КБ «Приватбанк» подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати в частині незадоволених вимог та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що відповідачка своїм підписом підтвердила, що підписана нею анкета-заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг складає договір укладений між нею і Банком. Анкета-заява містить узгоджену сторонами відсоткову ставку за користування кредитом в розмірі 18% річних.

Рішення суду оскаржується лише в частині незадоволених позовних вимог, оскільки суд не мав підстав для відмови у стягненні погоджених відсотків.

Доводи і заперечення інших учасників справи

В судове засіданні представник позивача, відповідач та представник відповідача ОСОБА_2 не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Від представника ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив її залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Зважаючи на положення ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Вказаним вимогам оскаржуване рішення відповідає не в повній мірі, обставини судом першої інстанції встановлено не повно, висновки зроблено без дотримання вимог законів, які регулюють спірні відносини.

Відповідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки рішення в частині задоволених позовних вимог щодо стягнення з відповідача тіла кредиту ніким не оскаржується, тому в цій частині судом апеляційної інстанції не переглядається.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

05.02.2007 року ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» з ОСОБА_1 укладено кредитний договір, за умовами якого остання отримала кредит, строком на 2 роки, у розмірі 2000,00 доларів США, шляхом підписання заяви №б/н про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку.

До кредитного договору банк додав Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку без зазначення дати їх прийняття та підпису позичальниці.

Згідно з наданим банком розрахунком заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 20.04.2011 року становить 3815,36 доларів США, яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 2000 доларів США, заборгованість по процентам за користування кредитом 1491,27 доларів США, заборгованість за комісією 82,58 долари США, штраф (фіксована частина) 62,81 долари США, штраф (процентна складова) 178,69 доларів США.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів, та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги в частині безпідставної відмови у стягненні заборгованості по відсоткам є переконливими.

В якості підтвердження укладення кредитного договору з відповідачем, позивач надав копію заяви, підписану відповідачем 05.02.2007 року, з якої вбачається кредитний ліміт, погоджена відсоткова ставка за користування кредитом в розмірі 1,5% на місяць, що відповідає 18% на рік та термін дії договору 2 роки.

Оскільки позивач звернувся до суду 05.07.2011 року, а згідно розрахунку, останнє погашення відсотків по договору б/н від 05.02.2007 року відповідачка здійснила 05.08.2008 року, то звернення до суду відбулося в межах строку позовної давності. З чого вбачається відсутність підстави для задоволення клопотання про застосування наслідків спливу позовної давності. З огляду на вказане, позивач не втратив право на стягнення відсотків.

Враховуючи тривалість дії кредитного договору позивач мав право на стягнення відсотків в межах 2 років, що згідно розрахунку відповідає 303,35 доларів США.

Вказаний висновок узгоджується з позицією Верховного Суду висловленій в постанові від 06.02.2019 року у справі 175/4753/15-ц та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється, а права та інтереси кредитодавця у вказаних правовідносинах забезпечуються частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути зокрема заборгованість за комісією та штрафи.

Обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, позивач посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/як невід`ємні частини спірного договору.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) відступлено від висновку Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладений у раніше прийнятій постанові від 24 вересня 2014 року (провадження № 6-144цс14) та зроблено висновок, що «у переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов діяв на час укладення договору, що саме його розуміла відповідачка, ознайомлювалася та погоджувалася з ними, підписуючи заяву. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

Аналогічна позиція висловлена постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 року (№ 61-787св18).

З аналізу наведеного вбачається, що позивач не надав належних та переконливих доказів обґрунтованості своїх вимог щодо стягнення комісії та штрафів.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Частина 2 ст. 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом третім вказаної частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За вказаних обставин доводи позивача про незаконність судового рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення відсотків є обґрунтованими, а тому рішення в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позовних вимог.

Інші наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, проте не повно дослідив наявні у справі докази та не правильно встановив обставини справи, внаслідок чого дійшов помилкових висновків в частині відмови у стягненні відсотків.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд. та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINAv. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСІІЛ, від 18 липня 2006 року).

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Кузнєцов та інші проти Російської Федерації» зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції.

Згідно ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення є: неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно положень ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно положень ч.1 ст.141 ЦКП України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

З огляду на вказане з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 661,79 гривні за подачу позову та апеляційної скарги, що відповідає 60,37% заявленої ціни позову.

Повний текст постанови виготовлено 05 березня 2021 року.

Керуючись ст.ст. 374, 376,381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приват Банк» задовольнити частково.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 30 вересня 2020 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за відсотками по кредитному договору № б/н від 05.02.2007 року скасувати та постановити нове.

Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по відсоткам за кредитним договором № б/н від 05.02.2007 року задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» , рахунок № НОМЕР_2 заборгованість по відсоткам за кредитним договором № б/н від 05.02.2007 року в сумі 303(триста три)долари США 35 центів.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 30 вересня 2020 року в частині стягнення з ОСОБА_1 судового збору змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» , рахунок № НОМЕР_2 судові витрати понесені при подачі позову та апеляційної скарги в сумі 661(шістсот шістдесят одна) гривня 79 копійки.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених ст.389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Т.І. Биліна

Судді М.Ю. Лопатіна

В.П. Принцевська