Справа № 173/1908/17
п/с № 2/174/139/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2021 року м. Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Ілюшик І.А.,

за участю: секретаря - Бальвас К.О.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Левковської К.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Вільногірськ, Дніпропетровської області, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю "Верхньодніпровське сільськогосподарське підприємство агрофірма Промінь", третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_3 про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, -

В С Т А Н О В И В:

З Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області до Вільногірського міського суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю "Верхньодніпровське сільськогосподарське підприємство агрофірма Промінь" (далі - ТОВ "Верхньодніпровське сільськогосподарське підприємство агрофірма Промінь"), третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_3 про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки.

В обґрунтування позову зазначив, що йому на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку, зареєстрованого за № 62, серія ДП № 017079, виданого 25.12.2003 року Верхньодніпровським районним відділом земельних ресурсів, належить земельна ділянка (пай) на території Зарічанської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4,88 га, кадастровий номер :01:068:0623.

Вказував, що у зв`язку із хворобою і складним матеріальним становищем, 11.01.2011 року він взяв у позику кошти у ОСОБА_3 , який є власником (засновником) та керівником ТОВ "Верхньодніпровське сільськогосподарське підприємство агрофірма Промінь", з подальшою домовленістю, що ОСОБА_3 протягом десяти років буде отримувати нараховану орендну плату у товаристві від його іменні.

На вчинення наведених вище дій він видав довіреність ОСОБА_3, яка посвідчена державним нотаріусом Верхньодніпровського нотаріального округу Малашовою Г.В. та зареєстрована в реєстрі 11.01.2011 року за № 32. Вказаною довіреністю він уповноважив ОСОБА_3 подавати від його іменні заяви у різні установи і підприємства, одержувати довідки та документи, розписуватись нього, отримувати орендну плату, а також виконувати всі дії, пов`язані з цією довіреністю. Вказував, що у жовтні 2017 року він дізнався, що засновник ТОВ "Верхньодніпровське сільськогосподарське підприємство агрофірма Промінь" ОСОБА_3. на підставі виданої ним довіреності уклав і зареєстрував від його імені договір оренди на належну йому земельну ділянку, без номера та дати, строком користування - 50 років, чим перевищив повноваження представника, що фактично позбавило його як власника права розпоряджатися земельною ділянкою. 24.10.2012 року вказаний договір був зареєстрований у Відділі Держкомзему у Верхньодніпровському районі за № 01855, серія та номер 010. Зазначає, що доручення щодо укладення від його імені договору оренди земельної ділянки в довіреності від 11.01.2011 року немає, а отже, у ОСОБА_3 не було представницьких повноважень на укладення такого договору. 12.10.2017 року він припинив дію зазначеної довіреності.

Вважав, що ОСОБА_3 , укладаючи спірний договір оренди земельної ділянки строком оренди на 50 років, порушив його право як власника землі. Оскільки договір оренди земельної ділянки укладено однією і тією ж особою з несприятливими для орендодавця умовам, тобто правочин вчинений на реалізацію інтересів однієї особи - орендаря.

Ураховуючи зазначене та уточнені позовні вимоги, ОСОБА_2 просив суд: визнати недійсним договір оренди земельної ділянки, укладений між ним та ТОВ "Верхньодніпровське сільськогосподарське підприємство агрофірма Промінь" , зареєстрований 24 жовтня 2012 року у Верхньодніпровському районному відділі Дніпропетровської регіональної філії Центру Державного земельного кадастру за № 01855; витребувати з користування ТОВ "Верхньодніпровське сільськогосподарське підприємство агрофірма Промінь" земельну ділянку площею 4,88 га, кадастровий номер :01:068:0623, що розташована на території Зарічанської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області.

Ухвалою від 22.03.2021 року відкрито позовне провадження по даній справі, призначено судове засідання та запропоновано відповідачу подати відзив на позов з доказами його обґрунтування. Копію ухвали було надіслано відповідачу.

05.05.2021 року на адресу Вільногірського міського суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача Левковської К.Ю. заперечувала проти задоволення позову та обставин викладених в ньому.

Ухвалою суду від 21.05.2021 року клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено та було витребувано у ТОВ "Верхньодніпровське сільськогосподарське підприємство агрофірма "Промінь" документи, а саме: оригінал договору оренди земельної ділянки (паю), укладений між ОСОБА_2 та ТОВ "Верхньодніпровське сільськогосподарське підприємство агрофірма "Промінь" (т. 2 а.с. 114). Копію спірного договору не надано.

В судовому засіданні представник позивача позов та обставини викладені в ньому підтримали в повному обсязі та надав пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві. Зазначив, що договір укладено особою, яка не мала права його укладати, оскільки довіреність не надавала такої можливості.

Представник відповідача в судовому засіданні просила у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Пояснила, що договір підписано від імені ОСОБА_2 , його представник має право підпису, право отримувати орендну плату, а тому представник відповідача вважає, що представник мав право укладати договір оренди. Позивачу направлялась орендна плата. Відповідач користується земельною ділянкою на підставі зареєстрованого права на оренду, однак оригінал договору на виконання ухвали суду відповідач надати не має можливості, оскільки він у розпорядженні відповідача відсутній. Позивач договір оренди не надав і не можна стверджувати про те, що договір укладено не ним, а іншою особою.

Третя особа в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином.

Свідок ОСОБА_5 , державний нотаріус, в судовому засіданні пояснила, що посвідчувала довіреність видану 11.01.2011 року за реєстровим номером 32 від ОСОБА_2 на ім`я ОСОБА_3 і відповідно до її змісту представнику надається право підписуватись від імені ОСОБА_2 та отримувати орендну плату - це не свідчить про наявність у представника права підписувати договір оренди. Також право отримувати орендну плату виникає після укладення договору оренди і зазначення такого права в тексті довіреності також не надає права на укладення договору оренди. Отже, в довіреності не передбачено право представника укласти договір оренди. Договір оренди - це специфічний документ і довіреність в такому випадку має передбачати розпорядження укласти договір щодо конкретного майна. Свідок підкреслила, що ОСОБА_3 відповідно до засвідченої довіреності право на укладення договору оренди не мав.

Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, свідка, дослідивши та оцінивши в сукупності надані по справі докази, суд приходить до наступного висновку.

Позивач є власником земельної ділянки (паю) на території Зарічанської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4.88 га., кадастровий номер :01:068:0623 (т. 2 а.с. 25).

Згідно копії довіреності від 11.01.2011 року ОСОБА_2 видав ОСОБА_3 , нотаріально посвідчену довіреність на управління належною йому земельною ділянкою терміном на 10 років. Довіреність посвідчена державним нотаріусом Верхньодніпровської районної нотаріальної контори Малашовою Г.В., зареєстрована в реєстрі з № 32. Відповідно до змісту зазначеної довіреності ОСОБА_2 уповноважив ОСОБА_3 , подавати від його іменні заяви в різні установи

і підприємства, одержувати довідки та документи, розписуватись за ОСОБА_2 , отримувати орендну плату, а також виконувати всі дії, пов`язані з цією довіреністю (а.с. 58).

Згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно між позивачем та відповідачем був укладений договір оренди належної позивачеві земельної ділянки, орендарем за яким зазначений відповідач. Строк дії договору - 50 років. 24 жовтня 2012 року вказаний договір був зареєстрований у Відділі Держкомзему у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області за № 01855, серія та № 010 (т. 1 а.с. 6).

12 жовтня 2017 року ОСОБА_2 припинив дію довіреності від 11.01.2011 року (т. 1 а.с. 107).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У ч. 1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 10 ст. 84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Згідно із ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 ,6 ст. 203 цього Кодексу.

Сутність та правова природа загальноцивільного представництва регулюються положеннями Цивільного кодексу України.

Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє (ч. 1 ст. 237 ЦК України).

За ч. 3 ст. 244 ЦК України довіреність - це письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Як вольова дія, правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обов`язки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної мети.

Згідно із ч. 1 ст. 14 Закону України "Про оренду землі" договір укладається в письмовій формі та відповідно до ст. 19 цього Закону право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації такого права.

Відповідно до ст. 239 ЦК України правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє.

Згідно з ч. 1 ст. 241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання.

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Таким чином, в процесі судового розгляду встановлено, що між сторонами існують правовідносини, що виникають із договору оренди земельної ділянки. Предметом спору у цій справі є визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та витребування земельної ділянки з підстав вчинення правочину з перевищенням наданих повноважень.

Слід зазначити, що позивачем не заявлена вимога про припинення державної реєстрації договору оренди, а тому це питання під час судового розгляду не може бути вирішено з урахуванням положень ст. 13 ЦПК України.

Оскільки позивачем заявлено клопотання про витребування доказів, судом воно розглянуто та задоволено шляхом постановлення відповідної ухвали (т. 2 а.с. 114). На виконання вказаної хвали до суду надійшла заява представника відповідача в якій вказано, що ТОВ "Верхньодніпровське сільськогосподарське підприємство агрофірма "Промінь" не має можливості надати суду оригінал договору оренди земельної ділянки (паю) укладений між ОСОБА_2 та ТОВ "Верхньодніпровське сільськогосподарське підприємство агрофірма "Промінь", оскільки на підприємстві відсутній оригінал договору (т. 2 а.с. 127).

Матеріали справи не містять спірного договору оренди земельної ділянки, що позбавляє суд можливості встановити істотних умов спірного договору (номер та дата складання, коло підписантів) і тому відсутня можливість встановити, ким було укладено спірний договір, ОСОБА_3 чи позивачем, водночас відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно спірний договір оренди зареєстрований 24.10.2012 року у відділі Держкомзему у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області за № 01855, серія та № 010 і орендодавцем зазначено ОСОБА_2 , а орендарем - ТОВ "Верхньодніпровське сільськогосподарське підприємство агрофірма Промінь".

Обставини справи, які за законом (як нормами матеріального права, так і процесуального права) мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Усі заявлені клопотання судом розглянуті, наслідки вчинення або невчинення певних дій представникам роз`яснені, підстав для застосування положень ч. 10 ст. 84 ЦПК України судом не вбачається.

Враховуючи вищевикладене, на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до переконання, що вимоги позову задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 10, 11, 76-80, 133, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю "Верхньодніпровське сільськогосподарське підприємство агрофірма Промінь", третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_3 про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки - відмовити в повному обсязі.

Судові витрати у вигляді судового збору віднести на рахунок позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду.

Повне рішення виготовлено 12.07.2021 року.

Суддя І.А.Ілюшик