справа №619/1602/21
провадження №2/619/800/21
Рішення

іменем України

09 липня 2020 року

м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області у складі: головуючого судді Нечипоренко І.М., за участю секретаря судового засідання Носачової І.В., розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в м. Дергачі цивільну справу № 619/1602/20,

ім`я (найменування) сторін:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

третя особа: Департамент Служби у справах дітей Харківскої міської ради,

вимоги позивача: про позбавлення батьківських прав,

представник позивача: Каленська Н.В.

Виклад позиції позивача.

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просить позавити батьківських прав відповідача відносно доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У обґрунтування позову зазначено, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені до народження дитини, шлюб між подружжям розірвано. З моменту народження дитини позивач не цікавиться життям останньої, питання про реєстрацію місця проживання доньки вирішувалося без участі відповідача в судовому порядку, у зв`язку з ігноруванням останнього про надання згоди на таку реєстрацію, участь у вихованні дитини не приймає, увагу та турботу до доньки не проявляє, жодного разу з дитиною не бачився, життям та здоров`ям останньої не цікавиться. Усі питання по вихованню дитини позивач вирішує сама.

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.

На виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України 29.03.2021, судом направлено звернення до відповідного органу реєстрації щодо місця перебування та місця проживання відповідача.

Ухвалою від 07.04.2021 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 29.04.2021, яке відкладено на 17.05.2021 у зв`язку з неявкою сторін.

Ухвалою суду від 17.05.2021 закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті на 17.06.2021.

Відповідач у судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, хоча про розгляд справи повідомлявся за останньою відомою адресою місця реєстрації: АДРЕСА_1 . Крім того, матеріали справи містять нотаріально засвідчену заяву відповідача про визнання позовних вимог.

Позивач у судове засідання не з`явилася, надавши заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за її відсутності.

Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів.

Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.

Судом установлено, що ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 . Її матір`ю записана ОСОБА_1 , батьком - ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.6).

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно з нормами статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватись усупереч інтересам дитини, крім того, відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства, а також ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності встановленої законом.

Статтею 11 Закону України Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року, № 2402-III передбачено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього.

Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно частин 1, 2 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Як роз`яснено в пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року, N 3 (далі - Постанови) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Згідно абзацу 2 пункту 16 Постанови ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Невжиття заходів щодо спілкування з дитиною, турботи про неї, розцінюється як свідоме нехтування відповідачем своїми обов`язками, сукупність зібраних у справі доказів свідчить про те, що відповідач не має прагнення спілкуватися з дитиною, сприяти засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не проявляє інтересу до його внутрішнього світу, що суперечить положенням ст.18 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року (набрала чинності для України 27 вересня 1991 року), з яких випливає, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини, найвищі інтереси є предметом їх основного піклування.

Відповідач, який являється батьком дитини, ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню доньки.

Статті 150, 157 СК України передбачають, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні.

За нормою п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

У зв`язку з ухиленням відповідача від матеріального утримання дитини, Орджонікідзвський районни суд м. Харкова, за заявою ОСОБА_1 , видав судовий наказ від 18.10.2018, яким стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 (а.с.8).

З листа КЗ «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №34 комбінованого типу Харквської міської ради» за вих. №59/01-41/21 від 01.07.2021 убачається, що будь-які питання, які виникають з приводу перебування ОСОБА_3 на вихованні у вказаному закладі, вирішує мати дівчинки - ОСОБА_1 .

Згідно даних листа КНП «Міська дитяча поліклініка №1» Харківської міської ради за вих. №01-10/385/0/539-21 від 30.06.2021, станом здоров`я дитини ОСОБА_3 та забезпеченням її належного догляду опікується мати - ОСОБА_1 .

Вищевказане свідчить про небажання батька здійснювати виховання своєї малолітної дитини, приймати активну участь у її розвитку, навчанні та піклуванні про здоров`я останньої.

Відповідачем була надана заява, яка засвідчена приватним нотаріусом Краматорського міського нотаріального округу Донецької області 19.04.2021, зареєстрована в реєстрі № 727, згідно даних якої відповідач не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо його малолітньої доньки ОСОБА_3 , 2018 р.н. (а.с. 36).

Частиною 5 ст. 19 СК України передбачено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Враховуючи наявність заяви відповідача про визнання позову, спір щодо питання позбавлення батьківських прав між сторонами відсутній, тому суд розглядає справу без наявності письмового висновку третьої особи, враховуючи, крім того, тривалий строк, протягом якого цей висновок не надається, що порушує право позивача на розумний строк розгляду справи.

Статтею 180 СК України встановлено, що батьки повинні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Частиною 2 ст. 166 СК України передбачено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 7, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Позбавити батьківських прав а ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у відношенні його малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається Харківському апеляційному суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до п.п.15.5 п.15 Перехідних положень ЦПК України через Дергачівський районний суд Харківської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серія НОМЕР_2 , виданий Дзержинським МВ ГУМВС України в Донецькій області від 04.07.2009 року, останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Третя особа: Департамент служби у справах дітей Харківської міської ради, , адреса місцезнаходження: 61002,м. Харків, вул. Чернишевська, буд. 55.

Суддя І. М. Нечипоренко