Справа № 591/7648/19
РІШЕННЯ
29 червня 2021 року Сумський районний суд Сумської області під головуванням судді Степаненка О.А., за участю секретаря судового засідання Домненко Н.І., представника позивача Школьного В.А., представника відповідача Гакаля Р.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання транзакцій щодо переказів коштів нечинними та зобов`язання повернути кошти,
Позивач звернулась до суду з позовом, мотивуючи його тим, що в серпні 2018 року невідомі особи вчинили відносно неї шахрайські дії , внаслідок чого з її банківського рахунку були списані значні кошти та проведено ряд банківських операції, на які вона не надавала свою згоду. Після виявлення протиправного вчинення банківських операцій за рахунками, позивач шляхом засобів телефонного зв`язку звернулась до відповідача за номером 3700 та висунула вимогу про блокування банківських карток.
04.10.2018 року, ОСОБА_1 подала заяву до Сумського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області подала заяву про вчинення невідомими особами злочину та внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги в повному обсязі.
Представник відповідача ОСОБА_2 позов не визнав і пояснив, що ОСОБА_1 неналежним чином виконувала свої обов`язки клієнта банка, що і сприяло виникненню спірної ситуації. Так, 27.08.2018 о 13 годин 53 хв. на «гарячу лінію» вона в телефонному режимі повідомила про факт транзакцій, але вона повинна була негайно письмово звернутися до банку, а це вона зробила 30 жовтня 2018 року, хоча спірні транзакції відбулися в період з 24 по 27 серпня 2018 року. Оскільки ОСОБА_1 ( як на «гарячу лінію, так і в письмовому вигляді) повідомила банк про факт транзакцій вже після проведення спірних транзакцій, вона має особисто нести цивільно-правову відповідальність. До того ж, відповідач зазначив, що сім-картка мобільного телефону (який прив`язаний до фінансового номеру) позивачки перестала працювати 22 серпня 2018 року, чого не оспорює сама позивачка, отже, вона мала в той же день, негайно, повідомити банк про існування ризику незаконних операцій, однак цього не зробила.
Заслухавши пояснення учасників справи, з`ясувавши правові позиції сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.
19.08.2009 року між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» було укладено кредитний договір №SAMDN50ОТС002095481 на відкриття та обслуговування карткових рахунків. Залишок заборгованості позивача по кредитній банківській картці «Універсальна» станом на 23.08.2018 рік становив 3 596, 67 грн.
Позивачка ОСОБА_1 про вчинення незаконних транзакцій 27 серпня 2018 року повідомила відповідача за телефоном «гарячої лінії» 3700 та 30.10.2018 року у письмовій формі повідомила відповідача, що невідомими особами здійснено перезапуск сім-картки її мобільного телефону, змінено пін-коди банківських карт № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , здійснено активацію через «Приват24», змінено фінансовий номер банківських карт, здійснено платежі та перерахування через IVR-меню та «Приват24», та укладено угоду по відкриттю оплати частинами 10 000 гривень за кредитним договором від 19.08.2009 року, що призвело до виникнення у неї заборгованості по кредитній картці № НОМЕР_1 ( ар.с. 60).
За період з 19.08.2009 по 23.08.2018 залишок заборгованості позивача по кредитній банківській картці «Універсальна» становив 3 596 гривень 67 копійок.
Представник банку, оспорюючи позовні вимоги, пояснив, що не виключено, що сама позивачка брала участь у здійсненні оспорюваних транзакцій, або сама повідомила стороннім особами інформацію, необхідну для проведення цих транзакцій, тому підстав для задоволення позову немає.
Ухвалою від 17.03.2021 року було задоволено клопотання позивача про витребування доказів. Витребувано від АТ «КБ «ПриватБанк» належним чином завірену копію договору № SAMDN50OTC002095481 від 19.08.2009 року на відкриття банківських рахунків ОСОБА_3 ( іпн НОМЕР_5 ) та належним чином завірену виписку з банківських рахунків ОСОБА_3 (іпн НОМЕР_5 ): № НОМЕР_6 ; № НОМЕР_7 ; № НОМЕР_8 ; № НОМЕР_9 ; № НОМЕР_10 ; № НОМЕР_11 ; № НОМЕР_12 ; № НОМЕР_13 ; № НОМЕР_3 ; № НОМЕР_4 ; № НОМЕР_14 ; № НОМЕР_15 ; № НОМЕР_16 ; № НОМЕР_1 , починаючи з 22.08.2018 року ( ар.с.110).
Відповідачем вказану ухвалу у строк до 29.06.2021 року виконано не було, отже, відповідач не надав суду доказів на підтвердження своєї позиції.
Відповідно до п. 1.1.2.1.13. Умов та правил надання банківських послуг (далі - Умови) Клієнт зобов`язаний інформувати банк, а також правоохоронні органи про факти втрати карти, стікеру, ПІНу, сім-карти мобільного телефону, отримання повідомлення про їх незаконне використання. У разі настання вищевказаних випадків необхідно звернутися до відділення Банку за телефонами 3700 (безкоштовно) по Україні.
Згідно п. 1.1.2.1.21. Умов та правил, клієнт зобов`язаний негайно повідомляти Банк шляхом дзвінка до Колцентру (протягом 15 хвилин) інформацію, то стала відома Клієнту про втрату/викрадення Карти, Стікеру PayPass, сім-карти мобільного телефону, несанкціоновані транзакції по його рахунках (а також по рахунках 3-іх осіб).
Пунктом 1.1.3.1.7. Умов та правил передбачено, що Банк зобов`язаний в разі виникнення Овердрафта або одержання усного або письмового повідомлення Власника або Довіреної особи, переданого у порядку, передбаченому Правилами, про втрату/крадіжку Картки або про можливість несанкціонованого використання Картки третіми особами забезпечити призупинення розрахунків з використанням Картки.
Пунктом 2.1.4.52.3 визначено, що клієнт дає свою згоду на те, що за замовчуванням при видачі карти Банк блокує можливість використання картки в мережі Інтернет, а також при здійсненні ризикових операцій у країні і за кордоном.
Відповідно до п. 2.1.4.57.4. Суми коштів по операціях, які оскаржуються Клієнтом, повертаються на поточний рахунок Клієнта після повного врегулювання питання з протилежною стороною - банком, який представив операцію до оплати, відповідно до Правил Міжнародних платіжних систем.
Стаття 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначає: споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 22); продукція - це будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб (пункт 19); послугою є діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб (пункт 17); виконавець - це суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги (пункт 3).
Аналіз наведених норм закону свідчить про те, що позивач ОСОБА_1 є споживачем фінансових послуг, а банк - їх виконавцем та несе відповідальність за неналежне надання цих послуг.
Згідно зі ст.1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його ж рахунка, банк повинен негайно, після виявлення порушення, зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.
Загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, встановлення відповідальності суб`єктів переказу, а також визначення загального порядку здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами встановлено Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні».
Відповідно до вимог пункту 6 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України №705 від 05 листопада 2014 року, в редакції, що діяла на момент виникнення спірних відносин, користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк.
Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів.
Відповідно до п. 9 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платежів засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою правління Національного Банку України від 05 листопада 2014 року №705, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.
Як пояснила суду ОСОБА_1 , СІМ-картка в неї була заблокована 22 серпня 2018 року, однак про незаконні транзакції вона дізналася випадково від сторонньої людини, коли вона відправляла посилку по «Новій пошті» і мала намір оплатити послуги пошти карткою. Ця операція виявилася неможливою, про що їй повідомила працівник пошти. Саме тоді вона дізналася про оспорювані транзакції, що здійснювались без її згоди та відома. В той же день 27 серпня 2018 року вона звернулася за телефоном на «гарячу лінію» банку НОМЕР_17 і повідомила про незаконні транзакції.
Представник банку також пояснив суду, що телефонний дзвінок ОСОБА_1 , яким вона повідомила про факт незаконних, на її думку, транзакцій, на «гарячу лінію» банку НОМЕР_17 був здійснений 27 серпня 2018 року о 13 годин 53 хвилин.
Відповідно до пункту 6 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України №705 від 05 листопада 2014 року, в редакції, що діяла на момент виникнення спірних відносин, користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором.
Суд приходить до висновку, що позивачка ОСОБА_1 здійснила всі (визначені пунктом 6 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням) дії, які передбачені в даному випадку і довела свою невинуватість у здійсненні зазначених дій, а отже як користувач картки не може нести відповідальності за здійснення платіжних операцій, оскільки спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем ( позивачкою по справі) або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя. Всупереч положенням ст. ст. 12,81 ЦПК України відповідачем не доведено, що ОСОБА_1 своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.
Задовольняючи позовні вимоги, суд виходить з того, що позивачка, на виконання Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням належним чином виконала свій обов`язок і після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які вона не виконувала, негайно повідомила про це банк.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
В силу ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно положень ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
З урахуванням положень пункту 37.2. статті 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» та п. 9 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платежів засобів і здійснення операцій з їх використанням, ПАТ КБ «Приватбанк» не надав доказів, які б спростовували доводи позивача про те, що банківською карткою позивач не користувався, не втрачав, іншим особам не передавав, ПІН-коду нікому не повідомляв, та взагалі під час здійснення банківських операцій з картковим рахунком перебував у місці їх вчинення.
Така ж правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року № 6-71цс15, в якій зазначено, що відповідно до пунктів 6.7, 6.8 Положення «Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 30 квітня 2010 року №223, банк у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.
Таким чином, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 як користувач картки своїми діями чи бездіяльністю не сприяла втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції; списання грошових коштів з карткових рахунків ОСОБА_1 відбулося не за її розпорядженням і поза її волевиявленням і вона не повинна нести відповідальності за такі операції; виявивши безпідставне списання (перекази, зняття) коштів, ОСОБА_1 негайно повідомила про цей факт банк та звернувся до правоохоронних органів. Враховуючи наявність кримінального провадження, у межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимов в повному обсязі.
Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з даним позовом на підставі ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з АТ КБ «ПІриватБанк» в дохід держави судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 77, 78, 81,82, 89, 95, 206, 263, 264, 315, 352, 354, ЦГІК України, ст. ст. З, 6, 203, 1073 ЦК України, ЗУ «Про захист прав споживачів», суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Визнати транзакцію щодо переказу 24.08.2018 року о 05 год. 50 хв. коштів в сумі 41 602,08 гривень з кредитної картки «універсальна» № НОМЕР_1 на соціальну картку № НОМЕР_4 АТ КБ «ПриватБанк», виданої на ім`я ОСОБА_3 не чинною та зобов`язати Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» повернути ОСОБА_3 кошти в сумі 41 602,08 гривень шляхом відновлення їх на картковому рахунку та скасувати відсотки, пеню (штрафні санкції), нараховані АТ КБ «ПриватБанк» за оскаржуваними ОСОБА_3 транзакціями.
Визнати транзакцію щодо переказу 24.08.2018 року о 05 год. 52 хв. коштів в сумі 4500 грн. 00 коп. з банківської соціальної картки № НОМЕР_4 на кредитну картку № НОМЕР_1 АТ КБ «ПриватБанк», виданої на ім`я ОСОБА_3 не чинною та зобов`язати АТ КБ «ПриватБанк» повернути ОСОБА_3 кошти в сумі 4500,00 гривень шляхом відновлення їх на картковому рахунку та скасувати відсотки, пеню (штрафні санкції), нараховані АТКБ «ПриватБанк» за оскаржуваними ОСОБА_3 транзакціями.
Визнати транзакцію щодо переказу 24.08.2018 року о 05 год. 54 хв. коштів в сумі 8 842, 80 грн. (сума переказу 8 502,00 грн., сума комісії 340,08 грн.) з картки «універсальна» № НОМЕР_1 на соціальну картку № НОМЕР_4 АТ КБ «ПриватБанк», виданої на ім`я ОСОБА_3 , не чинною та зобов`язати АТ КБ «Приват Банк» повернути ОСОБА_3 кошти в сумі 8842,08 грн. шляхом відновлення їх на картковому рахунку та скасувати відсотки, пеню (штрафні санкції), нараховані АТ КБ «ПриватБанк» за оскаржуваними ОСОБА_3 транзакціями.
Визнати транзакцію щодо переказу 24.08.2018 року о 05 год. 56 хв., коштів в сумі 38 002,00 грн. з соціальної банківської картки № НОМЕР_4 на картку «універсальна» № НОМЕР_1 АТ КБ «ПриватБанк», виданої на ім`я ОСОБА_3 не чинною та зобов`язати АТ КБ «ПриватБанк» повернути ОСОБА_3 кошти в сумі 38 002,00 грн. шляхом відновлення їх на картковому рахунку та скасувати відсотки, пеню (штрафні санкції), нараховані АТ КБ «ПриватБанк» за оскаржуваними ОСОБА_3 транзакціями.
Визнати операцію 25.08.2018 року об 11 год. 34 хв., щодо збільшення кредитного ліміту за карткою універсальна № НОМЕР_1 в сумі 10 000 грн. 00 коп. не чинною та зобов`язати АТ КБ «ПриватБанк» відновити залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції.
Визнати операцію 03.09.2018 року о 00 год. 00 хв. щодо встановлення кредитного ліміту у сумі 1000 грн. за банківською карткою № НОМЕР_3 не чинною.
Визнати операцію 03.09.2018 року щодо встановлення банківської операції «оплата частинами» не чинною та зобов`язати АТ КБ «ПриватБанк» повернути ОСОБА_3 кошти в сумі 13 416,00 грн. (сума комісії 3 416,00 грн.) шляхом відновлення їх на картковому рахунку та скасувати відсотки, пеню (штрафні санкції), нараховані АТ КБ «ПриватБанк» за оскаржуваними ОСОБА_3 транзакціями «оплата частинами», нараховані 25.09.2018р.; 25.10.2018р.; 25.11.2018р.; 25.12.2018р.; 25.01.2019р.; 25.02.2019р.; 25.03.2019р.; 25.04.2019р.; 25.05.2019р.; 25.06.2019р.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сумського апеляційного суду через Сумський районний суд Сумської області протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О.А.Степаненко