Справа № 743/1747/20
Провадження № 2/743/61/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2021 року Ріпкинський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючої - судді Яхно Ю.Л.,

при секретарі Довбенко О.М.,

у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в смт. Ріпки розглянувши цивільну справу за позовом за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Ріпкинської селищної ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Ріпкинська районна державна адміністрація Чернігівської області, Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області, про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовом до Територіальної громади в особі Ріпкинської селищної ради, в якому просила:

- встановити факт прийняття за життя ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадщини після смерті її сестри, ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- визнати за позивачкою, у порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , право на земельну частку (пай), розміром 4,37 га в умовних кадастрових гектарах у землях, що перебували у колективній власності КСП «Зоря» с. Малий Листвен Ріпкинського району, згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 062162, виданого на підставі розпорядження Ріпкинської районної державної адміністрації Чернігівської області від 20.06.1996 № 220 на ім`я ОСОБА_3 та зареєстрованого 24.07.1996 за № 32 у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП «Зоря».

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачка у порядку спадкування за законом прийняла спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 своєї матері, ОСОБА_2 . До складу спадщини після смерті останньої входить, у тому числі спадщина, яку вона за життя фактично прийняла, але не встигла оформити, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 своєї сестри, ОСОБА_3 , що не була неохоплена заповітом, складеним за життя останньою 17.10.1996. До складу спадщини після смерті ОСОБА_3 , не охопленої заповітом, входить вищезазначене право на земельну частку (пай) та земельна ділянка, площею 0,48 га, розташована не під забудовою по АДРЕСА_1 . Однак, нотаріусом було відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказане право на земельну частку (пай), оскільки ОСОБА_3 на день смерті була зареєстрована одна, а встановлення факту фактичного прийняття спадщини шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_3 у безспірному порядку не є можливим. У свою чергу, ОСОБА_2 за життя, після смерті ОСОБА_3 , постійно володіла, користувалась належною останній земельною ділянку, площею 0,48 га по АДРЕСА_1 , та за власні кошти здійснила поховання ОСОБА_3 , що підтверджується відповідними довідками Малолиственського старостинського округу Ріпкинської селищної ради. У зв`язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, позивачка позбавлена можливості реалізувати своє право на спадщину у позасудовому порядку.

У підготовче засідання позивачка та її представник - адвокат Куліш Ю.А. не з`явилися, надіславши до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, в яких зазначили, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Представник відповідача у підготовче засідання не з`явився, надавши до суду заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутність, та зазначив, що позовні вимоги визнає у повному обсязі.

Представники третіх осіб у підготовче засідання не з`явилися, надавши до суду клопотання про розгляд справи у їх відсутність, зазначивши, що у вирішенні спору покладаються на розсуд суду

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши позовну заяву та додані до неї письмові докази, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України та п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження обставин справи.

За змістом положень ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право (ст. 293, 315 ЦПК України)

На день смерті ОСОБА_3 цивільні правовідносини щодо спадкування регулювалися положеннями Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР).

Згідно із ст. 524, 525, 529 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

За змістом ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Згідно зі ст. 537 ЦК УРСР, частина майна, що залишилась незаповіданою, розподіляється між спадкоємцями за законом, закликаними до спадкоємства в порядку статей 529-533 ЦК УРСР.

До числа цих спадкоємців входять і ті спадкоємці за законом, яким інша частина майна була залишена за заповітом, якщо в заповіті не передбачено інше.

За тих обставин, що ОСОБА_2 фактично вступила в управління та володіння спадковим майном після ОСОБА_3 , неохопленим заповітом, а саме земельною ділянкою, площею 0,48 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , вона вважається такою, що прийняла спадщину після смерті останньої.

Враховуючи зазначене, а також те, що до складу спадщини, неохопленої заповітом ОСОБА_3 від 17.10.1996, входить і право на земельну частку (пай), розміром 4,37 га в умовних кадастрових гектарах у землях, що перебували у колективній власності КСП «Зоря» с. Малий Листвен Ріпкинського району, згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 062162, виданого на підставі розпорядження Ріпкинської районної державної адміністрації Чернігівської області від 20.06.1996 № 220 на ім`я ОСОБА_3 та зареєстрованого 24.07.1996 за № 32 у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП «Зоря», ОСОБА_2 є такою, що прийняла спадщину і на вказане право.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема в порядку спадкування.

Таким чином, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 у повному обсязі.

Керуючись ст. 200, 206, 258, 259, 265, 268, 315-319 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Цивільний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Територіальної громади в особі Ріпкинської селищної ради (вул. Святомиколаївська, 92, смт. Ріпки Ріпкинського району Чернігівської області, ), треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні відповідача: Ріпкинська районна державна адміністрація Чернігівської області (вул. Святомиколаївська, 85, смт. Ріпки Чернігівської області, ), Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області (проспект Миру, 14, м. Чернігів, ), про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування - задовольнити в повному обсязі.

Встановити факт прийняття за життя ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадщини після смерті її сестри, ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , право на земельну частку (пай), розміром 4,37 га в умовних кадастрових гектарах у землях, що перебували у колективній власності КСП «Зоря» с. Малий Листвен Ріпкинського району, згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 062162, виданого на підставі розпорядження Ріпкинської районної державної адміністрації Чернігівської області від 20.06.1996 № 220 на ім`я ОСОБА_3 та зареєстрованого 24.07.1996 за № 32 у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП «Зоря».

Повне рішення суду складено 01 березня 2021 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана через Ріпкинський районний суд Чернігівської області до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Ю.Л. Яхно