Справа №490/4325/20 Головуючий у 1-ї інстанції Гуденко О.А.
Провадження № 22ц/812/1218/21 Доповідач в апеляційній інстанції Ямкова О.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

14 липня 2021 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючої: Ямкової О.О.,

суддів: Колосовського С.Ю., Локтіонової О.В.,

із секретарем: Горенко Ю. В.,

за участю: представника позивача Бєлової Р. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_1 , поданою від його імені адвокатом Сабановим Віталієм Михайловичем,

на ухвалу Центрального районного суду міста Миколаєва від 20 травня 2021 року, постановлену під головуванням судді Гуденко О.А. в залі суду в місті Миколаєві о 14годині 00 хвилині зі складенням її повного тексту, по справі

за позовом

ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Миколаївобленерго»,

треті особи: ОСОБА_1 та Служба у справах дітей адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради,

про визнання незаконними дій з припинення електропостачання, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2020 року ОСОБА_2 , яка діє у своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх онуків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулась до суду із позовом до АТ «Миколаївобленерго» про захист прав споживачів.

В обґрунтування позову зазначала, що вона є власником житлового будинку АДРЕСА_1 . У березні 2020 року вона випадково дізналася, що належний їй будинок був реалізований на прилюдних торгах ОСОБА_5 , яка в подальшому подарувала його ОСОБА_1 ..

Не погодившись з реалізацією належного їй житлового будинку, в тому числі з порушенням прав неповнолітньої дитини, електронний аукціон, як і договір купівлі-продажу житлового будинку оскаржені нею до суду.

В той же час ОСОБА_5 звернулася до АТ «Миколаївобленерго» з заявою про припинення постачання електричної енергії до житлового будинку, розгляд якого призначено на 23 липня 2020 року, що підтверджено відповідним попередженням.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_2 просила визнати незаконними дії АТ «Миколаївобленерго» з припинення електропостачання до житлового будинку АДРЕСА_1 .

Одночасно з подачею позову, ОСОБА_2 подала заяву про забезпечення позову шляхом заборони АТ «Миколаївобленерго» та АТ «Миколаївобленерго» філія м. Миколаєва Центрального району вчиняти будь-які дії, пов`язані з припиненням електропостачання зазначеного житлового будинку.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 17 липня 2020 року заяву про забезпечення позову задоволено. Заборонено АТ «Миколаївобленерго» та АТ «Миколаївобленерго» філія м. Миколаєва Центрального району вчиняти дії, пов`язані з припиненням електропостачання житлового будинку АДРЕСА_1 .

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про скасування заходів забезпечення позову, вжитих на підставі ухвали Центрального районного суду міста Миколаєва від 17 липня 2020 року.

В обґрунтування заяви зазначав, що позивачка не є власником будинку, не проживає в ньому, та не споживає електроенергію, а існування такої заборони порушує його права як власника житлового будинку АДРЕСА_1 та членів його сім`ї (дружини та чотирьох малолітніх дітей, які зареєстровані за вказаною адресою).

Ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 20 травня 2021 року у задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову відмовлено.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що забезпечення позову було застосовано правомірно, самі заходи забезпечення позову є співмірними заявленим позовним вимогам, справа по суті не розглянута, ухвала про забезпечення позову не порушує права відповідача та третьої особи, а обмежує їх на певний час, оскільки заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер до вирішення позову по суті.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Сабанов В. М., посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, а також на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та постановити нову про скасування заходів забезпечення позову, застосованих на підставі ухвали Центрального районного суду м. Миколаєва від 17 липня 2020 року.

Зазначав про те, що судом першої інстанції не враховано той факт, що позивачка ОСОБА_2 не є власником майна, щодо якого застосовано заходи забезпечення позову. Крім того, вона не може діяти в інтересах неповнолітніх онуків, оскільки не є їх опікуном та вона не є споживачем послуг АТ «Миколаївобленерго» зазначеного житлового будинку.

Крім того позивачка обрала невірний спосіб захисту порушеного права та його забезпечення, та оспорює ті дії, які не вчинялися.

Відзивів на апеляційну скаргу не надано.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із наступних підстав.

Так, відповідно до змісту статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Положеннями статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову та зазначено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позовними вимогами.

За роз`ясненнями, що містяться в пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 2 грудня 2006 року слідує, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги не тільки інтереси позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача (заявника).

Закон пов`язує доцільність вжиття заходів забезпечення позову не тільки з можливістю (утрудненням) виконання рішення, а і з ефективністю захисту інтересів та поновленням прав позивача (у разі встановлення їх порушення).

За змістом статті 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 звернулась до суду з позовними вимогами немайнового характеру, пов`язаними з майном, в якому вона значиться зареєстрованою, але на час розгляду справи не є власником житла, внаслідок чого за положеннями Закону України «Про ринок електричної енергії» не є стороною за договором про надання послуг з постачання електроенергії.

В той же час, вважаючи себе фактичним споживачем послуг, що надаються АТ «Миколаївобленерго», позивачка просила визнати незаконними дії АТ «Миколаївобленерго» з припинення електропостачання до житлового будинку АДРЕСА_1 з одночасним забезпеченням таких позовних вимог шляхом заборони відповідачу вчиняти дії з припинення електропостачання.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 17 липня 2020 року клопотання позивачки задоволено, та постановлено про заборону АТ «Миколаївобленерго» вчиняти дії, пов`язані з припиненням електропостачання житлового будинку АДРЕСА_1 .

Отже зі змісту позовних вимог та виду забезпечення позову, застосованого судом першої інстанції вбачається, що ОСОБА_2 звертаючись з заявою про забезпечення позову фактично просила вжити заходи забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених нею позовних вимог.

За положеннями частини 10 статті 150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Вирішуючи питання про скасування заходів забезпечення позову, суд першої інстанції не звернув належної уваги на зазначені положення процесуального закону, та помилково застосував заходи забезпечення позову шляхом фактичного вирішення спору.

Крім того залишив поза увагою обґрунтування третьою особою свого клопотання про скасування заходів забезпечення позову, у якому ОСОБА_1 посилався, як на неспівмірність прийнятих заходів забезпечення позову та на порушення його прав, як власника будинку, так і на відсутність підстав для їх збереження до закінчення розгляду справи по суті, яке, у випадку задоволення позову, не призведе до поновлення прав позивачки, яка з квітня 2006 року не є власницею спірного будинку.

Також за положеннями, передбаченими пунктом 7.11. Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП №312 від 14 березня 2018 року (далі Правил), відкриття провадження за позовом споживача до постачальника послуг є беззаперечною підставою для відновлення електропостачання, та прийняття додаткових заходів судом не вимагає.

За такого суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для скасування заходів забезпечення позову на стадії розгляду справи по суті, та фактично зберіг заходи забезпечення позову, прийняття яких є тотожнім вирішенню ним спору по суті, без ухвалення судового рішення за поданим позовом.

На підставі викладеного, у відповідності до пункту 4 частини 1 статті 376 ЦПК України, ухвала підлягає скасуванню з постановленням нової, якою слід задовольнити заяву третьої особи ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 17 липня 2020 року.

Керуючись статтями 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від його імені адвокатом Сабановим Віталієм Михайловичем - задовольнити.

Ухвалу Центрального районного суду міста Миколаєва від 20 травня 2021 року скасувати, та постановити нову, якою заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Заходи забезпечення позову із заборони АТ «Миколаївобленерго» та його філії вчиняти дії, пов`язані з припиненням електропостачання житлового будинку АДРЕСА_1 , вжиті на підставі ухвали Центрального районного суду м. Миколаєва від 17 липня 2020 року - скасувати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 454 грн судових витрат.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена, у випадках передбачених статтею 389 ЦПК України, в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду.

Головуюча О. О. Ямкова

Судді С. Ю. Колосовський

О. В. Локтіонова