Справа № 275/1187/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
01 березня 2021 року Брусилівський районний суд Житомирської області в складі: головуючого судді О. С. Данилюк,
за участю секретаря судового засідання А.Ю. Столярчук,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у смт. Брусилів в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, -
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, в обгрунутвання якого зазначила наступне. Так, відповідно до договору дарування житлового будинку № 3978/ 30.07.2008 року, посвідченого нотаріусом Брусилівської державної нотаріальної контори Житомирської області, ОСОБА_1 належить на праві власності житловий будинок та надвірні будівлі, розташовані по АДРЕСА_1 . Крім неї та дітей в будинку після розірвання шлюбу зареєстрований її колишній чоловік ОСОБА_2 , який, починаючи з листопада 2019 року будинком не користується та в ньому не проживає. Оскільки ОСОБА_2 в будинку АДРЕСА_1 , не проживає вже більше шести місяців, а саме з листопада 2019 року і по даний час і його місце проживання чи перебування їй невідоме, то нею було прийнято рішення про звернення до суду з позовом про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житлом. Зазначила, що через реєстрацію відповідача у спірному будинку вона не має можливості використовувати в повній мірі своє право на належне використання житлового будинку. Добровільно відповідач зніматися з реєстрації у належному їй житловому будинку не бажає. Просила визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .
Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, надала пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просила їх задовольнити. Додатково пояснила, що відповідач є її колишнім чоловіком, який не є власником будинку. Розійшлись вони у 2019 році. І саме з тих пір він у вказаному будинку не проживає, його речей там немає, втім, до цього часу відповідач не знявся з реєстрації у вказаному будинку, що заважає їй, як власниці, будинком розпорядитись, а також оформити субсидію з оплати комунальних послуг на будинок.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, будучі належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, що підтверджується відповідними поштовими повідомленнями та оголошеннями на офіційній інтернет сторінці Брусилівського районного суду Житомирської області, про причини своєї неявки суду не повідомив, у зв`язку з чим зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, вислухавши позивача та свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , суд вважає, що вимоги позивача законні й обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до Закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Так, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору дарування житлового будинку (а.с. 9).
Згідно довідки Брусилівської селищної ради Житомирської області № 596 від 22.12.2020 року ОСОБА_2 зареєстрований, але не проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 8).
При цьому факт непроживання відповідача ОСОБА_2 за місцем його реєстрації в будинку АДРЕСА_1 підтвердили допитані судом свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
Таким чином, судом достовірно встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не є власником домоволодіння по АДРЕСА_1 , в ньому не проживає більше року місяців, витрати, пов`язані з утриманням вказаного майна, не несе, його речі у вказаному будинку відсутні.
Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.
Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідач без поважної причини не проживає за місцем своєї реєстрації понад рік, а тому він має бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням житловим будинком АДРЕСА_1 .
На підставі викладеного, ст.ст. 316, 317, 405 ЦК України та керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 280-282 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення постановлено у нарадчій кімнаті.

Повний текст рішення виготовлено 04.03. 2021 року.

Суддя О. С. Данилюк