Роздільнянський районний суд Одеської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/1399/21

Номер провадження: 2/511/497/21

"12" липня 2021 р. суддя Роздільнянського районного суду Одеської області Іванової О. В. , розглянувши матеріали цивільної справи за позовною заявою

позивача: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1

представник позивача: адвокат Шкодіна Любов Василівна адреса: АДРЕСА_2

до

відповідача: Роздільнянська міська об`єднана територіальна громада, що діє в особі Роздільнянської міської ради Одеської області, адреса: Одеська область, Роздільнянський р-н, м. Роздільна, вул. Муніципальна буд 17.

відповідача: Головне управління Держгеокадастру в Одеській області адреса: м. Одеса, вул. Канатна буд. 83

про визнання права оренди земельної ділянки

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Роздільнянського районного суду з позовною заявою до Роздільнянської міської об`єднаної територіальної громади, що діє в особі Роздільнянської міської ради Одеської області та Головного управління Держгеокадастру в Одеській області з вимогою визнати за позивачем права оренди земельної ділянки, визначеної умовами Договору оренди землі від 15.06.2009р., зареєстрованого у Новоукраїнській сільській раді 15.06.2009р. за № 10.

Подана до суду позовна заява не відповідає вимогам ст.ст.175 ЦПК України та підлягає залишенню без руху, виходячи з наступного.

Так, впорушення пункту 4 частини 3 статті 175 ЦПК України позовна заява не містить чіткого змісту позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

Окрім того, вказана позовні вимоги не узгоджується з Постановою Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року N 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» , у відповідності до п.7 якої чітко зазначено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК). Власник земельної ділянки, права якого порушено, може вимагати відшкодування завданої цим моральної шкоди (частина третя статті 386 ЦК).

При розгляді справ за позовами до органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування в разі незгоди з рішеннями з питань, віднесених у галузі земельних відносин до їх компетенції (зокрема, про відмову в передачі земельної ділянки у власність чи користування, у продажі земельної ділянки, в наданні дозволу і вимог на розроблення проекту відведення земельної ділянки тощо), суд за наявності підстав для задоволення позову визнає рішення такого органу недійсним і зобов`язує його залежно від характеру спору виконати певні дії, передбачені його компетенцією (або не вчиняти чи припинити їх), на захист порушеного права, як цього вимагає законодавство, або надає право позивачеві вчинити певні дії для усунення порушень його права. Суд вирішує ці питання по суті, якщо це відповідає закону (наприклад, визнає відповідно до частини третьої статті 1 Закону України від 5 червня 2003 р. N 899-IV "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" право на земельну частку (пай), якщо районною (міською) державною адміністрацією безпідставно відмовлено у видачі документа, що посвідчує право на земельну частку (пай); вирішує відповідно до частини четвертої статті 7 Закону України від 19 червня 2003 р. N 973-IV "Про фермерське господарство" питання про надання земельної ділянки у власність або оренду для створення фермерського господарства, якщо відповідна районна (міська) державна адміністрація чи орган місцевого самоврядування безпідставно відмовили в цьому або, незважаючи на рішення суду, що зобов`язує їх розглянути заяву з цього приводу, не розглядають її за наявності необхідних документів). В інших випадках суд не може вирішувати питання, віднесені до компетенції органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, зокрема про передачу земельних ділянок у постійне користування, оренду, укладення чи поновлення договору оренди земельної ділянки, зміну цільового призначення землі тощо.

Вказана думка суду також узгоджується з правовою позицією, викладеною у Постанові ВП ВС від 29.09.2020 № 378/596/16-ц (14-545цс19), у відповідності до якої зазначено, що: кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (частини перша та друга статті 15 ЦК України.

За змістом наведених приписів способи захисту цивільного права чи інтересу - це закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, інтересів і вплив на правопорушника (пункт 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16). Іншими словами, це дії, спрямовані на запобігання порушенню або на відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного цивільного права чи інтересу. Такі способи мають бути доступними й ефективними (пункт 14 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 310/11024/15-ц).

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Це право чи інтерес суд має захистити у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Вимога захисту цивільного права чи інтересу має забезпечити їх поновлення, а в разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі отримання відповідного відшкодування.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а частина друга статті 16 ЦК України передбачає, зокрема, такі способи захисту цивільних прав та інтересів судом, як визнання права, визнання правочину недійсним, зміна та припинення правовідношення. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18), від 4 червня 2019 року у справі № 916/3156/17 (провадження № 12-304гс18). Тож статтею 33 Закону України «Про оренду землі» у відповідній редакції, визначено як підстави поновлення договору оренди землі, так і порядок такого поновлення шляхом укладення відповідної додаткової угоди до договору оренди землі. Право сторони на оскарження в суді відмови або зволікання з укладенням додаткової угоди в контексті спірних правовідносин означають право сторони на звернення до суду для укладення додаткової угоди.

Неправильно обраний спосіб захисту зумовлює прийняття рішення про відмову в задоволенні позову незалежно від інших встановлених судом обставин.

Окрім того, звертаючись до суду з вказаним позовом позивач просить визнати за ним право оренди земельної ділянки, визначеної умовами Договору оренди землі від 15.06.2009 року, зареєстрованого Новоукраїнською сільською радою 15.06.2009р. за № 10, при цьому взагалі не зазначає необхідних реквізитів вказаного Договору, складу його підписантів та взагалі не зазначений об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки тощо), що позбавляє суд визначитись з дійсним колом учасників вказаного провадження та чи дотримано позивачем вимоги ст. 30 ЦПК України при зверненні до суду та чи вірно обрана юрисдикція суду.

Також, відповідно до п. 6 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору. В супереч зазначеній нормі позивачем не зазначені заходи досудового врегулювання спору та не надано доказів про вжиття заходів досудового врегулювання спору, хоча ним заявлені позовні вимоги про визнання за ним права оренди земельної ділянки, але не вказано хто та яким чином вказані права заперечує або не визнає, будь-які докази з цих підстав матеріали справи також не містять.

Окрім того, позивачу та його представнику необхідно чітко визначитись з предметною юрисдикцією спору, з урахуванням Постанови Пленуму № 7 від 16 квітня 2004 року та Постановами Великої Палати ВС щодо розмежування спорів згідно юрисдицій .

Відповідно до ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи вищенаведене, суддя вважає, що зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням позивачеві строку для усунення недоліків.

Керуючись ст. 175,177,185 ЦПК України, суд,-

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Роздільнянської міської об`єднаної територіальної громади, що діє в особі Роздільнянської міської ради Одеської області та Головного управління Держгеокадастру в Одеській області з вимогою визнати за позивачем права оренди земельної ділянки, визначеної умовами Договору оренди землі від 15.06.2009р., зареєстрованого у Новоукраїнській сільській раді 15.06.2009р. за № 10- залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви не пізніше десяти днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху.

Роз`яснити позивачу, що якщо відповідно до ухвали суду у встановлений строк вимоги ухвали суду будуть виконані, заява буде вважатися поданою в день первісного її подання, а інакше заява буде вважатися неподаною і повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя:О. В. Іванова