Справа № 274/8082/20 Провадження № 2/0274/708/21 РІШЕННЯ
01.07.2021 м. Бердичів
Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Большакова Т.Б. (далі - Суд),
за участю секретаря судового засідання Лободи В.І.,
представника позивача - адвоката Бодачевської М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Орган опіки та піклування Ладижинської міської ради Вінницької області про позбавлення батьківських прав,
Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просить позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В обгрунтування позову зазначає, що з 11 лютого 2011 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , який 07 вересня 2017 року розірвано. Під час перебування у зареєстрованому шлюбі у сторін народилася дитина: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; батьками записано: ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , про що в Книзі реєстрації народжень 22 грудня 2011 року зроблено відповідний актовий запис за № 255. 24 січня 2020 року позивач зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 . Дитина ОСОБА_3 проживає з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 . Після розірвання шлюбу, тобто з 2017 року, увесь цей час відповідач ОСОБА_2 життям сина не цікавиться, не телефонує, не виявляє бажання спілкуватись з дитиною та приймати участь у її вихованні. На сьогоднішній день дитині виповнилося вже дев`ять років, але у нього немає до батька ніяких почуттів, оскільки за всі ці роки він не турбувався про виховання дитини та її моральним і духовним розвитком. Така поведінка батька порушує права малолітнього сина та суперечить інтересам самого малолітнього. Вказує, що з позивачем дитині забезпечені гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення. Між мною та дитиною склалися усталені доброзичливі стосунки, які сприяють належному вихованню дитини, її повноцінному світосприйманню життя та оточуючих людей. З огляду на викладене, позивач звернулася до суду з цим позовом.
Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 29.12.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження (а.с.33).
Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити з підстав, наведених у позові. Наголосили на тому, що з 2017 року відповідач не цікавиться життям сина, будь-якої участі у його вихованні не приймає, матеріально не допомагає.
Відповідач відзив на позов до суду не надав, копія ухвали про відкриття провадження від 29.12.2020 разом з судовою повісткою про виклик та копією позовної заяви з додатками судом направлялися за зареєстрованим місцем проживання відповідача.
Крім того, відповідача повідомлено через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, які оприлюднено 29.12.2020, 30.03.2021 (а.с.34, 47).
У судові засідання відповідач не з`явився.
Таким чином, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи.
Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених статтею 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.
Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.
Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
За змістом частини 1 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Заслухавни пояснення позивача та її представника, всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, дослідивши докази у справі, керуючись законом, суд дійшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . (а.с.11).
Рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 07.09.2017 шлюб між сторонами розірвано (а.с.9,10).

24.01.2020 ОСОБА_4 зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 ; після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище " ОСОБА_4 ", про що свідчить свідоцтво серії НОМЕР_2 , видане Архангельським територіальним відділом агенства ЗАГС Архангельської оласті (а.с.13).

ОСОБА_3 зареєстрований разом з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем реєстрації матері (а.с.7, 11а).

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Ладижинської міської ради від 27.05.2019 №2-20-1376, останній вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.14).

Актом обстеження умов проживання №60 від 11.04.2019 встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 проживають за адресою: АДРЕСА_3 ; загальна площа квартири 46,6 м кв, газ, вода, електропостачання централізоване, в квартирі зроблено ремонт, кімнати повністю укомплектовані необхідними меблями та технікою; ОСОБА_7 має окрему кімнату, в якій є: диван, стіл та стілець, шафа для одягу, шафа для книг та іграшок, на підлозі килимове покриття; в сім`ї між рідними гарні відносини. В результаті бесіди було встановлено, що мати створила усі необхідні умови для нормального проживання та всебічного розвитку дитини; батько дитини живе кремо й зі слів матері життям та здоров`ям сина не цікавиться (а.с.16).

Згідно довідки Дошкільного навчального закладу №3 "ДЗВІНОЧОК" від 21.12.2018 №37 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відвідував ДНЗ №3 "ДЗВІНОЧОК", 31.05.2018 вибув до школи. За час перебування дитини у дошкільному закладі батько не цікавився житям сина, не відвідував батьківські збори та не приймав участь у заходах для батьків, що відбувалися в закладі (а.с.17).

Довідкою Ладижинської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №2 від 12.11.2020 №01-29/270 встановлено, що батько ОСОБА_3 не відвідує батьківські збори та життям дитини не цікавиться (а.с.18).

Згідно характеристик, наданих директором Ладижинської ЗОШ І-ІІІ ступенів №2 за підписом психолога та класного керівника, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , навчається у школі з першого класу в повну міру своїх сил, виявляє зацікавленість до навчання, має багато друзів, уважний, активний, виконує домашнє завдання, допомагає товаришам, має добрий загальний розвиток, правила поведінки завжди свідомо виконує, має широкий кругозір та високий рівень інтелекту; мати приділяє належну увагу вихованню сина (а.с.19,20).

У відповідності до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 23.10.2020, здійсненому станом на 30.09.2020, заборгованість ОСОБА_2 по сплаті аліментів на користь позивача на утримання сина ОСОБА_7 становить 30945,50 грн (а.с.21, 22).

Свідок ОСОБА_8 (мати позивача) в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_2 з 2018 року не приймає участі у вихованні сина, не сплачує аліменти, не телефонує та не цікавиться життям й здоров`ям дитини, не вітає з днем народження.

Окрім того, обставини, зазначені у позові, підтверджені також й письмовими показаннями свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_8 (а.с.24, 25).

Так, в аспекті заявлених позовних вимог, з огляду на фактичні обставини справи, суд вказує на таке.

Відповідно до частини 2 статті 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно вимог частин 1, 2 статті 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до вимог статті 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, встановлених пунктами 2, 4 і 5 частини першої цієї статті, лише у разі досягнення ними повноліття. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Якщо суд при розгляді справи про позбавлення батьківських прав виявить у діях батьків або одного з них ознаки кримінального правопорушення, він письмово повідомляє про це орган досудового розслідування, який в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України, розпочинає досудове розслідування. Рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини.

Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України.

Верховний суд у складі колегії суддів Третьої Судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 02 жовтня 2019 року по справі справа № 461/7387/16-ц (провадження № 61-29266св18) зазначив: «Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Разом з тим, зазначені чинники, повинні мати систематичний та постійних характер, як кожен, так і в сукупності, можна розцінити як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтована підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаних категоріях справи, мають оцінювальний характер, залежать від конкретних обставин справи та особистості учасників цих правовідносин.

За положенням частини шостої статі 19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування (про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав), якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновок виконавчого комітету має рекомендаційний характер.

Судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку.

Самі по собі встановлені судами факти, що батьки спілкуються з дитиною, забезпечують її матеріально, приймають участь у вихованні не у достатній мірі не може бути підставою для позбавлення батьківських прав.

Інтереси дитини полягають в тому, щоб забезпечити її право на потребу у любові, піклуванні та матеріальної забезпеченості (ст. 5 Декларації про соціальні та правові принципи, що стосуються захисту і благополуччя дітей, особливо у разі передачі дітей на виховання та їх усиновлення на від 03 грудня 1986 року).

Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків тощо.

Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину та усвідомлення цього самою дитиною вже несе в собі негативний вплив на її свідомість та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини.

Судом прийнято до уваги те, що подані позивачем документи підтверджують систематичний та постійних характер ухилення батька від виконання своїх обов`язків.

Відомості про те, що відповідач намагається належним чином виконувати свої батьківські обов`язки матеріали справи не містять.

За таких обставин суд вважає, що позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав буде відповідати інтересам дитини щодо отримання належного утримання та виховання у зв`язку із чим, вимога про позбавлення батьківських прав підлягає задоволенню.

На підставі статті 141 ЦПК України, виходячи з обсягу задоволених позовних вимог, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 840,00 грн.

Керуючись статями 150, 155, 164, 166 Сімейного кодексу України, статями 2, 12, 13, 76-79, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354, 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Орган опіки та піклування Ладижинської міської ради Вінницької області про позбавлення батьківських прав задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , понесені нею витрати при сплаті судового збору у розмірі 840, 80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту безпосередньо до Житомирського апеляційного суду або через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області.

Учасник справи, якому повний текст рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 , інші відомості про особу відсутні.

Третя особа: Орган опіки та піклування Ладижинської міської ради Вінницької області, адреса місцезнаходження: 24321, Вінницька область, місто Ладижин, вул. Петра Кравчика, 4.

Повний текст рішення виготовлено 12.07.2021.

Суддя Т.Б.Большакова