Провадження № 2-к/742/1/21
Єдиний унікальний № 742/2350/20
УХВАЛА

іменем України

26 лютого 2021 року м. Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської областіу складі головуючого судді Циганка М.О.,за участю секретаря Харченко Л.О.,розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Прилуки клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернулася до суду з клопотанням про надання дозволу на примусове виконання на території України заочного рішення суду Первомайського району міста Мінська Республіки Біларусь від 01 липня 2020 року про розірвання шлюбу з ОСОБА_2 , стягнення витрат по оплаті юридичної допомоги адвоката в розмірі 220,00 білоруських рублів та витрат по оплаті послуг перекладача в розмірі 83,03 білоруських рублів (разом 303 білоруських рублів 03 копійки), в частині вказаних стягнень.

Заявниця у судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином.

Боржник, також, у судове засідання повторно не з`явився. Згідно довідки Центру надання адміністративних послуг м. Прилуки від 11 вересня 2020 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 . За місцем реєстрації йому направлялися повідомлення про судові засідання, але вони повернулися з відміткою про невручення.

Крім того, повідомлення про розгляд справи були розміщені на офіційному веб-сайті Прилуцького міськрайонного суду.

Ураховуючи, що всі учасники справи у судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що узгоджується з положеннями ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд,дослідивши матеріали справи встановив, що від Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) до Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області надійшло клопотання про надання дозволу на примусове виконання на території України заочного рішення суду Первомайського району міста Мінська Республіки Біларусь від 01 липня 2020 року про розірвання шлюбу ОСОБА_1 та стягнення витрат по оплаті юридичної допомоги адвоката в розмірі 220,00 білоруських рублів та витрат по оплаті послуг перекладача в розмірі 83,03 білоруських рублів (разом 303 білоруських рублів 03 копійки), в частині стягнення витрат(а.с. 1-2).

01 липня 2020 року суд Первомайського району міста Мінська Республіки Біларусьвиніс заочне рішення про розірвання шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та стягнення витрат по оплаті юридичної допомоги адвоката в розмірі 220,00 білоруських рублів та витрат по оплаті послуг перекладача в розмірі 83,03 білоруських рублів (разом 303 білоруських рублів 03 копійки)(а.с. 6).

Рішення суду набрало законної сили 28 липня 2020 року (а.с. 5).

Відповідно до ч. 1 ст. 2, ч. 1 ст. 4 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 8 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають справи про оскарження рішень третейських судів, про видачу виконавчих листів на примусове виконання рішень третейських судів, про оспорювання рішень міжнародного комерційного арбітражу, а також, про визнання та надання дозволу на виконання рішень міжнародного комерційного арбітражу, іноземного суду.

Порядок визнання та звернення до виконання рішення іноземного суду, що підлягає примусовому виконанню, врегульований главою 1 розділу ІХ ЦПК України.

Ч. 1 ст. 462 ЦПК України передбачено, що рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Рішення іноземного суду може бути пред`явлено до примусового виконання в Україні протягом трьох років з дня набрання ним законної сили, за винятком рішення про стягнення періодичних платежів, яке може бути пред`явлено до примусового виконання протягом усього строку проведення стягнення з погашенням заборгованості за останні три роки (ст. 463 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 464 ЦПК України питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника.

Ч. 1 ст. 465 ЦПК України передбачає, що клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду подається до суду безпосередньо стягувачем (його представником) або, відповідно до міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, іншою особою (її представником).

Згідно з ч. 6 ст. 467 ЦПК України розглянувши подані документи та вислухавши пояснення сторін, суд постановляє ухвалу про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду або про відмову у задоволенні клопотання з цього питання.

Ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори» визначено, що чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Ч. 1 ст. 81 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачено, що в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.

Питання надання правової допомоги між Республікою Білорусь і Україною, врегульовані Конвенцією про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах (далі Конвенція), яка була підписана від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року та ратифікована Законом України «Про ратифікацію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах» від 10 листопада 1994 року № 240/94-ВР.

Відповідно до ст. 51 Конвенції кожна з Договірних Сторін на умовах, передбачених цією Конвенцією, визнає і виконує наступні рішення, винесені на території інших Договірних Сторін, зокрема, рішення установ юстиції по цивільних і сімейних справах, включаючи затверджені судом мирові угоди по таких справах і нотаріальні акти у відношенні грошових зобов`язань.

Ст. 54 Конвенції встановлено, що клопотання про визнання і дозвіл примусового виконання рішень, передбачених у ст. 51 Конвенції (зокрема рішення установ юстиції по цивільних і сімейних справах, включаючи затверджені судом мирові угоди по таких справах і нотаріальні акти у відношенні грошових зобов`язань, рішення судів по кримінальних справах про відшкодування збитку) розглядаються судами Договірної Сторони, на території якої повинне бути здійснене примусове виконання.

Суд, що розглядає клопотання про визнання і дозвіл примусового виконання рішення, обмежується встановленням того, що умови, передбачені цією Конвенцією, дотримані.

Порядок примусового виконання визначається за законодавством Договірної Сторони, на території якої повинне бути здійснене примусове виконання.

Пленум Верховного Суду України у п. 1 своєї Постанови від 24.12.1999 року №12 «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України» роз`яснив, що розгляд судами клопотань про визнання і виконання рішень іноземних судів є особливою формою взаємної правової допомоги, яка надається Україною та іншими державами учасницями відповідних міжнародних договорів.

П. 12 вказаної Постанови встановлено, що клопотання про визнання й виконання рішень іноземних судів (арбітражів) суд розглядає у визначених ними межах і не може входити в обговорення правильності цих рішень по суті, вносити до останніх будь-які зміни.

Суд, який розглядає клопотання про визнання і дозвіл примусового виконання рішення, обмежується встановленням того, що умови, передбачені вищевказаним міжнародним договором, дотримані. У випадку, якщо умови дотримані, суд виносить рішення про примусове його виконання.

Ураховуючи, що заочне рішеннясуду Первомайського району міста Мінська Республіки Біларусь від 01 липня 2020 року добровільно боржником не виконане та при розгляді клопотання про визнання та надання дозволу на виконання на території України рішення суду не встановлені обставини, які б перешкоджали виконанню рішення іноземного суду, суд вважає, клопотання законним та обґрунтованим, а вказане рішення таким, що підлягає примусовому виконанню на території України.

Відповідно до ч. 8 ст. 467 ЦПК України, якщо в рішенні іноземного суду суму стягнення зазначено в іноземній валюті, суд, який розглядає це клопотання, визначає суму в національній валюті за курсом Національного банку України на день постановлення ухвали.

На день постановлення ухвали суду, а саме, 26 лютого 2021 року, курс білоруського рубля по відношенню до гривні України, відповідно до повідомлення на офіційному сайті Національним банком України становить 10,73 гривень за 1 білоруський руб.

При перерахунку іноземної валюти 303,03 білоруських рублів за курсом Національного Банку України сума в перерахунку в національній валюті становить 3251,51 гривень.

Керуючись ст. 4, 19, 462, 463, 464, 465, 466, 467 ЦПК України, Законом України «Про міжнародні договори», Конвенцією про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, яка була підписана від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року та ратифікована Законом України «Про ратифікацію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах» від 10 листопада 1994 року, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року № 12 «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України», суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду - задовольнити.

Визнати та надати дозвіл на примусове виконання на території України заочного рішення суду Первомайського району міста Мінська Республіки Біларусь від 01 липня 2020 року про розірвання шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в частині стягнення витрат по оплаті юридичної допомоги адвоката в розмірі 220,00 білоруських рублів, що на день постановлення ухвали суду становить 2360,60 гривень та витрат по оплаті послуг перекладача в розмірі 83,03 білоруських рублів, що становить 890,91 гривень (разом: 303,03 білоруських рублів, що становить - 3251,51 гривень).

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя М.О.Циганко