ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер справи 655/400/19 Головуючий в І інстанції Посунько Г.А.
Номер провадження 22-ц/819/352/21 Доповідач Полікарпова О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2021 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючогоПолікарпової О.М.
суддівВоронцової Л.П.
Ігнатенко П.Я.
секретар Литвиненко В.О.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Україна" на рішення Горностаївського районного суду Херсонської області від 25 листопада 2020 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Україна" до ОСОБА_1 , Фермерського господарства «Елена» та Горностаївської районної державної адміністрації Херсонської області про скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки,

в с т а н о в и в :

У травні 2019 року ТОВ "ТД "Україна" звернувся до суду із вказаним позовом. Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що відповідач ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 5,1 га (кадастровий номер :04:001:0197), яку вона 01 лютого 2003 року передала в оренду ТОВ "ТД "Україна" строком на п`ять років, про що між сторонами був укладений договір оренди землі. В подальшому строк дії договору оренди продовжувався додатковими угодами від 05 грудня 2006 року та 05 січня 2013 року.

Разом з тим, незважаючи на наявність договірних відносин з ТОВ "ТД "Україна", ОСОБА_1 16 лютого 2015 року уклала з ФГ "Елена" договір оренди вказаної земельної ділянки, за умовами якого передала останньому свою земельну ділянку в оренду строком на десять років. На підставі цього договору оренди 18 березня 2015 року ФГ "Елена" зареєструвало своє право оренди, про що державним реєстратором вчинено реєстраційний запис про інше речове право за № 9090556.

Постановою Верховного Суду від 06 березня 2019 року визнано вказаний договір оренди недійсним та скасовано рішення про державну реєстрацію права оренди ФГ "Елена" (реєстраційний запис про інше речове право № 9090556 від 18 березня 2015 року).

27 березня 2019 року ТОВ "ТД "Україна" звернулось до державного реєстратора з питання виконання судового рішення, але отримало інформацію про те, що за вказаним кадастровим номером 16 листопада 2016 року укладено новий договір оренди земельної ділянки між ОСОБА_1 та ФГ "Елена", а 23 листопада 2016 року здійснена нова реєстрація права оренди. Укладення нового договору оренди та реєстрація нового права оренди в період розгляду справи у Верховному Суді позбавило ТОВ "ТД "Україна" можливості зареєструвати своє право оренди земельної ділянки, власником якої є ОСОБА_1 , та в подальшому використовувати вказану земельну ділянку на правах оренди до 2023 року. Позивач вважає, що всі правочини, які вчиняє або планує вчинити на майбутнє ОСОБА_1 із вказаною земельною ділянкою є недійсними, так як постановою Верховного Суду визнано недійсним договір оренди від 16 лютого 2015 року.

На підставі викладеного позивач ТОВ "ТД "Україна" просить суд скасувати державну реєстрацію права оренди земельної ділянки (кадастровий номер :04:001:0197) між ОСОБА_1 та ФГ "Елена", номер запису про інше речове право 17627466, індексний номер 32546526 від 23 листопада 2016 року.

Рішенням Горностаївського районного суду Херсонської області у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Україна" відмовлено.

Забезпечення позову, застосоване ухвалою Горностаївського районного суду Херсонської області від 10 травня 2019 року, у виді заборони державному реєстратору вчиняти будь-які реєстраційні записи щодо земельної ділянки з кадастровим номером :04:001:0197, яка належить на праві власності відповідачу ОСОБА_1 залишено до набрання законної сили судовим рішенням.

В апеляційній скарзі ТОВ «ТД «Україна» просить судове рішення скасувати і постановити нове, яким задовольнити його вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на обставини, встановлені у Постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року та зазначає, що укладення відповідачами нового договору та реєстрація права оренди за даним договором в період розгляду справи судом касаційної інстанції позбавило ТОВ «ТД «Україна» у законний спосіб зареєструвати своє право оренди земельної ділянки, належної відповідачу ОСОБА_1 .

Також апелянт звертає увагу суду апеляційної інстанції на той факт, що спірна земельна ділянка передана ТОВ «ТД «Україна» та орендодавцю не поверталась. Останній правочин, який укладений відповідачами, на думку апелянта, слід вважати нікчемним в силу закону.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ФГ "Елена" заперечувало проти доводів апеляційної скарги. Свої заперечення відповідач обґрунтовує тим, що 20 квітня 2015 року між ТОВ "ТД "Україна" та ФГ "Елена" укладено договір обміну земельних ділянок, в якому сторони визнали за ФГ "Елена" право користування земельною ділянкою, власником якої є ОСОБА_1 .

Колегія суддів, заслухавши доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, встановила таке.

Відповідач ОСОБА_1 є власником земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 5,1 га., кадастровий номер :04:001:0197. 01 лютого 2003 року вона передала належну їй земельну ділянку в оренду ТОВ "ТД "Україна" на строк п`ять років, про що між сторонами був укладений договір оренди землі. Договір був зареєстрований Великоблаговіщенською сільською радою Горностаївського району Херсонської області. Строк дії договору продовжувався додатковими угодами від 05 грудня 2006 року та 05 січня 2013 року. Останньою додатковою угодою строк дії основного договору оренди продовжений до двадцяти років, а саме, до 13 лютого 2023 року. Державна реєстрація цієї додаткової угоди, як і права оренди, не здійснювалась.

16 лютого 2015 року ОСОБА_1 уклала з ФГ "Елена" договір оренди вказаної земельної ділянки, за умовами якого передала останньому свою земельну ділянку в оренду строком на десять років. На підставі цього договору оренди 18 березня 2015 року за ФГ "Елена" зареєстровано право оренди, про що державним реєстратором вчинено реєстраційний запис про інше речове право за № 9090556.

Постановою Верховного Суду від 06 березня 2019 року визнано недійсним вказаний договір оренди земельної ділянки.

В цій постанові Верховний Суд зробив висновок, що ТОВ "ТД "Україна" мало намір скористатись переважним правом на укладення договору оренди землі, додержалось процедури поновлення договору, а саме уклало додаткову угоду № 38 від 05 січня 2013 року до договору оренди, проте орендодавець, в порушення вимог ст.33 Закону України "Про оренду землі" ні під час підписання цієї угоди, ні згодом у письмовому вигляді не повідомила орендаря про відмову в поновленні цього договору. Таким чином, одна і та ж сама земельна ділянка не може бути об`єктом оренди двох договорів, укладених із різними орендарями.

До набрання законної сили вказаною Постановою Верховного Суду, договір оренди земельної ділянки, укладений 16 лютого 2015 року між ОСОБА_1 та ФГ "Елена" сторони розірвали в добровільному порядку і, як вбачається з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, було виключено інформацію про державну реєстрацію права оренди ФГ "Елена" від 18 березня 2015 року (реєстраційний запис про інше речове право № 9090556).

16 листопада 2016 року ОСОБА_1 уклала з ФГ "Елена" договір оренди вказаної земельної ділянки, за умовами якого передала останньому свою земельну ділянку в оренду строком на двадцять років. На підставі цього договору оренди 23 листопада 2016 року за ФГ "Елена" зареєстровано право оренди, про що державним реєстратором Горностаївської районної державної адміністрації Херсонської області вчинено реєстраційний запис про інше речове право за № 17627466.

Позивачем оспорюється саме цей реєстраційний запис і правовідносини у цьому спорі регулюються положеннями Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (далі Закон №1952) у редакції, чинній із 16.01.2020 року.

Згідно ч.1 ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

За приписами частини 1 статті 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до п.1 ч.1 Закону №1952 державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з ч.1 ст.3 Закону №1952 загальними засадами державної реєстрації прав є: 1) гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження; 2) обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав; 2-1) одночасність вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва та державної реєстрації прав; 3) публічність державної реєстрації прав; 4) внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом; 5) відкритість та доступність відомостей Державного реєстру прав.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини третьої статті 26 вказаного Закону відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

При цьому з метою ефективного захисту порушених прав законодавець уточнив, що ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Така вимога закону № 1952 кореспондується з положеннями ст. 79 ЗК України.

Таким чином законом прямо встановлено, що вирішенні вимоги про скасування державної реєстрації речового права, в першу чергу, підлягає вирішенню питання про чинність відповідного договору, на підставі якого це право виникнуло. Такий правовий висновок міститься у Постанові Верховного Суду від 28 жовтня 2020 року у справі №910/10963/19.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що державний реєстратор Горностаївської районної державної адміністрації Херсонської області, вчиняючи 23 листопада 2016 року реєстраційний запис про інше речове право за № 17627466, діяв правомірно, реєстрація права оренди проведена у відповідності до поданих документів, зокрема договору оренди земельної ділянки, укладеного 16 листопада 2016 року між ОСОБА_1 та ФГ "Елена", який на даний час недійсним не визнаний.

Арґументи, які викладені в апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції не приймає з таких мотивів.

У частині 2 статті 215 ЦК України передбачено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Отже, у розумінні положень наведеної норми, нікчемний правочин може бути таким лише в силу закону. Умови, за якими правочин є нікчемним визначені у Цивільному Кодексі України, інших актах цивільного законодавства.

Доводи апелянта про те, що Постановою Верховного Суду від 06 березня 2019 року в цивільній справі № 655/809/15-ц встановлений факт недійсності договору оренди земельної ділянки, укладеного 16 лютого 2015 року між цими ж сторонами внаслідок невідповідності його закону і це є свідченням того, що всі наступні правочини між цими ж особами відносно тієї ж земельної ділянки є нікчемними, колегією суддів до уваги не приймаються, так як вони не ґрунтуються на законі, який наведено вище.

Встановлене судом касаційної інстанції порушення прав ТОВ ТД «Україна», яке полягало у тому, що орендована ним земельна ділянка стала об`єктом оренди у договорі, укладеному з іншим орендарем не свідчить про нікчемність останнього договору, а тому він є оспорюваним.

Про наявність спору зазначає і відповідач ФГ «Елена», посилаючись на те, що після укладення між ним та відповідачем ОСОБА_1 договору оренди від 16 лютого 2015 року, який у подальшому судом визнаний недійсним, між ТОВ «ТД «Україна» та ФГ «Елена» було укладено договір обміну земельними ділянками, який на даний час є чинним, і за яким спірна земельна ділянка перейшла у користування до ФГ «Елена».

Згідно ч.1, ч.2 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У своєму позові ТОВ «ТД «Україна» не зазначає, в силу якого закону укладений 16 листопада 2016 року між ОСОБА_1 та ФГ "Елена" договір оренди земельної ділянки є нікчемним, і разом з тим не заявляє вимог про визнання цього правочину недійсним.

З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими і зводяться до незгоди із судовим рішенням, власного тлумачення апелянтом норм матеріального права.

Рішення суду першої інстанції ухвалено судом з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування та ухвалення нового судового рішення про задоволення позовних вимог відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 367, 374, 375 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Україна" залишити без задоволення.

Рішення Горностаївського районного суду Херсонської області від 25 листопада 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ О.М. Полікарпова

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Л.П. Воронцова

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ П.Я. Ігнатенко

Повний текст постанови складений 09 березня 2021 року.

Суддя О.М. Полікарпова