Справа № 279/1082/21 У Х В А Л А
"05" березня 2021 р.

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі: судді Невмержицької О.А., з секретарем Хомутовською М.А., розлянувши в м.Коростені подання старшого державного виконавця Коростенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Хмельницький) Веренчанської О.М. про тимчасове обмеження в праві виїзду за межі України ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа,
Дослідивши матеріали подання, суд приходить до наступного.
Відповідно до ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати заходів примусового виконання рішень неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
За нормою п.19 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.
Згідно зі ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» передбачає, що громадянинові України, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо діють неврегульовані невиконані зобов`язання, а також якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням - до виконання зобов`язань.
Відповідно до п.8 ст.19 Закону України «Про державну прикордонну службу України» на Державну прикордонну службу України відповідно до визначених законом завдань покладається запобігання та недопущення в`їзду в Україну або виїзду з України осіб, яким згідно із законодавством не дозволяється в`їзд в Україну або яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України.
Однак відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати території України за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Разом з тим, зміст подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України обставин щодо вчинення державним виконавцем всіх можливих заходів щодо виявлення майна боржника та їх результатів не містить, якне містить й жодних відомостей, що державним виконавцем вживались усі можливі дії в межах виконання виконавчого провадження, фактів та посилання на докази на підтвердження того, що боржником було вчинено дії щодо ухилення його виконання, а також здійснені будь-які перешкоди для держаного виконавця примусово виконувати виконавчий документ. Тоді, як на момент звернення до суду з даним поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, повинен бути об`єктивно наявним та вбачатись з матеріалів виконавчого провадження.
Однак до подання доказів, що боржником було вчинено дії щодо свідомого ухилення від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, а також здійснені будь-які перешкоди для держаного виконавця примусово вчиняти необхідні виконавчі дії, не долучено.
До того ж, державний виконавець, заявляючи вимогу про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України, окрім посилання на нормативні акти, не зазначив, в чому проявляється ухилення останнього від виконання зобов`язань та його намагання виїхати за межі України, щоб уникнути цивільно-правової відповідальності. Подання не містить необхідних відомостей про боржника зокрема, його громадянство, дані документа, який дає право на виїзд з України та посвідчують особу, що могло б дозволити провести однозначну ідентифікацію його особи для забезпечення чіткого виконання ухвали суду.
У справі взагалі відсутні докази, на які посилається державний виконавець у своєму поданні, як на підставу своїх доводів.
Таким чином, виходячи з положень ст.33 Конституції України, ст.1 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України»,суд вважає, що вжиття обмеження у праві виїзду за межі України на даний час не є єдиним можливим та необхідним способом забезпечення примусового виконання боржником вищезазначеного виконавчого документу.
З огляду на наведене, проаналізувавши зміст подання, в обґрунтування якого не надано доказів, суд приходить до висновку, що викладені обставини не підтверджують факт, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання судового рішення, подання є безпідставним та задоволенню не підлягає.
Керуючись, вищевикладеним та ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», ЗУ «Про державну прикордонну службу України», ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження», ст.441 ЦПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В :
В задоволенні подання відмовити.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.
Суддя : Невмержицька О.А.