07 липня 2021 року м. Бар Вінницької області
Барський районний суд Вінницької області в складі:
судді Єрмічової В.В.,
за участю секретаря судового засідання Святої К.М.,
розглянувши в відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,
Представник позивача Акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання. Представник Акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" Балагурак В.В., яка діє відповідно до довіреності № 5579-К-Н-О від 24 листопада 2020 року (а.с. 6), в позовній заяві заявила клопотання про розгляд справи у відсутності представника позивача, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у разі неявки відповідача у судове засідання (а.с. 2-5).
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився повторно.
Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи, видано відділом "Центр надання адміністративних послуг" Барської міської ради Вінницької області від 27 травня 2021 року, ОСОБА_1 зареєстрований по АДРЕСА_1 (а.с. 68).
За вказаною адресою відповідачу ОСОБА_1 надіслано судову повістку про виклик у суд, зокрема на 07 липня 2021 року, однак до суду повернувся конверт з рекомендованим повідомленням з відміткою поштового відділення "адресат відсутній за вказаною адресою" (а.с. 78-80).
Згідно з п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
За таких підстав відповідач ОСОБА_1 вважається належно повідомленим про дату, час і місце судового засідання.
Згідно зі ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Так, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 08 листопада 2005 року у справі "Смірнов проти України" вказав, що згідно ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.
В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
За таких підстав розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 є цілком виправданим, оскільки перенесення розгляду справи призвело б до безпідставного її затягування та порушення вимог п. 10 ч. 3 ст. 2, ст. 121 ЦПК України.
З урахуванням вимог, передбачених ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280, ст. 281 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи і ухвалити заочне рішення на підставі наявних у ній доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося у зв`язку з неявкою всіх учасників справи в судове засідання.
Враховуючи заяву представника позивача, дослідивши письмові докази, які містяться у матеріалах справи, суд дійшов такого висновку.
Відповідно до копій Статуту Акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" (а.с. 9-10) та Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 11) Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" є юридичною особою.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 34 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" діяльність з надання фінансового кредиту підлягає обов`язковому ліцензуванню.
Відповідно до ч. 2 ст. 34 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" здійснення діяльності з надання фінансових кредитів дозволяється тільки після отримання відповідної ліцензії.
05 жовтня 2011 року ПАТ КБ "ПриватБанк" видано банківську ліцензію № 22, зареєстрована Національним Банком України 19 березня 1992 року за номером 92 на право здійснення банківських операцій, визначених частиною третьою статті 47 Закону України "Про банки і банківську діяльність" (а.с. 12).
Встановлено, що між АТ КБ "ПриватБанк", на підставі особистої заяви відповідача ОСОБА_1 укладено кредитний договір № б/н від 28 лютого 2013 року, згідно якого останній отримав кредит (а.с. 14). Даний кредитний договір б/н від 28 лютого 2013 року складається із анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (а.с. 14), Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" (а.с. 33), Умов та правил надання банківських послуг (а.с. 34-59).
Згідно виписки по картковому рахунку відповідача ОСОБА_1 здійснювалися операції (а.с. 25-32).
Позивачем АТ КБ "ПриватБанк" змінено відповідачу ОСОБА_1 суму кредитного ліміту: 28 лютого 2013 року - 1000 грн, 28 лютого 2013 року - 300 грн, 20 січня 2016 року - 6000 грн, 21 січня 2016 року - 6000 грн, 31 січня 2017 року - 6400 грн, 20 листопада 2018 року - 0 грн. Це підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти (а.с. 16).
Відповідно до довідки АТ КБ "ПриватБанк" між позивачем АТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № б/н, за яким було надано наступні кредитні картки: № НОМЕР_1 , відкрито 28 лютого 2013 року, термін дії - серпень 2016 року; № НОМЕР_2 , відкрито 04 серпня 2016 року, термін дії - жовтень 2017 року; № НОМЕР_3 , відкрито 07 жовтня 2017 року, термін дії - жовтень 2021 року; № НОМЕР_3 , відкрито 10 листопада 2017 року, термін дії - жовтень 2021 року; № НОМЕР_4 , відкрито 24 січня 2020 року, термін дії - липень 2023 року (а.с. 15).
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.
Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з частин 1, 2 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно з частинами 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Згідно з ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
З урахуванням вимог, передбачених ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд стягує на користь позивача з відповідача документально підтверджені витрати понесені на сплату судового збору у розмірі 2270 грн (а.с. 1).
На підставі частин 1, 2 ст. 207, ч. 1 ст. 526, ч. 1 ст. 549, частин 1, 2 ст. 551, ч. 1 ст. 626, ч. 1 ст. 628, частин 1, 2 ст. 638, ч. 1 ст. 1048, ч. 1 ст. 1049, частин 1, 2 ст. 1054, частин 1, 2 ст. 1055, п. 3 ч. 1 ст. 1, п. 4 ч. 1 ст. 34, ч. 2 ст. 34 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", керуючись ст. 9 Конституції України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 10 ч. 3 ст. 2, статями 12, 13, ч. 1 ст. 81, ст. 121, п. 4 ч. 8 ст. 128, ч. 1 ст. 133, ч. 1 ст. 141, ч. 2 ст. 247, п. 2 ч. 1, ч. 3 ст. 258, частинами 1-3 ст. 259, статями 263-265, частинами 3-5, 7, 8 ст. 268, частинами 5, 6 ст. 272, ч. 1 ст. 280, статтями 281-284, 288, 289 ЦПК України, суд
Позов Акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн витрат на сплату судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цивільним процесуальним Кодексом.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цивільним процесуальним Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відповідач: ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків НОМЕР_5 ).
Повне судове рішення складено 07 липня 2021 року.
Суддя В. В. Єрмічова