Справа № 201/626/21
Провадження № 2/201/1375/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2021 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Федоріщева С.С.,

при секретарі - Разумняк К.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - Сьома дніпровська державна нотаріальна контора про визначення частки померлого в спільному майні подружжя та визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

20 січня 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з вищевказаним позовом, відповідно до якого, з урахуванням уточнень, просить суд:

- визначити частку померлого ОСОБА_4 в розмірі 1/2 у спільній сумісній власності на квартиру АДРЕСА_1 ;

- визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/8 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 .

Свої вимоги позивачка мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , який є батьком позивача. 26 січня 1990 року батько Позивача зареєстрував шлюб з ОСОБА_2 06 вересня 2000 року ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , під час перебування у шлюбі, було придбано квартиру АДРЕСА_1 , власником якої оформлено ОСОБА_2 . Вказана квартира була набута за життя ОСОБА_4 та його дружиною - ОСОБА_2 під час шлюбу. Таким чином, вказана квартира є спільною сумісною власністю, що була набута подружжям в період шлюбу. 25 червня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до Сьомої ДДНК з заявою про прийняття спадщини, вх.№761 від 25 червня 2020 року, спадкова справа №255/2020 року відкрита після смерті ОСОБА_4 . 05 січня 2021 року Сьомою ДДНК винесено Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії в зв`язку з тим, що встановлено, що наявне право спільної сумісної власності подружжя на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_2 , право власності на спадкове майно зареєстровано за ОСОБА_2 , тому не має можливості видати свідоцтво про право на спадщину. До першого кола спадкоємців після смерті батька позивача, ОСОБА_4 , увійшли позивач - донька померлого, дружина померлого - ОСОБА_2 та донька померлого - ОСОБА_3 . Враховуючи, що позивач, як спадкоємець, має право прийняти спадщину та виявила намір здійснити це, проте не має можливості оформити нотаріально без виділу частки померлого в спільному майні подружжя, то позивач вимушена звернутись до суду для захисту своїх спадкових прав та отримати спадкове майно, що належало її батьку (а.с. 81-85).

Позивачка в судове засідання не з`явилась, надала на адресу суду заяву в якій просила суд розглядати справу без її участі та задовольнити позовні вимоги (а.с. 86).

Відповідач ОСОБА_2 надала суду заяву, якій просила суд розглядати справу без її участі та зазначила, що з позовними вимогами згодна, проти їх задоволення не заперечує (а.с. 87).

Відповідач ОСОБА_3 надала суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, в якій зазначила, що у серпні 2021 року відмовилась від своєї частки спадкового майна на користь матері ОСОБА_2 (а.с. 75)

Представник третьої особи ОСОБА_5 надала суду заяву з проханням розглядати справу без її участі (а.с. 43) та копію спадкової справи № 255/2020, відкритої після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 46-74).

Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши матеріали спадкової справи, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася ОСОБА_1 , батьками якої є ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 13)

26 січня 1990 року ОСОБА_4 зареєстрував шлюб з ОСОБА_2 , що підтверджується копією витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя № 4 від 09 вересня 2020 року (а.с. 16)

06 вересня 2000 року ОСОБА_2 , під час перебування у шлюбі з ОСОБА_4 , було придбано квартиру АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом ДМНО Ткаченко У.Є. за реєстром №3696 (а.с. 17).

Вказана квартира була набута за життя ОСОБА_4 та його дружиною - ОСОБА_2 під час шлюбу. Таким чином, вказана квартира є спільною сумісною власністю, що була набута подружжям в період шлюбу.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 (а.с. 14).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності з ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Ст. 1268 ЦК України встановлює, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини, з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

За правилами ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна, як те передбачено ст. 1299 ЦК України.

Судом з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, 16 березня 2021 року було постановлено ухвалу, якою витребувано у Сьомої дніпровської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи № 255/2020, відкритої після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі спадкової справи №255/2020, заведеної Сьомою дніпровською державною нотаріальною конторою після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 встановлено, що у встановленому законом порядку позивачка ОСОБА_1 звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини від 25 червня 2020 року. (а.с. 47)

18 серпня 2020 року до Сьомої дніпровської державної нотаріальної контори також звернулась дружина спадкодавця ОСОБА_2 із заявою про прийняття спадщини (а.с. 49 на звороті).

Донька спадкодавця ОСОБА_3 та мати спадкодавця ОСОБА_7 18 серпня 2020 року звернулись до Сьомої дніпровської державної нотаріальної контори з заявою про відмову у прийнятті спадщини після смерті ОСОБА_4 на користь дружини померлого - ОСОБА_2 (а.с. 50).

Постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05 січня 2021 року позивачці ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва, в зв`язку з тим, що встановлено, що наявне право спільної сумісної власності подружжя на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_2 , право власності на спадкове майно зареєстровано за ОСОБА_2 , тому не має можливості видати свідоцтво про право на спадщину. (а.с. 19)

У зв`язку з вищевикладеним ОСОБА_1 роз`яснено її право та рекомендовано звернутись до суду з відповідним позовом.

Відповідно до ст. 1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. При цьому необхідно визначити якою є доля спадкодавця у праві спільної сумісної власності.

Згідно п. 224 Інструкції Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004р. № 20/5, нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за законом чи за заповітом після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після виділення (визнання) частки померлого у спільному майні.

Згідно ст. 372 ЦК України, майно, яке є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними.

Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.

Виходячи з презумпції рівності часток та відсутністю обставин, які б давали підстави для відступлення від їх рівності, суд приходить до висновку про можливість визнати, що частка померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , у праві спільної сумісної власності на з квартиру АДРЕСА_1 , становить 1/2 частки вказаної квартири та належала померлому ОСОБА_4 .

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно зі ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Як передбачено ст. 328 ЦК України, право власності набувається в порядку, визначеному законом, та на підставах не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

На підставі викладеного, та враховуючи, що позивач, як донька померлого ОСОБА_4 є спадкоємцем за законом першої черги, суд доходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, та ОСОБА_8 має право на спадкування після смерті батька спадкового майна, що складає 1/8 частку квартири АДРЕСА_1 .

Керуючись ст.ст. 77, 81, 141, 200, 206, 211, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - Сьома дніпровська державна нотаріальна контора про визначення частки померлого в спільному майні подружжя та визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визначити частку померлого ОСОБА_4 в розмірі 1/2 у спільній сумісній власності на квартиру АДРЕСА_1 ;

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) право власності на 1/8 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська.

Суддя С.С. Федоріщев