Суддя Зяброва О. Г.
Справа № 642/2522/20
Провадження № 2/644/21/21
14.07.2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2021 року

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Зябрової О.Г.,

за участю секретаря - Лагір А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Орджонікідзевського районного суду м. Харкова цивільну справу №642/2522/20 за позовом приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма «Привілля» до ОСОБА_1 про стягнення збитків, завданих внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, -

в с т а н о в и в:

Позивач, в особі представників позивача адвокатів Усової К.В., ОСОБА_2 , звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення збитків, завданих внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, в якому просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма «Привілля» реальні збитки у вигляді витрат у зв`язку з виконанням підготовчих польових робіт у сумі 34573. 89 грн.; збитки у вигляді неодержаного доходу (упущеної вигоди) в розмірі 46812. 80 грн.; судові витрати в розмірі 7102 грн., які складаються з: 5000 грн. витрати на професійну правничу допомогу, 2102 грн. сплата судового збору.

В обґрунтування позовних вимог представники позивача посилаються на те, що позивач здійснює господарську діяльність щодо землеробства та вирощування сільськогосподарських культур, що є одним з напрямів виробничої діяльності підприємства. З цією метою, ПСП «Агрофірма «Привілля» вже на протязі багатьох років орендує земельні ділянки, які належать по праву власності фізичним особам. Зокрема, в господарської діяльності ПСП «Агрофірма «Привілля» використовується земельна ділянка № НОМЕР_1 , площею 8, 831 га, кадастровий номер: :07:004:0047, місце розташування Привільська сільська рада, Троїцький район, Луганська область на підставі договору оренди землі, укладеного 10 жовтня 2013 року з орендодавцем ОСОБА_1 , якому дана земельна ділянка належала на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ЛГ № 041825 від 19.03.2003 р. Позивач та відповідач дійшли згоди щодо істотних умов договору оренди вищезазначеної земельної ділянки, які визначені ст. 15 Закону України «Про оренду землі», зокрема, щодо об`єкту оренди, строку договору оренди, орендної плати тощо і оформили його у письмовій формі, що відповідає вимогам ст. 14 Закону України «Про оренду землі». Відповідно до п. 3.1 Договору договір оренди укладений на 5 років, що підтверджується копією договору оренди землі. 10 жовтня 2013 року згідно акту прийому-передачі земельної ділянки сільськогосподарського призначення в оренду вона була передана орендодавцем, а орендарем прийнято в строкове платне користування. Крім того, в цей же день були визначені межі земельної ділянки в натурі. 07.10.2015 року у встановленому законом порядку, на підставі зазначеного договору оренди землі зареєстровано відповідне право оренди вищезазначеної земельної ділянки за ПСП «Агрофірма «Привілля», що підтверджується копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та обтяжень ЕЕТ 299033, індексний номер витягу 45598413 від 13.10.2015, який наданий реєстраційною службою Троїцького районного управління юстиції Луганської області. За змістом цього Витягу строк дії строкового платного користування земельною ділянкою сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва № НОМЕР_1 , площею 8, 831 га, кадастровий номер: :07:004:0047 визначений 5 (п`ять) років. Вищезазначений договір оренди землі від 10 жовтня 2013 року, який укладений з орендодавцем ОСОБА_1 , є чинним та не припиненим. З урахуванням вищезазначеного строку дії права оренди, як речового права, позивач є орендарем вищезазначеної земельної ділянки, яка належіть на праві власності відповідачу. Незважаючи на це, відповідач ОСОБА_1 , з яким триває конфлікт з приводу строків користування спірною земельною ділянкою, в порушення норм чинного законодавства Украйни та діючого договору оренди земельної ділянки, яка правомірне перебуває в оренді ПСП «Агрофірма «Привілля», самовільно зайняв орендовану останнім земельну ділянку. Після збирання врожаю 2018 року позивач, як землекористувач, підготував ґрунт під кукурудзу для посівної компанії 2019 року, проте, у подальшому з`ясувалось, що вона самовільно, за відсутності правових підстав, зайнята відповідачем, який засіяв цю ділянку ячменем, а згодом, у жовтні 2019 року, зібрав відповідний урожай цієї культури. За фактом самовільного зайняття земельної ділянки відповідачем 23.04.2019 р. позивач звернувся із заявою до Троїцького відділу поліції ГУНП України в Луганської області. В результаті таких самовільних дій відповідача фермерському господарству завдано збитки у вигляді витрат, які останній поніс у 2018 році у зв`язку з виконанням робіт по підготовки ґрунту земельної ділянки під кукурудзу. Таким чином, загальна сума збитків, завданих позивачу в результаті самовільних дій відповідача складає - 81 386,69 грн.

08.12.2020 року ухвалою Орджонікідзевського райсуду м. Харкова заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 22 жовтня 2020 року по цивільній справі №642/2522/20 за позовом приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма «Привілля» до ОСОБА_1 про стягнення збитків, завданих внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки скасовано та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження в підготовче засідання.

23.12.2020 року через канцелярію суду представник позивача адвокат Соломін М.О. надав відзив на позов, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що позивач в позові зазначає, що відповідач ОСОБА_1 , з яким триває конфлікт з приводу строків користування спірною земельною ділянкою, в порушення норм чинного законодавства України та діючого договору оренди земельної ділянки, самовільно зайняв орендовану позивачем земельну ділянку, чим спричинив позивачу відповідні збитки, вважає, що вказані доводи необгрунтовані та не підтверджені жодними належними та допустимими доказами. З викладених в позові обставин не представляється можливим визначити, на підставі який доказів грунтується позиція позивача про винуватість саме ОСОБА_1 у спричиненні реальних збитків та упущеної вигоди. Зазначає, що належним доказом по справах такої категорії є акт відповідної комісії, а саме - комісіями, створеними

Київською та Севастопольською міськими, районними державними

адміністраціями, виконавчими органами сільських, селищних, міських

рад, що передбачено п.2 «Про Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам», затвердженого постановою Кабінету міністрів України №284 від 19.04.1993 року. Такий акт комісії не надавався.

12.01.2021 року представники позивача адвокати Усова К.В. та ОСОБА_2 через канцелярію суду надали відповідь на відзив, в якому просили задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 14.05.2021 року закрито підготовче провадження та призначено зазначену цивільну справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

Представники позивача в поданій до суду заяві прохали проводити розгляд справи у їх відсутність та без допиту свідків, позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити.

Відповідач та представник відповідача в поданих до суду заявах просили проводити розгляд справи за їх відсутності, в задоволенні позову відмовити.

Суд, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні ним правовідносини.

Згідно ст.ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або спорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права чи інтересу, обравши передбачений законом або умовами договору спосіб захисту.

Згідно частини 3 ст.12 ЦПК України кожна сторона у справі, яка розглядається в порядку цивільного судочинства, повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 13 ЦПК України учасник справи, на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета спору, а суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Судом встановлено, що 10 жовтня 2013 року між ОСОБА_1 та ПСП «Агрофірма «Привілля» укладено договір оренди землі, на підставі якого в оренду передається земельна ділянка загальною 8, 83 га, кадастровий номер: :07:004:0047, місце розташування Привільська сільська рада, Троїцький район, Луганська область, якому дана земельна ділянка належить на підставі Державного акту на право власності на землю серії ЛГ № 041825 від 19.03.2003 року.

Відповідно до п. 3.1 Договору договір оренди укладений на 5 років, що підтверджується копією договору оренди землі.

10 жовтня 2013 року згідно акту прийому-передачі земельної ділянки сільськогосподарського призначення в оренду вона була передана орендодавцем, а орендарем прийнято в строкове платне користування. Крім того, в цей же день були визначені межі земельної ділянки в натурі (на місцевості).

07.10.2015 року зареєстровано право оренди вищезазначеної земельної ділянки за ПСП «Агрофірма «Привілля», що підтверджується копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та обтяжень ЕЕТ 299033, індексний номер витягу 45598413 від 13.10.2015 року, який наданий реєстраційною службою Троїцького районного управління юстиції Луганської області.

23.04.2019 року позивач звернувся із заявою до Троїцького відділу поліції ГУНП України в Луганській області за фактом самовільного зайняття земельної ділянки відповідачем, що підтверджується копією заяви та талоном-повідомленням про її прийняття.

Згідно Звіту про оцінку матеріального збитку, нанесеного ПСП «Агрофірма «Привілля», який зроблений ТОВ «Аргумент - Експерт» від 27 червня 2019 року, розмір матеріального збитку, який нанесено ПСП «Агрофірма Привілля» - орендарю шести земельних ділянок складає 195265. 18 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про оренду землі» орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону, що передбачено ч. 5 ст. 6 ЗаконуУкраїни «Про оренду землі».

Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Під збитками розуміються втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), а також доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно зі ст. 211 ЗК України за самовільне зайняття земельних ділянок громадяни та юридичні особи несуть відповідно до законодавства цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність.

Відповідно до ст.152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ст. 156 Земельного кодексу України власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок: вилучення (викупу) сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників для потреб, не пов`язаних із сільськогосподарським і лісогосподарським виробництвом; тимчасового зайняття сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників для інших видів використання; встановлення обмежень щодо використання земельних ділянок; погіршення якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників; приведення сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників у непридатний для використання стан; неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки; використання земельних ділянок для потреб нафтогазової галузі.

Згідно зі статтею 157 Земельного кодексу України відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними водами.

Суд не приймає до уваги посилання представників позивача щодо самовільного зайняття ОСОБА_1 орендованої ПСП «Агрофірма «Привілля» земельної ділянки № НОМЕР_1 , площею 8, 831 га, кадастровий номер: :07:004:0047, місце розташування Привільська сільська рада, Троїцький район, Луганська область на підставі договору оренди землі, укладеного 10 жовтня 2013, якому дана земельна ділянка належить на підставі Державного акту на право власності на землю серії ЛГ № 041825 від 19.03.2003 року, в результаті чого спричинив позивачу відповідні збитки, оскільки ці обставини не підтверджені належними до допустимими доказами, а доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Тобто, у справі відсутні докази про те, що ОСОБА_1 самовільно зайняв орендовану ПСП «Агрофірма «Привілля» земельну ділянку № НОМЕР_1 , площею 8, 831 га, кадастровий номер: :07:004:0047, місце розташування Привільська сільська рада, Троїцький район, Луганська область, тобто позивачем не доведено порушення його прав з боку відповідача.

Судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін.

У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно до пункту 4 частини 2 статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

У ч.ч.1, 2, 8 статті 83 ЦПК України визначено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинний подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

З урахуванням наведеного суд не вбачає підстав для задоволення позову.

На підставі ч.1, 2 п.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 80, 81, 141, 247 ч.2, 263, 264, 265 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

В задоволенні позову приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма «Привілля» до ОСОБА_1 про стягнення збитків, завданих внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 15, п.15.5 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунакаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідний суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.

Позивач: приватне сільськогосподарське підприємств «Агрофірма «Привілля» (місцезнаходження: Луганська область, смт. Троїцьке, вул. Північна, 4 корп. А, ).

Відповідач: ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Повний текст рішення виготовлений 14.07.2021 року.

Суддя: О.Г. Зяброва