Справа № 183/4809/19
№ 4-с/183/14/21
У Х В А Л А

22 лютого 2021 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Сороки О.В.,

секретаря судового засідання Берези І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на дії державного виконавця Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Корєлої Ольги Миколаївни, начальника Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Мироненка Олександра Петровича,

за участю скаржника ОСОБА_1 , -

в с т а н о в и в:

18 грудня 2020 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду зі скаргою на дії державного виконавця Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Корєлої Ольги Миколаївни, начальника Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Мироненка Олександра Петровича.

Ухвалою судді від 21 грудня 2020 року скаргу було залишено без руху та надано час для усунення недоліків скарги.

19 січня 2021 року на виконання ухвали суду від 21.12.2020 року про залишення скарги без руху, скаржники надали уточнену скаргу з додатками.

Скаргу призначено до розгляду.

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про відвід судді Сороки О.В., в обґрунтування якої, серед іншого, посилається на те, що суддею було проігноровано вимоги закону про розгляд скарги у десятиденний строк, розглядаючи її вже більше місяця, при цьому безпідставно відкладено розгляд скарги, у зв`язку з неявкою в судове засідання державного виконавця. Також, в судовому засіданні суддя не забезпечувала здійснення йому, як учаснику судового процесу, здійснення його прав, які полягають в наданні можливості надавати пояснення, міркування, постійно його зупиняла, не давала висловити свою позицію, перебивала. На думку скаржника суддя проявила упередженість, а також всі перелічені порушення. З цього приводу, ним вже підготовлено для направлення скаргу до Вищої ради правосуддя, яка має надати оцінку такій поведінці судді. Крім того, скаржнику відомо, що 01.02.2021 року Вища рада правосуддя, відкрила стосовно судді ОСОБА_3 дисциплінарну справу за окремою ухвалою та скаргою голови Дніпровського апеляційного осуду ОСОБА_4 . Окремою ухвалою доведено до відома Вищу раду правосуддя факти порушення суддею Сорокою О.В. вимог ЦПК та присяги судді, тому на його думку, дана обставина також викликає сумнів в можливості забезпечення його права на справедливий розгляд скарги, тому ОСОБА_1 просить відвести суддю Сороку О.В. від розгляду даної справи.

Скаржник в судовому засіданні підтримав свою заяву.

Суд, вислухавши думку скаржника, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку.

Так, у відповідності ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, о розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу у цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставин, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненим законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

У відповідності до вимог ст. 39 ЦПК України, з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід. З підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасниками справи. Відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу. Встановлення обставин, вказаних у пунктах 1-4 частини першої статті 36 цього Кодексу, статті 37 цього Кодексу, звільняє заявника від обов`язку надання інших доказів упередженості судді для цілей відводу.

Відповідно ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу. Питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження. Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді. Питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Слід зазначити, що ЄСПЛ встановив два аспекти «неупередженості»: по-перше, суддя повинен бути суб`єктивно вільний від особистих упереджень або пристрасті, по-друге, він повинен бути об`єктивно неупереджений, тобто гарантовано виключати будь-які обґрунтовані сумніви щодо цього. У контексті об`єктивного критерію окремо ЄСПЛ відзначає поведінку суддів, а саме необхідно визначити, чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо їхньої безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

У відповідності до вимог ч.4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Верховного суду від 03 липня 2019 року у справі № 826/14033/17.

Отже, в силу вказаних вище норм закону та встановлених у судовому засіданні обставин справи, усі доводи скаржника в заяві про відвід не ґрунтуються на фактичних даних, а є її суб`єктивним припущенням, що не може бути достатньою підставою, в розумінні ст.36 ЦПК України, для відводу судді.

Враховуючи, що скаржник у заяві про відвід не зазначає жодної підстави для відводу, передбаченої ст.. 36 ЦПК України, а лише посилається на непогодження із процесуальними діями судді, вважаю заяву про відвід судді необґрунтованою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 36-40, 260 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Відмовити скаржникові ОСОБА_1 у задоволенні заяви про відвід судді Сороки О.В. у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на дії державного виконавця Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Корєлої Ольги Миколаївни, начальника Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Мироненка Олександра Петровича.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Сорока.