Справа № 654/4346/20
Провадження №2-о/654/19/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2021 року м. Гола Пристань

Голопристанський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого судді - Ширінської О.Х.,

за участю секретаря - Синевид І.І.,

заявника - ОСОБА_1 ,

представника заінтересованої особи - Усатенко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Гола Пристань Херсонської області, в режимі відео конференції з Херсонським міським судом, цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Управління державної міграційної служби у Херсонській області, про встановлення факту, що має юридичне значення,-

У С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду із вищевказаною заявою, з внесеними змінами, в якій просила встановити факт її постійного проживання в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року разом з батьками.

В обґрунтування заяви зазначила, що вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Гетамеч, Наірійського району, Республіки Вірменія. В січні 1991 року, у зв`язку з військовими подіями, вона у неповнолітньому віці разом з родиною переїхали до України, де стали проживати постійно.

З метою отримання паспорту громадянина України, у 2014 році зверталася до Голопристанського РС УДМС України в Херсонській області. Проте отримала відмову у видачі паспорту громадянина України з підстав неможливості встановити її належність до громадянства України. З огляду на наведене, звернулася до суду із відповідною заявою про встановлення факту, що має юридичне значення для встановлення громадянства і для отримання паспорта громадянина України.

30.11.2020 року від представника Управління державної міграційної служби у Херсонській області Усатенко А.О. надійшли письмові пояснення, в яких представник просила відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви. Посилається на те, що станом на 24.08.1991 р. заявниці було 8 років, тобто на момент проголошення Україною незалежності ОСОБА_2 була неповнолітньою та проживала з батьками ( ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ), які на той час ще були документовані паспортами громадян колишнього СРСР, а тому вона має правові підстави для встановлення належності до громадянства України на підставі ст. 3 ЗУ «Про громадянство України», як особа яка в неповнолітньому віці постійно проживала на території України станом на 24.08.1991 разом з батьками, за умови зміни заявлених вимог на вищевказане.

Заявник ОСОБА_1 у судовому засідання заявлені вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити в повному обсязі з підстав, наведених в заяві.

Представник Управління державної міграційної служби у Херсонській області Усатенко А.О. в судовому засіданні при вирішенні питання щодо задоволення заяви поклалася на розсуд суду.

Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд приходить до наступного висновку.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Гетамеч, Наірійського району, Республіки Вірменія, про що в книзі реєстрації актів про народження зроблено відповідний запис за № 116 від 29.04.1983 року. Батько - ОСОБА_3 , мати - ОСОБА_4 .

Судом встановлено, що відповідно до довідки № К-641 від 02.09.2014 року, виданої посольством Республіки Вірменія, ОСОБА_2 паспортом громадянина Республіки Вірменія не документована.

Крім того, згідно копії довідки від 02.12.2014 р., виданої Голопристанським РВ УДМС України в Херсонській області встановлено, що заявниця зверталася до міграційної служби з питання встановлення особи та документування паспортом громадянина України. Проведеними перевірками особу ОСОБА_2 встановлено, але не встановлено належності до громадянства України.

За обліками УДМС України в Херсонській області, батько заявниці ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та мати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженці Республіки Вірменія, документовані паспортами громадянина України на підставі п. 1 ч. 1 ст. З Закону України «Про громадянство України».

Крім того, відповідно до рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 27.08.2001 року, встановлено факт постійного проживання на території України ОСОБА_3 з січня 1991 по теперішній час (тобто по 27.08.2001 р.). Згідно описової та мотивувальної частини вказаного рішення суду вбачається, що в січні 1991 року, у зв`язку з військовими подіями, ОСОБА_3 переїхав до України разом зі своєю сім`єю (дружиною ОСОБА_4 , дітьми ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ,, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ) та почали проживати в с. Добропілля Цюрупинського району Херсонської області.

Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Питання громадянства України регулюється Конституцією України, законами України, указами Президента України, міжнародними договорами України.

Основними нормативно-правовими актами з питань громадянства України є Закон України «Про громадянство України» та Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затверджений Указом Президента України №215 від 27.03.2001 року. Підстави належності чи набуття особою громадянства України визначаються індивідуально, залежно від її місця народження, походження, проживання, родинних зв`язків тощо.

Відповідно до п.п.1,2 ч.1 ст.3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є, зокрема усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України постійно проживали на території України або які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Згідно п. 10 Порядку - для встановлення відповідно до пунктів 1 та 2 частини першої статті 3 Закону належності до громадянства України особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягла повноліття та проживала в Україні разом із батьками (одним із них) або іншим її законним представником, подає:

а) заяву про встановлення належності до громадянства України;

б) копію свідоцтва про народження;

в) один із таких документів:

- довідку, що підтверджує факт постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факт її проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13 листопада 1991 року;

- довідку, що підтверджує факт постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника, з якими особа в неповнолітньому віці постійно проживала, або факт їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року;

- документ, що підтверджує факт перебування особи в неповнолітньому віці на вихованні у державному дитячому закладі України за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року;

- копії паспортів батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника - громадян колишнього СРСР з відміткою про прописку, що підтверджує факт їх постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факт їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року. У разі відсутності у батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального підрозділу Державної міграційної служби України про те, що за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року ця особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР і відповідно постійно проживала, проживала на території України (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт);

- судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факту її проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13 листопада 1991 року;

- судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року батьків (одного з них) особи або іншого законного представника, з яким особа в неповнолітньому віці постійно проживала на території України, або факту їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року.

Верховний суд України у своєму листі від 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначає, що встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом від 18 січня 2001 р. N 2235-III "Про громадянство України" є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 3 цього Закону. Юридичне значення має лише факт постійного проживання на території України дитини, батьків дитини (одного з них) або іншого її законного представника на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 р.) або набрання чинності Законом «Про громадянство України» (13 листопада 1991 р.).

Таким чином, розглядаючи заяву, суд надає правову оцінку наявним в матеріалах справи доказам безперервного проживання особи на території України.

Досліджені докази в їх сукупності свідчать про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилась в с. Гетамеч, Наірійського району, Вірменської РСР, будучи в неповнолітньому віці, постійно проживала на території України за станом на 24.08.1991 року разом зі своїми батьками, яка є громадянами України та отримали паспорт громадянина України на підставі п. 1 ч. 1 ст. З Закону України «Про громадянство України».

З урахуванням вищевикладеного, а також з огляду на те, що для реалізації заявником своїх прав необхідним є визнання факту її постійного проживання в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року, і саме цей факт має для заявника юридичне значення, а тому суд вважає, що заява обґрунтована та є підстави для її задоволення.

Керуючись ст.ст. 13, 81, 89, 141, 229, 258-259, 263-268 ЦПК України, Закону України "Про громадянство", суд,-

В И Р І Ш И В :

Встановити факт постійного проживання в Україні за станом на 24.08.1991 року громадянки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилась в с. Гетамеч, Наірійського району, Вірменської РСР, не досягла повноліття та проживала в Україні разом із батьками.

Рішення може бути оскаржено до Херсонського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення, шляхом подачі апеляційного скарги через Голопристанський районний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Повний текст рішення складений 05.03.2021 року.

Суддя О. Х. Ширінська