ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/1444/20 Номер провадження 22-ц/814/589/21Головуючий у 1-й інстанції Андрієць Д. Д. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді Бутенко С. Б.

Суддів Обідіної О. І., Прядкіної О. В.

за участю секретаря Кальник А. М.

розглянув в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Назаренко Владислава Васильовича

на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 9 грудня 2020 року у складі судді Андрієць Д. Д.

у цивільній справі за позовом Кременчуцької міської ради Полтавської області до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів,

в с т а н о в и в:

У січні 2020 року представник Кременчуцької міської ради Полтавської області звернувся до суду з вказаним позовом до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів.

Позов мотивовано тим, що на підставі рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 02.07.2008 відповідач ОСОБА_1 набув право власності на самочинно збудоване нерухоме майно адміністративну будівлю «А-2», склад «В-1», будівлю побутових приміщень «Г-3», допоміжне приміщення «Д», допоміжне приміщення «Е, е», навіс «З-1», склад «С», за адресою: АДРЕСА_1 ). Об`єкт нерухомості розташований на сформованій земельній ділянці комунальної форми власності площею 4374 кв. м, кадастровий номер :10:001:0137.

Після закінчення строку дії договору оренди вказаної земельної ділянки відповідач не звернувся до Кременчуцької міської ради для поновлення договору оренди землі.

31.01.2013 на підставі договору купівлі-продажу відповідач передав у власність ТОВ «Автодіва-Кременчук» 19/50 часток на будівлі та споруди, що знаходяться по АДРЕСА_2 . Згідно умов вказаного договору, за згодою сторін план розмежування земельної ділянки буде являтись основною для укладання договору оренди земельної ділянки із Кременчуцькою міською радою. Однак, відповідач не звернувся із заявою про розподіл земельної ділянки та технічну документацію не розробив, а 11.07.2019 відповідачем було відчужено вказаний об`єкт нерухомого майна.

В період з 30.04.2017 по 11.07.2019 відповідач використовував земельну ділянку без правовстановлюючих документів, орендну плату не сплачував, що призвело до неотримання Кременчуцькою міською радою Полтавської області доходу від орендної плати за землю в сумі 205 686,51 грн - пропорційно до частки відповідача в нерухомому майні. Добровільно ці кошти відповідачем сплачено не було.

Посилаючись на наведені обставини, позивач просив суд стягнути з відповідача безпідставно збережені кошти внаслідок порушення земельного законодавства у розмірі 205 686,51 грн.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 9 грудня 2020 року позов Кременчуцької міської ради Полтавської області задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Кременчуцької міської ради Полтавської області кошти в розмірі 205 677,41 грн та судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 3 538,53 грн.

В іншій частині вимог відмовлено.

Рішення суду мотивовано наявністю правових та фактичних підстав для стягнення з відповідача безпідставно збережених коштів, які він мав заплатити власнику земельної ділянки за фактичне користування земельною ділянкою кадастровий номер :10:001:0137.

Не погодившись з вказаним рішенням, представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Назаренко В. В. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову Кременчуцької міської ради відмовити.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що в матеріалах справи відсутній Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки площею 2711,88 кв. м. з визначеною сумою у 5 193 873,93 грн, а також докази того, що така земельна ділянка була сформована та могла бути об`єктом цивільних прав у відповідний період.

Вказує, що визначення позивачем і судом розміру орендної плати самостійно шляхом арифметичного розрахунку без проведення нормативної грошової оцінки землі є безпідставним.

У відзиві на апеляційну скаргу представник Кременчуцької міської ради Полтавської області просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване.

Колегія суддів Полтавського апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

За правилами частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374, статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

По справі встановлено, що 15 січня 2007 року між Кременчуцькою міською радою Полтавської області та ОСОБА_1 укладено договір оренди землі, відповідно до умов якого Кременчуцька міська рада як Орендодавець надала, а ОСОБА_1 як Орендар прийняв у строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення кадастровий номер :10:001:0137 площею 4347 кв. м. для будівництва станції технічного обслуговування з адміністративною будівлею, господарськими спорудами та автомийкою по АДРЕСА_2 (а.с. 16-17).

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 2 липня 2008 року у справі № 2-1307/2008 визнано за ОСОБА_1 право власності на самочинно збудовані адміністративну будівлю «А-2», склад «В-1», будівлю побутових приміщень «Г-3», допоміжне приміщення «Д», допоміжне приміщення «Е, е», навіс «З-1», склад «С», що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 (а. с. 26-27).

6 серпня 2008 року КП «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації» на підставі рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 2 липня 2008 року за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на нерухоме майно, а саме будівлі та споруди за адресою: АДРЕСА_2 (а. с 27).

31 січня 2013 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Автодіва-Кременчук» було укладено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу частки в праві власності на будівлі та споруди, за умовами якого ТОВ «Автодіва-Кременчук» придбало право власності на 19/50 часток в праві власності на будівлі і споруди, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 . Будівлі та споруди, частка в праві власності на які відчужувалась за договором, розташовані на земельній ділянці комунальної форми власності площею 4374 кв. м. з кадастровим номером :10:001:0137 (абз. 2 п. 1 Договору від 31.01.2013) (а.с. 35-36).

Згідно Свідоцтва № 1817 про присвоєння поштової адреси об`єкту державної реєстрації, розташованому на території міста Кременчука Полтавської області, виданому на підставі розпорядження Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області № 113-Р від 23.05.2013, частині будівель і споруд, що належать ТОВ «Автодіва-Кременчук», присвоєно поштову адресу: АДРЕСА_3 .

Судом також встановлено, що після закінчення строку дії договору оренди спірної земельної ділянки, який було укладено терміном на один рік з переважним правом орендаря на поновлення договору шляхом укладення додаткової угоди між сторонами та її державної реєстрації, відповідач ОСОБА_1 прав на земельну ділянку, на якій знаходиться належне йому нерухоме майно, не оформив, плату за фактичне користування земельною ділянкою комунальної власності не вносив.

У період з 30.04.2017 по 11.07.2019 ОСОБА_1 використовував земельну ділянку без правовстановлюючих документів, орендну плату за земельну ділянку комунальної власності не сплачував, що призвело до неотримання Кременчуцькою міською радою Полтавської області доходу від орендної плати, розмір якого згідно наданого позивачем розрахунку становить 205 686,51 грн.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними.

Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 ЦК України.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 629/4628/16-ц та підтверджені в інших постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17, від 13 лютого 2019 року у справі № 320/5877/17.

Відповідно до статті 13 Конституції України земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Суб`єктами права на землі комунальної власності згідно зі статтею 80 Земельного кодексу України є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, незалежно від того, зареєстрована земельна ділянка за територіальною громадою, чи ні.

Відповідно до частини першої статті 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (частина перша статті 124 ЗК України).

Використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону (стаття 206 ЗК України).

Частиною четвертою статті 2 Закону України «Про плату за землю» передбачено, що за земельні ділянки, надані в оренду, справляється орендна плата.

Орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності є обов`язковим платежем, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою за розмір земельного податку та не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки (підпункт 14.1.136 пункту 14.1 статті 14, підпункти 288.5.1, 288.5.2. пункту 288.5 статті 288 Податкового кодексу України).

Підстави та порядок переходу права на земельну ділянку при переході права власності на розташовані на ній жилий будинок, будівлю або споруду визначаються статтею 377 ЦК України та статтею 120 ЗК України.

Частина друга статті 120 ЗК України закріплює принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За приписом цієї частини визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на відповідні житловий будинок, будівлю чи споруду (див висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 12 жовтня 2016 року у справі № 6-2225цс16).

Відповідно до частини четвертої статті 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Перехід права на земельну ділянку до нового набувача нерухомого майна відбувається в силу прямого припису закону, незалежно від волі органу, який уповноважений розпоряджатися земельною ділянкою (див. пункт 7.42 постанови Великої Палати Верховного Суду від 4 грудня 2018 року у справі № 910/18560/16).

Отже, з моменту переходу права власності на розташоване на земельній ділянці нерухоме майно до нового власника у правовідносинах користування земельною ділянкою, на якій знаходиться це майно, відбувається фактична заміна землекористувача: права й обов`язки землекористувача переходять до нового власника відповідного нерухомого майна.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що внаслідок відчуження відповідачем 19/50 часток у праві власності на будівлі і споруди, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 на сформованій земельній ділянці площею 4374 кв. м, кадастровий номер :10:001:0137 відбулась заміна сторони у земельних правовідносинах та пропорційно до частки у праві власності на будівлі та споруди відповідач має сплатити позивачеві кошти за фактичне користування земельною ділянкою у спірний період, що відповідає вказаним нормам матеріального права.

У договорі купівлі-продажу частки у праві власності на будівлі та споруди, укладеному 31 січня 2013 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Автодіва-Кременчук», сторонами договору погоджено межі земельної ділянки, що припадатиме кожному із співвласників та буде являтися основою для укладення договору оренди земельної ділянки з Кременчуцькою міською радою Полтавської області, проте поділ раніше сформованої земельної ділянки кадастровий номер :10:001:0137 площею 4347 кв. м, на якій знаходиться спільне нерухоме майно, у порядку, встановленому статтею 79-1 ЗК України сторонами договору здійснено не було, тому доводи апеляційної скарги щодо відсутності доказів формування земельної ділянки площею 2711,88 кв. м. та належності учасникам спільної часткової власності права на визначені договором земельні ділянки є безпідставними.

За нормами Податкового кодексу України обов`язковими для визначення орендної плати, а відтак і розміру збитків, завданих власнику земельної ділянки, є відомості з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок.

Стягнення з відповідача 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що припадає на його частку у спільному нерухомому майні, розташованому на спірній земельній ділянці, відповідає вказаним вимогам закону та доводами апеляційної скарги не спростовується.

Таким чином, встановивши, що відповідач без належної правової підстави фактично користувався 31/50 часткою спірної земельної ділянки, суд першої інстанції правомірно стягнув з нього суму неодержаної власником земельної ділянки орендної плати за період з 30.04.2017 по 11.07.2019 - в межах строку позовної давності, у розмірі 205 677,41, що відповідає фактичним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, які регулюють спірні правовідносини.

За таких обставин колегія суддів апеляційного суду вважає, що оскаржуване рішення ухвалено судом з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - залишенню без змін.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Назаренко Владислава Васильовича - залишити без задоволення.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 9 грудня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя С. Б. Бутенко

Судді О. І. Обідіна

О. В. Прядкіна