Провадження № 2/947/2788/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.07.2021 року

Київський районний суд м. Одеси

У складі судді Калашнікової О.І.

При секретарі Якубовській О.В.

За участю представника позивача адвоката Бірюкова А.М.

Розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Одесі цивільну справу за правилами загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, визначення місця мешкання дитини,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач у квітні місяці 2021 року звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення місця мешкання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір`ю та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/4 частини від усіх доходів батька, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

У відповідності до положень ст.33 ЦПК України позов розподілено судді Калашніковій О.І. Ухвалою суду від 05.05.2021 року позов прийнято до провадження і справу призначено до розгляду в судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін про дату, час і місце розгляду справи.

Відзив ОСОБА_2 на позов надійшов до суду 26.05.2021 року. Позивач скористався своїм право і 04.06.2021 року надала до суду відповідь на відзив.

В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав у повному обсязі і звернув увагу суду, що відповідач, вимагаючи залишити позов без задоволення, визнав вимоги частково: ОСОБА_2 не заперечував проти визначення місця проживання дитини з матір`ю і відповідач згоден сплачувати аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі, а не в частці від його доходу.

У відзиві на позов відповідач виклав вимогу розглядати справу за його відсутності.

Суд вислухав представника позивача, вивчив матеріали справи і встановив, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 2017 року рішення Комінтернівського райсуду Одеської області про розірвання шлюбу між сторонами не набрало законної сили. Від цього шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Сторони спільно не проживають, припинили шлюбні стосунки і з 2019 року сторони проживають окремо. Син проживає з нею матір`ю, проти чого відповідач ніколи не заперечував.

Позивач доводить, що відповідач не приймає участі у вихованні та утриманні дитини, не цікавиться долею сина. Всі витрати з забезпечення належних умов проживання та розвитку дитини несе тільки вона - мати. Позивач вимагає стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/4 частки від усіх видів доходу відповідача щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У відзиві на позов відповідач зазначив, що «розуміє, дитині з матір`ю краще і він ніколи не заперечував проти проживання дитини з матір`ю, тому між ними відсутній спір щодо визначення місця проживання дитини». Вимоги в частині стягнення аліментів відповідач визнав частково: він згоден сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1500 грн щомісяця, тому як він є безробітним.

Дослідивши надані сторонами докази і наведені доводи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Загальні засади регулювання сімейних відносин визначено положеннями ст.7 СК України, згідно яких жінка та чоловік мають рівні права й обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї; дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно зі статтями 141, 150, 153, 155 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ч.1 ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. У даному випадку сторони дійшли згоди щодо місця проживання дитини з матір`ю.

Стаття 12 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ, зобов`язує батьків виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Частина 2 ст.59 Закону України "Про освіту" на кожного з батьків покладає однакову відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Стаття 180 СК України визначає «батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття». Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч.2 ст.181 СК України за домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Суд встановив , що сторони проживають окремо , що дитина проживає з матір`ю, що після припинення шлюбних стосунків відповідач не приймає участі у вихованні та утриманні дитини.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, що передбачено ч.3 ст.181 СК України. Позивач вимагає стягнути аліменти у частці від доходу батька.

Положеннями ст.141 ЦПК України визначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови у задоволенні позову на позивача, у разі частково задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач сплатила судовий збір в сумі 908 грн за вимоги про визначення місця проживання дитини. Ці судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. З відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за вимоги про стягнення аліментів в сумі 908 грн.

Керуючись ст.ст. 157, 180, 181 СК України, ст.ст.258-259, 263-265,268 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, визначення місця мешкання дитини задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрований АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частки усіх доходів батька, але не менше 50% прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку, починаючи з 20.04.2021 року і до досягнення дитиною повноліття ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрований АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_2 витрати по сплаті судового збору в сумі 908 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрований АДРЕСА_1 на користь держави судовий збір в сумі 908 грн.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Київський районний суд м. Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення.

Дата складання повного тексту судового рішення 15.07.2021 року.

Суддя Калашнікова О. І.