Єдиний унікальний номер 219/2759/19
Номер провадження 22-ц/804/790/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Номер справи № 219/2759/19

Номер провадження 22-ц/804/790/21

10 березня 2021 року м. Бахмут

Донецький апеляційний суд у складі колегії:

судді-доповідача Гапонова А.В.

суддів Новікової Г.В., Хейло Я.В.

сторони по справі:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: 8 Державний пожежно-рятувальний загін Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій

відповідач: 23 Державний пожежно-рятувальний загін Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій

третя особа: ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в м. Бахмут цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до 8 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій, 23 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій про стягненню матеріальної шкоди в результаті ДТП

- за апеляційною скаргою представника 8 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій

- за апеляційною скаргою адвоката Гуревича Р.Г., який діє в інтересах позивача ОСОБА_1

на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 14 грудня 2020 року, вступну та резолютивну частину якого оголошено у судовому засіданні 14 грудня 2020 року у 11 годині 05 хвилин, повний текст якого складено суддею Хомченко Л.І. в м. Бахмут у приміщенні Артемівського міськрайонного суду Донецької області 15 грудня 2020 року, -

В С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

15 березня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Артеміського міськрайонного суду Донецької області з позовом до 8 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій, 23 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій, третя особа ОСОБА_2 про солідарне стягнення з відповідачів завдану його матеріальну шкоду у розмірі 55 480 гривень 25 копійок.

В обґрунтування заявлених позовних вимог послався на те, що 20.08.2016 року приблизно о 15 годині 30 хвилин сталося ДТП між автомобілем ЗИЛ 432921 державний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та його автомобілем ВАЗ 317030, в результаті чого його автомобіль отримав механічні ушкодження, вартість який і складає ціну позову.

Постановою Донецького апеляційного суду від 25 січня 2017 року ОСОБА_2 було визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України та закрито провадження на підставі п.7 ст.247 КпАП України.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ

Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 14 грудня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто на користь позивача з 8 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в рахунок відшкодування матеріального шкоди 55 480 гривень 25 копійок, а також судові витрати у сумі 768 гривень 40 копійок. В іншій частині позову відмовлено.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Не погодившись із вказаним рішенням, представником 8 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій на вказане рішення суду першої інстанції подана апеляційна скарга, в якій він ставить питання про скасування рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 14 грудня 2020 року та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована наступними доводами:

На момент скоєння ДПТ, тобто на 20.08.2016 року транспортний засіб, відповідно до технічного талону від 08.08.2013 року належав відповідачу-2 і був переоформлений на відповідача-1 лише 30.05.2017 року. Те, що цей транспортний засіб знаходився на балансі відповідача-1 з 13.05.2016 року, згідно з наказу Головного управляння ДСНС України у Донецькій області від 13.052016 року № 42 «Про передачу автомобіля», накладної № 2 від 13.05.2016 року, авізо № 9 та акту приймання-передачі основних засобів від 13.05.2016 року не має правового значення. То висновок суду, що балансоутримувач винен нести відповідальність у розумінні частини другої статті 1187 ЦК України є хибним.

Судом не доведено доказами у справі, що третя особа ОСОБА_2 є працівником відповідача-1.

Судом не прийнято до уваги про наявність також й вини позивача у скоєному ДТП, хоч на нього й не складався протокол про адміністративне правопорушення.

Судом першої інстанції не надана оцінка вартості пошкодженого автомобілю, оскільки експерт Кириченко В.Г. , який робив висновок авто-товарознавчого дослідження не є судовим експертом, відповідно до довідки з Реєстру атестованих судових експертів, крім того судом першої інстанції залишився поза увагою той факт, що на момент товарознавчого дослідження вже змінився власник транспортного засобу.

Суд першої інстанції не звернув уваги на той факт, що відповідачем на момент скоєння ДТП не була застрахована цивільна відповідальність, а тому позивач мав би звернутись до Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування шкоди.

Також, не погодившись із вказаним рішенням, представником позивача, адвокатом Гуревичем Р.Г. подана апеляційна скарга, в якій він ставить питання про скасування рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 14 грудня 2020 року та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Оскаржується судове рішення лише у частині відмови у задоволенні позовних вимог до 23 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій. На думку представника позивача відповідачі повинні нести солідарну відповідальність. Посилаючись на норми Цивільного кодексу України представник позивача зазначив, що оскільки на момент ДТП автомобіль ЗИЛ 432921 належав 23 Державному пожежно-рятувальному загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій, а керував цим автомобілем ОСОБА_2 , який знаходився у трудових відносинах з 8 Державним пожежно-рятувальним загоном Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій.

АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Від начальника 23 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій Роменського Г.С. надійшов відзив на апеляційну скаргу адвоката Гуревича Р.Г. в інтересах позивача ОСОБА_1 та надійшов відзив на апеляційну скаргу представника 8 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій Соколової Ю.О.

У зазначених відзивах ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції з винесенням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтуванні такої позиції зазначено, що на виконання наказу Головного управління ДСНС України у Донецькій області від 13.05.2016 року «Про передачу автомобілю», передача автомобілю ЗИЛ 432821 було проведено відповідно до вимог пункту 14 розділу ІІ Настанови з експлуатації транспортних засобів в органах та підрозділах ДСНС України, затвердженої наказом ДСНС України від 27.06.2013 року № 432. Таким чином відповідач-1 з 13.05.2016 року володів транспортним засобом на відповідній правовій підставі. Відповідач-2 вже не здійснював користування транспортним засобом, тож не повинен нести жодної відповідальності.

Від представника 8 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій Соколової Ю.О. надійшли заперечення на відзив 23 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій, в яких вказується на той факт, Технічний талон що автомобіль ЗИЛ, що був у ДТП був переоформлений на відповідача -1 лише 30.05.2017 року, тобто на наступний рік після ДТП.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Відповідно до ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що дана справа є малозначною, ціна позову складає 55 480 (п`ятдесят п`ять тисяч чотириста вісімдесят) гривень 25 копійок, що менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи двох апеляційних скарг в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційні скаргі необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено.

Постановою Апеляційного суду Донецької області від 25 січня 2017 року, було задоволено апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_1 . Постанову судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 19 грудня 2016 року, якою справу про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_2 закрито у зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності скасовано. Постановою встановлено, що ОСОБА_2 , який 20.08.2016 р. о 15-30 годині в м. Бахмут на регульованому перехресті вулиць Садова та Горбатова, керуючи автомобілем марки ЗИЛ - 432921, номерний знак НОМЕР_1 , з увімкненим проблисковим маячком синього кольору та спеціальним звуковим сигналом, виконуючи невідкладне службове завдання, проїхав на заборонений червоний сигнал світлофора, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем ВАЗ 217030, в результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Провадження по справі закрито на підставі п.7 ст. 247 КУпАП (а.с.12-13).

Згідно висновку № 01-01-17 експертного авто-товарознавчого дослідження за фактом збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу, ринкова вартість автомобіля ВАЗ 217030 на момент проведення дійсного висновку, без урахування ушкоджень, заподіяних в результаті ДТП, може становити: 119637 (сто дев`ятнадцять тисяч шістсот тридцять сім) гривень 00 копійок. Вартість відновлювального ремонту цього автомобіля пошкодженого в результаті ДТП може скласти 67 687 (шістдесят сім тисяч шістсот вісімдесят сім) гривень 31 копійку. Вартість матеріального збитку (з технічної точки зору) заподіяної власнику автомобіля вказаного автомобіля ОСОБА_1 , на момент проведення дійсного висновку може складати: 55 480 (п`ятдесят п`ять тисяч чотириста вісімдесят) гривень 25 копійок (а.с.14-49).

Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 20 грудня 2017 року позов ОСОБА_1 до 8 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області, третя особа ОСОБА_2 про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, заподіяних в результаті ДТП, було задоволено частково. Стягнуто з 8 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області на користь ОСОБА_1 суму матеріальної шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 55 480 (п`ятдесят п`ять тисяч чотириста вісімдесят) грн. 25 коп., а також суму моральної шкоди в розмірі 1000 (одна тисяча ) грн. 00 коп. Стягнуто з 8 Державного пожежно-рятувальний загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області на користь позивача судовий збір у розмірі 618,80 грн., а також витрати пов`язані з розглядом справи в розмірі 780,00 грн. В іншій частині позову відмовлено (а.с.50-56).

Постановою апеляційного суду Донецької області від 23 березня 2018 року апеляційна скарга 8 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області була задоволена, рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 20 грудня 2017 року скасовано, а у задоволенні позову було відмовлено (а.с.57-61).

З Наказу головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області від 13.05.2016 року № 42 вбачається, що начальнику 23 державного пожежно-рятувального загону (ДПРЗ) (м.Світлодарськ) Головного управління підполковнику служби цивільного захисту Осіпову М.М. наказано передати з балансу автомобіль АЦ-40 (ЗІЛ-432921) 63Б.02, 2009 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , номер технічного талону НОМЕР_3 до ДПРЗ (м. Бахмут) Головного управління з оформленням відповідних документів. Начальнику 8 ДПРЗ (м.Бахмут) Головного управління підполковнику служби цивільного захисту Гордєєву О.В. прийняти на баланс зазначений у пункті 1 цього наказу транспортний засіб в установлено порядку для використання за призначенням.

На підставі наказу ГУ ДСНС України у Донецькій області від 13.05.2016 року № 42, з ДПРЗ-23 ГУ ДСНС України у Донецькій області (м.Світлодарськ) 13 травня 2016 року до ДПРЗ-8 ГУ ДСНС України у Донецькій області (м. Бахмут), було передано автомобіль АЦ-40 (ЗІЛ-432921) 63Б.02, 2009 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , номер технічного талону НОМЕР_3 , що підтверджується наступними доказами: накладною № 2 від 13.05.2016 року; Авізо № 9 від 13.05.2016 року; Актом прийняття-передачі основних засобів від 13.05.2016 року.

З довідки наданої ДПРЗ-8 ГУ ДСНС України у Донецькій області від 03.12.2020 року вбачається, що транспортний засіб оперативно-рятувальної служби цивільного захисту АЦ-40 реєстраційний номер 486641, марки ЗИЛ 432921, 2009 року випуску, з 13.05.2016 року по теперішній час знаходиться на балансі ДПРЗ-8 ГУ ДСНС України у Донецькій області на підставі наказу Головного управління ДСНС України у Донецькій області від 13.05.2016 №42 «Про передачу автомобіля», накладної №2 від 13.05.2016, авізо №9 та акту прийнятгя-передачі основних засобів від 13.05.2016, під інвентарним номером 101420111, первісна балансова вартість якого становить 808391,00 грн.

Згідно із статтею 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

У відповідності до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, є юридична або фізична особа, що експлуатує такий об`єкт в силу наявності права власності, користування (оренди), повного господарського відання, оперативного управління або іншого речового права. Не вважається володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з таким володільцем (водій, машиніст, оператор тощо).

Тобто, володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, є не лише його власник, але й інша фізична чи юридична особа, яка на відповідній правовій підставі володіє цим об`єктом.

Вирішуючи питання про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, національні суди повинні встановити, хто та на якій правовій підставі володіє відповідним транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Враховуючи те, що на балансі відповідача-1 8 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій, в момент ДТП знаходився вищевказаний автомобіль марки ЗИЛ 432921, вони несуть відповідальність згідно з частиною другою статті 1187 ЦК України.

З такими висновками погоджується й колегія суддів апеляційного суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

У ч. 1 ст. 13 ЦПК України зазначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Колегія суддів вважає правом позивача до кого звертатись, до суду за захистом своїх прав або до Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування шкоди.

Таким чином, доводи апеляційної скарги представника 8 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в частині не звернення позивача до Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування шкоди не впливають на правильність висновків суду першої інстанції.

Щодо доводів апеляційної скарги представника 8 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій про те, що у експерта, який проводив авто товарознавче експертне дослідження закінчились повноваження слід зазначити, що справа знаходилась у провадженні місцевого суду майже вісім місяців. Було безліч судових засідань, в жодному з яких представник відповідача-1 (апелянт по справі) не заявляв клопотання про призначення судової експертизи з цього питання. Більш того, в апеляційній скарзі не ставиться під сумнів точність, повнота дослідження, його методологія та визначена сума матеріальних збитків.

Щодо доводів апеляційної скарги представника 8 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України про те, що судом не доведено доказами у справі, що третя особа ОСОБА_2 є працівником відповідача-1, а також не прийнято до уваги про наявність також й вини позивача у скоєному ДТП, хоч на нього й не складався протокол про адміністративне правопорушення слід зазначити наступне.

По справі встановлено (т.1 а.с.13), що 20.08.2016 року о 15 годині 30 хвилин ОСОБА_2 керував автомобілем ЗИЛ 432921 державний номер НОМЕР_1 , на якому скоїв ДТП з автомобілем відповідача.

З 13.05.2016 року автомобіль ЗИЛ 432921 державний номер НОМЕР_1 знаходився на балансі 8 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій.

При розгляді справи по суті в суді першої інстанції представник 8 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій не заперечував, що ОСОБА_2 проходив службу на момент виникнення правовідносин саме у цьому загоні, але не надав до суду копію відповідного наказу, як не надав й належних доказів, що у 8 Державному пожежно-рятувальному загоні Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій ОСОБА_2 не працював.

Тому зазначений довід апеляційної скарги не впливає на правильність висновків суду першої інстанції.

Як не впливає висновок про те, що судом не встановлена вина позивача. Оскільки вина працівника відповідача-1, 8 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій ОСОБА_2 підтверджена відповідним судовим рішенням (т1 а.с.12-13), а клопотання про проведення авто технічної експертизи для встановлення можливої вини другого учасника ДТП (позивача по справі) не заявлялось.

Щодо доводів апеляційних скарг представника 8 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України та адвоката Гуревича Р.Г., який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 щодо солідарної відповідальності 8 та 23 загонів (відповідачів по справі).

13.05.2016 року, згідно з наказу Головного управляння ДСНС України у Донецькій області від 13.052016 року № 42 «Про передачу автомобіля», накладної № 2 від 13.05.2016 року, авізо № 9 та акту приймання-передачі основних засобів від 13.05.2016 року саме з 13.05.2016 року автомобіль ЗИЛ 432921 державний номер НОМЕР_1 знаходився на балансі 8 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій (т.1 а.с.109-112).

При передачі транспортного засобу з балансу 23 загону на баланс 8 загону було додержано вимоги пункту 14 розділу ІІ Настанови з експлуатації транспортних засобів в органах та підрозділах ДСНС України, затвердженої наказом ДСНС України від 27.06.2013 року № 432.

Той факт, що керівництво 8 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій при виконанні наказу т.в.о. начальника Головного управління про передачу транспортного засобу № 42 від 13 травня 2016 року, отримала технічний талон на автомобіль лише 30.05.2017 року не спростовує висновків суду першої інстанції про фактичного власника та балансоутримувача транспортного засобу й відсутність правової підстави для стягнення матеріальної шкоди в солідарному порядку з відповідача-2, 23 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Оскільки апеляційним судом не встановлено порушення або неправильне застосування судом першої інстанції при розгляді цієї справи норм матеріального чи процесуального права та невідповідності висновків суду обставинами справи, то підстав для задоволення скарг і скасування судового рішення з ухваленням нового рішення немає.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 14 грудня 2020 року відповідає вимогам ст.263 ЦПК України та не підлягає скасуванню за доводами, викладеними як в апеляційній скарзі представника 8 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій так й в апеляційній скарзі поданої адвокатом Гуревичем Р.Г. в інтересах позивача ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст.367, 368, 369, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника 8 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу адвоката Гуревича Р.Г., який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 14 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді: