12.07.2021 року КОЗЕЛЬЩИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 755/5617/21
Провадження № 2/533/163/21
УХВАЛА

12 липня 2021 року селище Козельщина

Суддя Козельщинського районного суду Полтавської області Оксенюк М. М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ТОВ МФК «ЕйрЛоанс» про визнання недійсним кредитного договору,

У С Т А Н О В И В

31.03.2021 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Дніпровського районного суду міста Києва з позовною заявою до відповідача до ТОВ МФК «ЕйрЛоанс» про визнання недійсним кредитного договору.

Одночасно з поданням позову до суду позивачем заявлено клопотання про звільнення її від сплати судового збору та про витребування доказів, а саме - оригіналів електронних доказів: кредитний договір, укладений в електронній формі та графік розрахунків, що є невід`ємною частиною договору в електронному вигляді.

Згідно ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 08.04.2021 року справа передана на розгляд за підсудністю до Козельщинського районного суду Полтавської області.

07.07.2021 року вищезазначена справа надійшла до Козельщинського районного суду Полтавської області та в порядку протоколу автоматичного розподілу передана головуючому судді Оксенюку М. М.

Відповідно до ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому ст. 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Отже, суддя вважає, що необхідно прийняти до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до ТОВ МФК «ЕйрЛоанс» про визнання недійсним кредитного договору.

Під час вирішення питання щодо відкриття провадження в справі, було виявлено, що позовна заява позивача не відповідає вимогам ст.175 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч. 2 ст. 185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суддя вважає, що позовна заява підлягає залишенню без руху, з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Позовна заява за змістом і формою повинна відповідати вимогам ст. 175-177 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити, зокрема повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти;

Позивачем в порушення ч. 2 ст. 175 ЦПК України не зазначено повне найменування відповідача, а також не зазначено ідентифікаційний код юридичної особи вразі якщо юридична особа зареєстрована за законодавством України в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України.

Відповідно до ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити, зокрема, зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності).

При цьому, зміст позовних вимог - це певна форма захисту, яку просить позивач від суду (наприклад, відшкодування шкоди, усунення перешкод у користуванні власністю). По суті, зміст позовних вимог - є відображенням прохальної частини позовної заяви.

Разом з цим, в прохальній частині позовної заяви позивач просить визнати кредитний договір між позивачем та відповідачем недійсним, однак не зазначає реквізити за якими можливо ідентифікувати оспорюваний договір, крім цього, обґрунтування позовної заяви також не містить дати укладання даного договору, його номеру та посилання на умови договору, які є оспорюваними.

Відповідно до ч. 5, ч. 6 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). До заяви про визнання акту чи договору недійсним додається також копія (або оригінал) оспорюваного акту чи договору або засвідчений витяг з нього, а у разі відсутності акта чи договору у позивача - клопотання про його витребовування.

Крім цього, позивач до позовної заяви додала клопотання про витребування у відповідача оригіналів електронних доказів, а саме: кредитний договір укладений в електронній формі та графік розрахунків, що є невід`ємною частиною договору в електронному вигляді.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Проте, в матеріалах справи відсутні реквізити, за якими можливо ідентифікувати оспорюваний договір з метою його витребовування.

Згідно з ч. 4 ст. 83 ЦПК України якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Отже, клопотання позивача про витребування доказів не підлягає задоволенню, оскільки позивачем в порушення вимог ч.4 ст. 83 ЦПК України не надано доказів, які підтверджують, що він здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на отримання відповідного доказу.

Крім того, разом з позовною заявою позивачем подано заяву про звільнення її від сплати судового збору, в обґрунтування якої зазначає, що вона знаходиться в скрутному матеріальному становищі та не має коштів щоб сплатити судовий збір.

Відповідно до ч. 1 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Положеннями ст. 8 ЗУ «Про судовий збір» визначено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

В рішеннях у справах «Kniat v. Poland» та «Jedamski and Jedamska v. Poland» Європейський суд з прав людини вказав, що оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища.

Враховуючи вищевикладені норми, підставою для звільнення сторони у справі від сплати судового збору є відсутність у неї доходу або його наявність у розмірі, що не перевищує мінімальні соціальні стандарти, встановлені законодавством для відповідної категорії громадян.

З матеріалів позовної заяви та клопотання, наданих позивачем до суду неможливо встановити розмір реального доходу позивача, оскільки останньою не надано жодного доказу, який би підтверджував її дійсний заробіток, та відповідно її скрутне майнове становище, а тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви позивача про звільнення її від сплати судового збору.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Пунктом 2 ч 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» визначено, що за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана, зокрема, фізичною особою, становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Станом на 01.01.2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 2270,00 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою справляється судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 908,00 грн.

Таким чином, позивачу необхідно здійснити оплату судового збору за позовну вимогу немайнового характеру (за позовну вимогу про розірвання шлюбу) у розмірі, визначеному Законом України «Про судовий збір» (тобто в сумі 908,00 грн.), та надати суду оригінал квитанції про сплату судового збору.

Відповідна оплата судового збору повинна бути здійснена на наступні реквізити:

Реквізити для сплати судового збору:

Отримувач коштівГУК у Полт.обл/тг смт Козельщ/22030101
Код отримувача (код за ЄДРПОУ)37959255
Банк отримувачаКазначейство України (ЕАП)
Код банку отримувача (МФО)899998
Рахунок отримувачаUA0016614
Код класифікації доходів бюджету22030101

Призначення платежу: *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Козельщинський районний суд Полтавської області (назва суду, де розглядається справа).

Крім цього, в поданій позовній заяві позивачем, як місце знаходження відповідача зазначено адресу: індекс 123112, Росія, м. Москва, Пресненська набережна, буд 8.

Провадження у справах за участю іноземних осіб врегульовано розділом ХІ ЦПК України, а також Законом України «Про міжнародне приватне право», Мінською Конвенцією про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22.01.1993 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах запитувана установа юстиції здійснює вручення документів відповідно до порядку, що діє в її державі, якщо документи, що вручаються, написані на її мові або російською мовою або забезпечені завіреним перекладом на ці мови. В іншому випадку вона передає документи одержувачеві, якщо він згодний добровільно їх прийняти.

Згідно зі ст. 17 Конвенції, у відношеннях один з одним при виконанні цієї Конвенції установи юстиції Договірних Сторін користуються державними мовами Договірних сторін або російською мовою.

За змістом ч. 1 ст. 498 ЦПК України, у разі, якщо в процесі розгляду справи суду необхідно вручити документи, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, суд України може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 3 ст. 499 ЦПК України судове доручення про надання правової допомоги оформлюється українською мовою. До судового доручення додається засвідчений переклад офіційною мовою відповідної держави, якщо інше не встановлено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до п.2.3. Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень (Наказ Міністерства юстиції України та Державної судової адміністрації України № 1092/5/54 від 27 червня 2008 року) доручення та документи, що до нього додаються, складаються мовою, передбаченою відповідним міжнародним договором України. Якщо доручення чи документи, що до нього додаються, складено українською мовою, слід додавати завірений переклад на мову запитуваної держави або на іншу мову, передбачену міжнародним договором України. Документи, що підлягають врученню згідно з дорученням суду України, складаються мовою запитуваної держави чи іншою мовою, передбаченою міжнародним договором України, або супроводжуються завіреним перекладом на таку мову.

Згідно п. 2.4. відповідно до міжнародних договорів України доручення та додані до нього документи не потребують засвідчення в порядку консульської легалізації або шляхом проставлення апостилю.

Оскільки позивачем зазначено місце знаходження відповідача на території Російської Федерації, на виконання вимог п.2.3. Інструкції позивач повинен надати до суду завірений переклад позовної заяви та доданих документів на мову запитуваної держави або на іншу мову, передбачену міжнародним договором України, яка буде зрозумілою для відповідача.

Відповідач проживає на території Російської Федерації, то відповідно до вимог ч.1 ст.10 Мінської Конвенції «Про правову допомогу і правові відносини по цивільним, сімейним і кримінальним справам» запитувана установа юстиції здійснює вручення документів відповідно до порядку, що діє в її державі, якщо документи, що вручаються, написані на її мові або російською мовою або забезпечені завіреним перекладом на ці мови.

Отже, з метою направлення судового доручення для проведення окремих процесуальних дій та вручення судових документів (копії позовної заяви з додатками ) необхідно звернутися до запитуваної установи юстиції з відповідним дорученням про вручення документів. При цьому, виходячи з положень вищевказаної Конвенції, документи (позовна заява та додатки до заяви) мають бути подані російською мовою або забезпечені завіреним перекладом на цю мову.

Оскільки позивачем не зазначено повне найменування відповідача, не зазначено ідентифікаційний код юридичної особи вразі якщо юридична особа зареєстрована за законодавством України в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, не конкретизований зміст позовних вимог, відсутні посилання на докази, якими обґрунтовується позовна заява та клопотання про витребування доказів не містить реквізити договору, за якими можливо ідентифікувати оспорюваний договір з метою його витребовування, позовна заява з доданими додатками викладена лише українською мовою, що унеможливлює виконання умов Конвенції та розгляд справи, а також не сплачено судовий збір, суддя вважає, що позовну заяву слід залишити без руху та надати позивачу строк для усунення зазначених недоліків.

У відповідності до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

На підставі викладеного, керуючись ст. 83, 84, 136, 175, 177, 185, 498, 259-260 ЦПК України, суддя

П О С Т А Н ОВ И В

Прийняти до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до ТОВ МФК «ЕйрЛоанс» про визнання недійсним кредитного договору.

У задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 про витребування доказів та про звільнення від сплати судового збору відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ТОВ МФК «ЕйрЛоанс» про визнання недійсним кредитного договору - залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків - десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити позивачу, що уразі не усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з дати підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя М. М. Оксенюк