Ухвала

02 липня 2021 року

м. Київ

справа № 569/10527/15-ц

провадження № 61-15134св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Карпенко С. О.,

провівши в порядку письмового провадження попередній розгляд справи за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , про визнання недійсними кредитного договору, додаткових угод до кредитного договору та договору іпотеки за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Універсал Банк» на постанову Рівненського апеляційного суду від 15 вересня 2020 року,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі - ПАТ «Універсал Банк»), назву якого змінено на Акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі - АТ «Універсал Банк»), звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просило стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість за кредитним договором від 28 вересня 2007 року № 07-595-КФ-2007 в розмірі 68 323,72 доларів США.

У листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустріним позовом до ПАТ «Універсал Банк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , про визнання недійсними кредитного договору, додаткових угод до кредитного договору та договору іпотеки, в якому просило визнати недійсними: кредитний договір від 28 вересня 2007 року № 07-595-КФ-2007; додаткові угоди від 18 березня 2008 року та від 23 квітня 2009 року до кредитного договору; договір іпотеки від 28 вересня 2007 року № 07-595-ІФ-2007.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 09 грудня 2019 року первісний позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , з кожного окремо, в солідарному порядку з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором від 28 вересня 2007 року № 07-595-КФ-2007 в розмірі 68 323,72 доларів США, з яких: 61 278,04 доларів США - тіло кредиту, 6 002,99 доларів США - проценти, 1 042,69 доларів США - пеня. В задоволенні зустрічного позову відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постановою Рівненського апеляційного суду від 15 вересня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 09 грудня 2019 року скасовано в частині задоволення первісного позову та в частині розподілу судових витрат. Первісний позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором від 28 вересня 2007 року № 07-595-КФ-2007 в сумі 64 602,51 доларів США, з яких: 60 153,04 доларів США - тіло кредиту, 4 449,47 доларів США - проценти. В задоволенні позовних вимог ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення пені та в задоволенні позову ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. В решті рішення місцевого суду залишено без змін.

У касаційній скарзі АТ «Універсал Банк» просить скасувати постанову Рівненського апеляційного суду від 15 вересня 2020 року, а рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 09 грудня 2019 року залишити в силі, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Ухвалою Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 28 жовтня 2020 року відкрито касаційне провадження в цій справі та витребувано її матеріали з Рівненського міського суду Рівненської області.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Згідно з абзацом 1 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Касаційна скарга подана на підставі пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

Згідно з частиною п`ятою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, справу слід призначити до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Враховуючи категорію і складність справи, з огляду на положення частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, справа підлягає розгляду колегією у складі п`яти суддів.

Керуючись статтями 34, 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , про визнання недійсними кредитного договору, додаткових угод до кредитного договору та договору іпотеки за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Універсал Банк» на постанову Рівненського апеляційного суду від 15 вересня 2020 року призначити до судового розгляду Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в кількості п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В. А. Стрільчук

В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко