КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2021 року місто Київ.

Справа 372/2973/20

Апеляційне провадження № 22-ц/824/10243/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Судді-доповідача: Желепи О.В.,

суддів: Кравець В.А., Мазурик О.Ф.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на заочне рішення Обухівського районного суду Київської області від 23 квітня 2021 року (ухвалене в складі судді Потабенко Л.В., інформація щодо дати складання повного тексту рішення відсутня)

в справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

встановив:

У вересні 2020 року АТ КБ «ПриватБанк», звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просить суд стягнути з відповідача заборгованість у сумі 28893,12 грн. за кредитним договором № б/н від 13.07.2010 року та судові витрати 2102,00 грн. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 13.07.2010 року, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач, станом на 14.07.2020 року, має заборгованість 28893,12 грн., з яких: 20294,99 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 8598,13 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн. - нарахована пеня. Посилаючись на викладене, АТ КБ «ПриватБанк» просило суд стягнути з відповідача вказану суму заборгованості за кредитним договором №б/н від 13.07.2010 року.

Заочним рішенням Обухівського районного суду Київської області від 23 квітня 2021 року позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 13.07.2010 року у сумі 20294,00 гривень станом на 14.07.2020 року.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1476 гривень 44 коп.

Решту вимог позову залишено без задоволення.

Не погодившись з таким рішенням суду 27.05.2021 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» подало апеляційну скаргу, в якій просили скасувати оскаржуване рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, задовольнивши позовні вимоги АТ КБ "ПРИВАТБАНК" в повному обсязі, в іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Вказує на те, що судом першої інстанції порушено порядок, встановлений для вирішення питання, допущено однобічність та неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у рішенні, фактичним обставинам справи, допущено порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В обґрунтування апеляційної скарги вказували, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua., складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Копії Витягу з «Умов та правил надання банківських послуг» та Витягу з «Тарифів Банку» додаються до позовної заяви.

Також вказує, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку,строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Крім того, АТ КБ "ПРИВАТБАНК" виконав умови договору , у виписні по рахунку проінформував Відповідача про зміну відсотків по кредиту. Натомість, Відповідач не звертався до Банку із письмовими заявами про розірвання кредитного договору, а продовжував робити зняття та погашення коштів, а отже Відповідач прийняв нові Тарифи та погодився з їх зміною. Проте місцевий суд зробив помилковий висновок про відсутність підстав для стягнення з відповідача відсотків по кредиту, допустивши грубе порушення норм цивільного права. Встановивши, що банк надав відповідачу кредит, а відповідач його не повернув, місцевий суд не мав жодних підстав відмовляти у стягненні відсотків по кредиту.

Ухвалою від 15 червня 2021 року Київським апеляційним судом відкрито апеляційне провадження в даній справі та надано учасникам справи 5-ти денний строк з моменту отримання ухвали для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідач своїм правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

За приписами ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що заявлялися у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так, частиною першої статті 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 13.07.2010 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 1 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

У подальшому з 06.11.2010 року розмір кредитного ліміту неодноразово змінювався та 19.10.2017 року кредитний ліміт збільшився до 21 000,00 грн., а 09.04.2018 року збільшився до 21700,00 грн. та цього ж дня зменшений до 00,00 грн., що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку та випискою по рахунку.

У анкеті-заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг у Приватбанку і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді (а. с. 35).

На підтвердження факту укладення кредитного договору банк надав Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, розрахунок заборгованості, виписку по рахунку, Довідку про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, довідку про видані картки, копію заяви позичальника, Копію довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду від 13.07.2010 року, копію наказу банку щодо затвердження Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку.

Згідно з наданим банком розрахунком заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором від 13.07.2010 року б/н становить 28893,12 грн., з яких: 20294,99 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 8598,13 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн. - нарахована пеня, станом на 14.07.2020 року.

Суд першої інстанції, встановивши, що умовами анкети-заяви, яка підписана відповідачем, не передбачено обов'язку щодо сплати заборгованості за простроченими відсотками, дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову в цій частині.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією ВПВС, висловленою в постанові від 03.07.2019 по справі №342/180/17.

Суд першої інстанції правомірно не взяв до уваги довідку про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», оскільки долучена Банком до позовної заяви довідка, хоч і підписана ОСОБА_2 того ж дня що і анкета-заява (13.07.2010) та містить вказівку про те, що ОСОБА_2 ознайомлений з фінансовими умовами надання платіжної картки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» з прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів, не може свідчити про обов`язок відповідача зі сплати заборгованості по відсотках, так як вона надана по договору SAMDN500ІС003469894, тоді як відповідач уклав договір, підписавши анкету-заяву №б/н від 13.07.2010, яка не містить посилання на договір № SAMDN500ІС003469894.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що в довідці про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» № SAMDN500ІС003469894, зазначено, що детальне роз`яснення рахунку процентів та комісії по даному прикладу ( в UHA)наведені на зворотній стороні довідки, однак суду надана копія довідки, яка не містить будь-якої інформації зі звороту, та відповідно підпису боржника, який би свідчив про ознайомлення з таким детальним розрахунком.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, що факт погодження між сторонами істотних умов підлягає доведенню лише у разі заперечення відповідача, оскільки за приписами ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Крім того, за приписами процесуального законодавства позивач повинен надати докази разом із позовною заявою. В свою чергу подання відповідачем відзиву на позов є правом останнього. Відсутність заперечень проти позову з боку відповідача не є безумовною підставою для задоволення позову.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що суд зробив помилковий висновок про відсутність підстав для стягнення з відповідача відсотків по кредиту, допустивши грубе порушення норм цивільного права, колегія суддів зазначає наступне.

Дійсно, Банк, відповідно до ЦК України має право на отримання відсотків за користування кредитом та право на неустойку. Водночас, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги, що суд звільнив відповідача від обов`язку сплати відсотків , оскільки відсотки нараховуються за умовами договору або на підставі закону, тоді як позивачем не надано належних доказів погодження між сторонами істотних умов щодо нарахування відсотків за тим договором на підставі якого банк подав позов, а тому суд першої інстанції правомірно відмовив в їх стягненні.

Вимог про стягнення інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав передбачених законом, зокрема відповідно до ст. 625, 1048 ЦК України позивач не пред`являв.

За вказаних обставин, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для скасування рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за відсотками.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків є законним та обґрунтованим, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки апеляційна скарга позивача не містить доводів щодо незгоди з рішенням суду в частині задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту а також рішення суду в цій частині не оскаржувалося відповідачем, то колегія суддів у відповідності до вимог ст. 376 ЦПК України не переглядає рішення в цій частині.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку про залишення рішення суду в частині, що оскаржувалося, без змін, а скарги без задоволення.

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (227 000,00 грн); справи незначної складності є малозначними справами.

Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа незначної складності, то вона відноситься до малозначних справ.

В зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) - г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 375, 383, 384, 389 ЦПК України,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - залишити без задоволення.

Заочне рішення Обухівського районного суду Київської області від 23 квітня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач О.В. Желепа

Судді В.А. Кравець

О.Ф. Мазурик