Справа № 574/206/20 Провадження №2/574/35/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2021 року м. Буринь

Буринський районний суд Сумської області

у складі: головуючого судді Куцана В.М.

з участю секретаря судового засідання Кошелєвої Н.В.

в присутності

представника позивача ОСОБА_1

відповідачки ОСОБА_2

третьої особи ОСОБА_3

представника третьої особи ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Буринського районного суду цивільну справу за позовом органу опіки та піклування Буринської районної державної адміністрації до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 , про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

Орган та піклування Буринської районної державної адміністрації Сумської області звернувся до суду з цим позовом, уточнивши який вказали, що у них на обліку перебувають троє малолітніх дітей відповідачки як такі, що опинилися в складних життєвих обставинах з причини невиконання їх матір`ю батьківських обов`язків. ОСОБА_2 зловживає спиртними напоями, не забезпечує належних умов проживання, харчування та виховання дітей. Старша донька відповідачки ОСОБА_4 фактично із самого народження проживає в сім`ї свого діда ОСОБА_3 .. Двоє менших дітей неодноразово залишалися відповідачкою без нагляду, голодні та брудні через зловживання нею алкогольними напоями та ведення аморального способу життя. У зв`язку з загрозою їхнього життя та здоров`я, 17.12.2019 року вони були влаштовані до Обласного центру соціально-психологічної реабілітації міста Шостка. Посилаючись на те, що відповідачка свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, просили позбавити її батьківських прав по відношенню до трьох дітей, передавши дітей їхньому дідусю ОСОБА_3 , призначивши його їхнім опікуном. Крім цього, просили стягнути з відповідачки аліменти на утримання дітей у розмірі 1/2 частини її заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримала і в своїх поясненнях підтвердили обставини викладені в позовній заяві.

Відповідачка ОСОБА_2 позов визнала частково. Пояснила, що вона дійсно зловживала алкогольними напоями, але в теперішній час не п`є. Декілька разів відвідувала молодших дітей у реабілітаційному центрі. Просила не позбавляти її батьківських прав, оскільки вона змінила своє ставлення до дітей.

Третя особа ОСОБА_3 пояснив, що відповідачка є його дочкою. Вона зловживає спиртними напоями, у зв`язку з чим проходила відповідне лікування, але результату не було. Просив призначити його опікуном відносно дітей. Вважав, що краще для дітей буде коли відповідачку позбавити батьківських прав по відношенню до них.

Свідок ОСОБА_5 пояснив, що він працює дільничним офіцером поліції Буринського ВП. Близько п`яти років знає відповідачку. Неодноразово, разом із працівниками служби у справах дітей та сільської ради, відвідував за місцем проживання відповідачку та дітей. ОСОБА_2 систематично зловживає спритні напої, двоє менших дітей проживали із нею. Вони були недоглянуті, в будинку брудно, умови для проживання дітей незадовільні. У зв`язку з небезпекою для їх здоров`я та життя діти були відібрані від матері та передані до реабілітаційного центру. Поведінка ОСОБА_2 після цього також не змінилася.

Вислухавши пояснення сторін та свідка, дослідивши надані докази і давши їм оцінку, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є матір`ю малолітніх ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.8-10).

З 2015 року діти відповідачки перебувають на обліку служби у справах дітей Буринської РДА як такі, що опинилися у складних життєвих обставинах з причини неналежного виконання їхньою матір`ю обов`язків по вихованню дітей, зловживанням нею спиртними напоями, що вбачається з показів представника позивача та листа Успенської сільської ради (а.с.21).

Старша донька відповідачки ОСОБА_4 , фактично після народження проживає у сім`ї свого діда ОСОБА_3 , який повністю забезпечує та виховує її (а.с.104).

Менші діти ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , проживали з відповідачкою до часу, коли 17.12.2019 року вони були відібрані від матері через невиконання останньою батьківських обов`язків та влаштовані до обласного центру соціально-психологічної реабілітації, що підтверджується направленням служби у справах дітей Сумської обласної державної адміністрації (а.с.30).

З інформації Успенського закладу дошкільної освіти (дитячий садок) «Сонечко» Буринської міської ради Сумської області вбачається, що ОСОБА_2 неналежно виконує свої батьківські обов`язки по відношенню до своїх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Останні, коли відвідували дитячий садок, мали неохайний зовнішній вигляд, зношений та брудний одяг. Мати дітей декілька разів з`являлася до закладу у стані алкогольного сп`яніння (а.с.22).

Згідно з довідкою Успенської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів про стан виконання батьківських обов`язків ОСОБА_2 стосовно ОСОБА_4 , остання проживає з дідусем, який регулярно відвідує школу, цікавиться навчанням дівчинки і є її основним вихователем. Мати дитини нехтує її вихованням, участі у навчальному процесу не бере, поведінкою не цікавиться (а.с.23).

Відповідно до інформації фахівця із соціальної роботи, довідок-характеристик Успенського старостинського округу за період 2016-2019 років, актів обстеження житлово-побутових умов, вбачається, що ОСОБА_2 часто вживає спиртні напої на очах у дітей, які залишаються не доглянутими та голодними. На ґрунті зловживання спиртними напоями в сім`ї ОСОБА_2 виникають сварки із її співмешканцем, на зауваження щодо необхідності покращення своєї поведінки та відношення до дітей не реагує, належних умов для проживання та виховання дитини не створила (а.с.24-29,31-39,57)

Рішеннями комісії з питань захисту прав дитини Буринської РДА від 29.08.2016 року, 26.03.2019 року та 28.01.2020 року ОСОБА_2 зобов`язувалася пройти лікування від алкоголізму, її також попередили про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов`язків відносно дітей (а.с.41-43).

Відповідачка з 03.04.2019 року перебуває на диспансерному обліку в лікаря нарколога Буринської ЦРЛ з діагнозом F 10.0 (хронічний алкоголізм) і проходила у квітні 2019 року курс амбулаторного лікування від алкогольної залежності, що підтверджується довідкою Буринської ЦРЛ (а.с.49,115).

23.11.2019 року та 04.09.2020 року ОСОБА_2 органами Національної поліції була притягнута до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.178 та ч.2 ст.178 КУпАП за появу у громадському місці у п`яному вигляді (а.с.55).

17.12.2019 року малолітніх дітей відповідачки ОСОБА_7 та ОСОБА_6 направлено до Обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей через невиконання нею батьківських обов`язків (а.с.30,47,88).

З повідомлення директора вказаного центру вбачається, що діти поступили до закладу в занедбаному стані, брудні, без навичок використання засобів особистої гігієни (не мали уяви про зубну щітку та зубну пасту), не забезпечені одягом та взуттям відповідно до сезону. За час перебування дітей в даному центрі відповідачка декілька разів їх відвідувала, частково забезпечила речами першої необхідності (а.с.48,58,59).

Висновком органу опіки та піклування Буринської РДА встановлено доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав по відношенню до всіх трьох її дітей (а.с.60-62).

Даючи оцінку наведеному, суд вважає встановленим, що відповідачка на протязі 2015-2020 років не належно виконує свої батьківські обов`язки по відношенню до своїх малолітніх дітей, без поважних причин не піклується про стан їх здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, є хронічною алкоголічкою, а її лікування від цієї залежності належного результату не дало.

При цьому, вона неодноразово попереджалася службовою у справах дітей та іншими уповноваженими органами про відповідальність за неналежне виконання своїх батьківських обов`язків, однак належних висновків не зробила і продовжує свідомо нехтувати ними та зловживати спиртними напоями.

Статтею 150 СК України встановлено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані поважати дитину.

Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування про неї.

Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Згідно пункту 2 частини 1 статті 164 цього Закону мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; є хронічними алкоголіками або наркоманами.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в своїй Постанові від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

У міжнародному та національному законодавстві (ст.3 Конвенції про права дитини 1989 року, ст.ст.51, 52 Конституції України, ст.ст. 2-4, 11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року) закріплено принципи пріоритету захисту прав та забезпечення інтересів дітей в усіх діях щодо них, у тому числі при вирішенні судових спорів.

Відповідно до статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатися у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

За правилами статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики ЄСПЛ» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

В силу статті 9 Конституції України Конвенція є частиною національного законодавства і закріплює мінімальні гарантії в галузі права, які можуть бути розширені в національному законодавстві, яке в свою чергу в силу взятих на себе Україною зобов`язань не може суперечити положенням Конвенції (стаття 19 Закону України «Про міжнародні договори» від 29 червня 2004 року № 1906-IV, стаття 27 Віденської конвенції про право міжнародних договорів від 23 травня 1969 року).

Втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення статті 8 Конвенції, якщо воно здійснене «згідно із законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є необхідним у демократичному суспільстві для забезпечення цих цілей (пункт 50 рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»).

Одним з фундаментальних принципів демократичного суспільства є законність, на яку посилається преамбула до Конвенції. Законність передбачає, серед іншого, що втручання з боку виконавчої влади в права осіб повинне бути предметом ефективного контролю. Цей контроль звичайно здійснюється судовою владою (принаймні, в якості останньої інстанції), оскільки судовий контроль надає найкращі гарантії незалежності, неупередженості і належної процедури.

Аналізуючи наведені вище положення нормативних актів та норми міжнародного права, повно та всебічно встановивши фактичні обставини справи, враховуючи характер винної поведінки відповідачки, наявність сумнівів у її спроможності та волевиявленні виконувати свої природні батьківські обов`язки, суд приходить до висновку, що оскільки вона є хронічною алкоголічкою та ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню своїх дітей свідомо нехтуючи ними, діючи в інтересах дітей, для захисту їх життя, здоров`я та емоційного стану, суд приходить до висновку, що збереження батьківства ОСОБА_2 в теперішній час суперечить інтересам дітей, і до неї необхідно застосувати крайній захід впливу у вигляді позбавлення батьківських прав.

При цьому, орган опіки та піклування вважав доцільним призначити опікуном дітей їхнього дідуся (батька відповідачки) ОСОБА_3 (а.с.106-107).

Останній характеризується позитивно, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, є пенсіонером, за станом здоров`я може виконувати обов`язки опікуна, і ним створено належні умови для проживання та виховання дітей, що підтверджується довідками Буринської міської ради, актом обстеження житлово-побутових умов, довідкою про судимість, довідкою про доходи, медичним висновком (а.с.95-100,105)

Відповідно до ч.3 ст.60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

За змістом ч.4 ст.63 цього Кодексу опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника.

Враховуючи, що старша з дітей ОСОБА_4 фактично із народження проживає у сім`ї свого дідуся ОСОБА_3 , який повністю забезпечує та виховує її, з метою збереження родинних відносин між дітьми та виходячи з їхніх якнайкращих інтересів, суд вважає за можливе призначити їхнім опікуном ОСОБА_3 ..

Вирішуючи питання стягнення аліментів з відповідачки на утримання дитини, суд приймає до уваги наступне.

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з положеннями ст.181 цього ж Кодексу способи виконання обов`язку утримання дитини визначаються домовленістю між ними.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у часті від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитини.

Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При цьому, визначаючи розмір аліментів, суд повинен врахувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

За таких обставинах, з врахуванням положень ст.183 СК України, суд вважає, що з відповідачки на утримання дітей необхідно стягнути аліменти у розмірі 1/2 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

З врахуванням положень ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь держави підлягає стягненню судові витрати щодо судового збору в розмірі 4204грн., від сплати яких позивач був звільнений в силу Закону при поданні позову.

Керуючись ст. ст. 2, 3, 5, 7, 10, 12, 13, 23, 258, 259, 265, 268, 354 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Позов органу опіки та піклування Буринської районної державної адміністрації до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів задовольнити повністю.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 )) батьківських прав по відношенню до її дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Малолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 передати їхньому дідусю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 )) призначивши його їхнім опікуном.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 )) аліменти у розмірі 1/2 частини її заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання її дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,які сплачувати на користь опікуна ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 )), за виключенням періоду, коли ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 перебували в дитячій установі і за цей період аліменти на утримання двох дітей стягнути на користь цієї дитячої установи.

Стягнення проводити щомісячно, починаючи з 03.03.2020 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 4204грн. судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції.

Згідно п.1) ч.1 ст.430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі місячного платежу.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду через Буринський районний суд (а з початком функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до Сумського апеляційного суду) шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий:

Повний текст рішення виготовлений 19.01.2021 року.