Справа №522/8127/17
Провадження №6/522/320/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2021 року м.Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Домусчі Л.В.,

при секретарі судового засідання Лисенко А.О.,

розглянувши у судовому засіданні заяву представника ОСОБА_1 адвоката Шляпіної Л.М. про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання по цивільній справі №522/8127/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Приморського районного суду м.Одеси перебувала справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Заочним рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 24.07.2017 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено.

До Приморського районного суду міста Одеси 17.02.2021 року надійшла заява представника ОСОБА_1 адвоката Шляпіної Л.М. про поновлення пропущеного стоку для пред`явлення виконавчого листа до виконання по справі за позовомОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

В обґрунтування поданої заяви представник зазначив, що заочним рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 24.07.2017 року було задоволено позов ОСОБА_1 , проте копію рішення та виконавчий лист позивачка отримала лише 03.02.2021 року. В заяві зазначено, що виконавчий лист, який отримала позивачка, було видано Приморським районним судом м.Одеси 07.11.2017 року із зазначенням строку на пред`явлення документу до 02.10.2020 року. У встановлений законом строк вона не мала можливості отримати виконавчий лист та пред`явити його до примусового виконання, у зв`язку з тим, що в канцелярії суду їй було відмовлено у його видачі з причини, що заочне рішення не отримано відповідачем, а тому й досі не набрало законної сили. У січні 2021 вона звернулася за юридичною допомогою і адвокат отримала рішення суду яке набрало чинності та виконавчий лист. У зв`язку з викладеними обставинами ОСОБА_1 була змушена звернутися до суду з зазначеною заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Заява разом з матеріалами справи були передані судді 22.02.2021 року.

Ухвалою суду від 24.02.2021 року було призначене судове засідання з приводу розгляду заяви представника ОСОБА_1 адвоката Шляпіної Л.М. про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання на 03.03.2021 року.

У судове засідання призначене на 03.03.2021 року ОСОБА_1 не з`явилася, 03.03.2021 року представник ОСОБА_3 на електрону адресу суду надала заяву щодо розгляду заяви за відсутністю сторони заявника.

У судове засідання ОСОБА_4 не з`явилася, надала суду заяву, в якій не заперечувала проти заяви про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, справу просила розглядати за її відсутністю.

Згідно ч.3 ст.433 ЦПК України неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання.

Відповідно до ст.268 ЦПК України, датою складання повного тексту рішення є 09.03.2021 року.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Заява розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку.

З матеріалів справи вбачається, що в провадженні Приморського районного суду м.Одеси знаходилась цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Заочним рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 24.07.2017 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 розмірі 2 060,00 дол.США, що за офіційним курсом НБУ станом на 28.04.2017 року складає 54 693 (п`ятдесят чотири тисячі шістсот дев`яносто три) гривні.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 640 (шістсот сорок) гривень.

17.08.2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про видачу копії рішення суду та виконавчого листа (а.с.48).

07.11.2017 року Приморським районним судом м.Одеси видано (виготовлено) виконавчий лист.

27.01.2021 року ОСОБА_1 на електрону адресу суду надала повторну заяву про видачу виконавчого листа та копії рішень по зазначеній справі (а.с.56-57).

Також, з матеріалів справи вбачається, що оригінал виконавчого листа та копію рішення суду ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу отримала лише 02.02.2021 року під час ознайомлення з матеріалами справи на підставі вищевказаної заяви.

В матеріалах справи міститься розписка представника позивача. щодо ознайомлення з матеріалами справи та отримання виконавчого листа по справі №522/8127/17 (а.с.53, 57).

17.02.2021 року представник ОСОБА_1 адвокат Шляпіна Л.М. надала суду заяву про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Ухвалою суду від 24.02.2021 року розгляд заяви призначено на 03.03.2021 року.

В заяві заявник посилається на те, що заочним рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 24.07.2017 року було задоволено позов ОСОБА_1 , проте копію рішення та виконавчий лист, який було видано Приморським районним судом м.Одеси 07.11.2017 року із зазначенням строку на пред`явлення документу до 02.10.2020 року позивачка отримала лише 03.02.2021 року. У встановлений законом строк вона не мала можливості отримати виконавчий лист та пред`явити його до примусового виконання, у зв`язку з тим, що в канцелярії суду їй було відмовлено у його видачі з причини, що заочне рішення не отримано відповідачем, а тому й досі не набрало законної сили. У січні 2021 вона звернулася за юридичною допомогою і адвокат отримала рішення суду яке набрало чинності та виконавчий лист. У зв`язку з зазначених обставин остання була змушена звернутися до суду з вищевказаною заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

На час звернення до суду з заявою, рішення суду не виконано.

Згідно ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, -і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершена стадія судового провадження та примусове виконання рішень.

Згідно ст.123 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Згідно ст.126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Статтею 127 ЦПК України передбачено що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.(ч.1.). Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.(ч.2).

Відповідно до ч.1 ст.433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Заява розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку.

У відповідності до частини 6 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Перелік причин, які слід вважати поважними, законодавцем не зазначено, а тому суд відповідно до ст.89 ЦПК України дає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у заяві доказів.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 129-1 Конституції встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання

У статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (надалі - Європейського суду) та Європейської комісії з прав людини як джерело права.

Так, у рішенні Європейського суду в справі «СОВТРАНСАВТО-ХОЛДИНГ» проти України (заява № 48553/99) від 25.07.2002 зазначено, що суд повторює, що відповідно до його прецедентної практики право на справедливий судовий розгляд, гарантований статтею 6 § 1, повинне тлумачитися в світлі преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права як елемент спільної спадщини держав-учасниць. Одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлене під сумнів («Брумареску проти Румунії»).

Примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених Законом України «Про виконавче провадження».

Виконання рішення, ухваленого тим чи іншим судом, треба розглядати як невід`ємну складову судового розгляду, як цього вимагає положення статті 6 Конвенції, у якому йдеться про необхідність забезпечення справедливого судового процесу (перше рішення стосовно Росії: «Бурдов проти Росії». Комюніке Секретаря Суду 07.05.2002; рішення у справі «Горнсбі проти Греції» від 19.03.1997 тощо).

Відповідно до рішення Європейського суду у справі «Агрокомплекс проти України» (заява № 23465/03) від 06.10.2011 існування заборгованості, яка підтверджена остаточним і обов`язковим для виконання судовим рішенням, дає особі, на користь якої таке рішення винесено, підґрунтя для «законного сподівання» на виплату такої заборгованості і становить «майно» цієї особи у значенні статті 1 Першого протоколу (див. серед інших рішень, рішення у справі «Бурдов проти Росії», заява №59498/00, та інші справи, зазначені в ній).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 неодноразово зверталася до суду з заявами про видачу виконавчого листа №522/8127/17, виконавчий лист Приморським районним судом м.Одеси було виготовлено 07.11.2017 року із зазначенням строку на пред`явлення виконавчого документу до виконання до 02.10.2020 року, але позивачкою виконавчий лист було отримано у приміщенні Приморського районного суду м.Одеси після повторного звернення з заявою про його видачу 27.01.2021 року, тобто після спливу строку на його пред`явлення до виконання.

Крім того, відповідачка ОСОБА_2 не заперечує проти вимог заяви ОСОБА_1 про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Таким чином, суд вважає можливим визнати поважною причиною пропуску строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа №522/8127/17, виданого 07.11.2017 року Приморським районним судом м.Одеси, де боржником є ОСОБА_2 , по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

У суду відсутні відомості про вірогідність подвійного стягнення на користь позивача за вказаним виконавчим документом, або про зловживання нею своїми правами.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу. про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання підлягає задоволенню.

Виходячи з викладеного та керуючись ст.ст.10, 12, 13, 81, 89, 223, 247, 258-261, 268, 433 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Шляпіної Л.М. про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання по цивільній справі №522/8127/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 пропущений строк на пред`явлення до виконання виконавчого листа №522/8127/17, виданого 07 листопада 2017 року Приморським районним судом м.Одеси щодо боржника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , по справі №522/8127/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу на виконання рішення Приморського районного суду м.Одеси від 27.07.2017 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму заборгованості в розмірі 2 060 (дві тисячі шістдесят) доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 28.04.2017 року складає 54 693 (п`ятдесят чотири тисячі шістсот дев`яносто три) гривні, та суму сплаченого судового збору у розмірі 640,00 грн.

Ухвала суду набирає законної сили із моменту її підписання суддею.

Ухвала набирає законної сили негайно після її складання та може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м.Одеси протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складено 09 березня 2021 року.

Суддя Л.В. Домусчі