Ухвала

03 березня 2021 року

м. Київ

справа № 545/747/20

провадження № 61-18293ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Полтавського апеляційного суду від 11 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь», ОСОБА_2 , третя особа -Товариства з обмеженою відповідальністю «Експерт-Сервіс Плюс», про захист прав споживача, визнання дій неправомірними та розірвання договорів іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2020 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» (далі - ПАТ «Банк «Київська Русь» або Банк), ОСОБА_2 , третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Експерт-Сервіс Плюс» (далі - ТОВ «Експерт-Сервіс Плюс»), в якому просила визнати неправомірними дії поручителя ОСОБА_2 щодо несплати заборгованості за кредитним договором від 20 листопада 2007 року № 1230-01, укладеним між Банком та ТОВ «Експерт-Сервіс Плюс», та розірвати договори іпотеки від 18 листопада 2009 року, укладені між нею та ПАТ «Банк «Київська Русь», якими забезпечені такі кредитні зобов`язання.

Позов обґрунтовано тим, що 18 листопада 2009 року між ОСОБА_1 та Банком укладено договори іпотеки № 54430-89 та № 54431-89, загальною вартістю іпотечного майна 3 200 000,00 грн, якими забезпечено виконання зобов`язань ТОВ «Експерт-Сервіс Плюс» за кредитним договором від 20 листопада 2007 року № 1230-01, укладеним із ПАТ «Банк «Київська Русь», щодо виконання основного зобов`язання на суму 2 800 000,00 грн зі сплатою 25 % річних, неустойки, а також відшкодування штрафних санкцій, витрат, пов`язаних із пред`явленням вимоги за основним зобов`язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки, на утримання і збереження предмета іпотеки, на страхування предмета іпотеки та збитків, завданих порушенням основного зобов`язання чи умов такого договору.

ОСОБА_1 стало відомо, що ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 11 травня 2016 року (справа № 529/947/13-ц) скасовано судове рішення про солідарне стягнення із боржника ТОВ «Експерт-Сервіс Плюс» та його поручителя ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором від 20 листопада 2007 року № 1230-01 в розмірі 5 053 929,29 грн, ухвалено нове рішення, яким таку заборгованість стягнуто із поручителя ОСОБА_2 ; провадження у справі відносно боржника ТОВ «Експерт-Сервіс Плюс» - закрито.

Отже, позивач вважала, що за наявності такого судового рішення, яке набуло чинності, кредитні зобов`язання основного боржника ТОВ «Експерт-Сервіс Плюс», зі спливом позовної давності, є припиненими, а у поручителя ОСОБА_2 , яким подано заяву про перегляд справи № 529/947/13-ц за нововиявленими обставинами, виникло зобов`язання сплатити заборгованість за кредитним договором від 20 листопада 2007 року № 1230-01, яке ним не виконується, через, що порушуються її права, як іпотекодавця, щодо наявності заборони на відчуження предметів іпотеки та записів у реєстрі щодо іпотеки земельних ділянок. Такі дії поручителя вважала неправомірними та просила усунути порушення прав іпотекодавця згідно заявлених вимог позову.

Підстави розірвання іпотечних договорів, окрім неправомірних дій поручителя, додатково обґрунтовувала посиланням на статтю 17 Закону України «Про іпотеку», статтю 22 Закону України «Про захист прав споживачів» та статті 252, 254, 256, 257, 261, 526, 651, 653, 1054, 1055 ЦК України.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 20 липня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано неправомірними дії поручителя ОСОБА_2 щодо відсутності сплати заборгованості за кредитним договором від 20 листопада 2007 року № 1230-01. Розірвано договори іпотеки від 18 листопада 2009 року, укладені між ПАТ «Банк «Київська Русь» та ОСОБА_1 за № 54430-89, предметом якого є: нерухоме майно - земельна ділянка, розташована в адміністративних межах Стасівської сільської ради Диканського району Полтавської області, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, площею 2,0 га, кадастровий номер :00:006:0007; та за № 54431-89, предметом якого є: нерухоме майно - земельна ділянка, розташована в адміністративних межах Стасівської сільської ради Диканського району Полтавської області, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, площею 2,0 га, кадастровий номер :00:006:0008.

При постановленні рішення в частині визнання неправомірними дій поручителя, суд першої інстнації керувався положеннями статті 206 ЦПК України, виходячи з того, що відповідач ОСОБА_2 у письмових поясненнях визнав заявлені до нього вимоги позову, що не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб.

У зв`язку із відсутністю вимог до основного позичальника за кредитним зобов`язанням, пропуску строку давності за ним, а також звернення стягнення на предмети іпотеки та істотних умов у договорах іпотеки щодо визначення строку їх дії, договори іпотеки від 18 листопада 2009 року за № 54430-89 та № 54431-89, як такі, що втратили свою чинність, підлягають розірванню.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 11 листопада 2020 року апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Горизонт» задоволено. Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 20 липня 2020 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 . Вирішено питання розподілу судових витрат.

Суд апеляційної інстанції мотивував своє рішення тим, що договори іпотеки від 18 листопада 2009 року № 54430-89 та № 54431-89, підписані сторонами, які досягли згоди із усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі, що сторонами не заперечується. Позивачем не надано доказів несправедливості умов зобов`язання, в розумінні норм Закону України «Про захист прав споживачів», а підстави, з якими позивач пов`язує їх розірвання, становлять припущення щодо істотних змін обставин, пов`язаних із виконанням боргових зобов`язань за кредитом внаслідок можливої заміни боржника на його поручителя. Крім того, апеляційний суд вважав хибними та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи висновки суду першої інстанції щодо застосування частини четвертої статті 206 ЦПК України в частині вимог до ОСОБА_2 . Оскільки у письмових поясненнях ним визнано обґрунтованими позовні вимоги по відношенню до іпотекодержателя ПАТ «Банк Київська Русь», але вони не мають поширюватися на нього, як відповідача.

ОСОБА_1 у грудні 2020 року засобами поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Полтавського апеляційного суду від 11 листопада 2020 року, в якій просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Ухвалою Верховного Суду від 17 грудня 2020 року вищевказану касаційну скаргу залишено без руху. Встановлено строк для усунення недоліків до 18 січня 2021 року, але не більше десяти днів з дня вручення ухвали, зокрема запропоновано заявнику сплатити судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 5 044,80 грн.

У січні 2021 року до Верховного Суду надійшли матеріали на усунення недоліків, зокрема дублікат квитанції від 04 січня 2021 року № 0.0..1 про сплату судового збору у розмірі 3 360,32 грн.

Ухвалою Верховного Суду від 29 січня 2021 року ОСОБА_1 продовжено строк для усунення недоліків до 01 березня 2021 року, але не більше десяти днів з дня отримання ухвали, зокрема запропоновано заявнику доплатити судовий збір у розмірі 1 684,48 грн.

У лютому 2021 року до Верховного Суду надійшли матеріали на усунення недоліків, зокрема дублікат квитанції від 16 лютого 2021 року № 0.0..1 про сплату судового збору у розмірі 1 684,48 грн.

Як підставу касаційного оскарження заявник зазначає неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм права без врахування висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 05 серпня 2020 року у справі № 553/3288/15-ц, від 27 серпня 2020 року у справі № 686/21563/16-ц, від 15 липня 22020 року у справі № 742/985/18, від 13 березня 2018 року у справі № 916/1764/17 та постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 14-10цс18 та від 04 липня 2018 року у справі № 14-154цс18 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

За змістом частини сьомої статті 394 ЦПК України та відсутності підстав для повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі, в якій вирішує питання про витребування матеріалів справи.

Оскільки недоліки касаційної скарги усунуто, за формою та змістом касаційна скарга відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, отже наявні підстави для відкриття касаційного провадження з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України, та витребування матеріалів указаної вище справи.

Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь», ОСОБА_2 , третя особа -Товариства з обмеженою відповідальністю «Експерт-Сервіс Плюс», про захист прав споживача, визнання дій неправомірними та розірвання договорів іпотеки, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Полтавського апеляційного суду від 11 листопада 2020 року.

Витребувати з Полтавського районного суду Полтавської області матеріали справи № 545/747/20.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, в 10-денний строк з дня отримання ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. Ю. Гулейков О. В. Ступак Г. І. Усик