ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/1644/20 Номер провадження 22-ц/814/1635/21Головуючий у 1-й інстанції Тимчук Р. І. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - доповідача Дорош А.І.

Суддів: Лобова О.А., Триголова В.М.

при секретарі: Коротун І. В.

переглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 12 травня 2021 року, ухвалене суддею Тимчуком Р.І., повний текст складено - 13 травня 2021 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

07 серпня 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів, в якій просив суд змінити спосіб стягнення аліментів, встановлений рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 17.02.2017 у справі №553/94/17 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліментів у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на аліменти у твердій грошовій сумі 2 500 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

01.12.2020 ОСОБА_2 подав до суду уточнену позовну заяву, в якій просив зменшити розмір аліментів, встановлений рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 17.02.2017 у справі №553/94/17 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліментів у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на аліменти у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Позовна заява мотивована тим, що його матеріальне становище з моменту набрання законної сили рішення про стягнення аліментів на сина досить суттєво змінилося. Зазначає, що на час призначення аліментів він проходив службу в органах Національної поліції, наказом по особовому складу №536 о/с від 22.10.2019 року він звільнений зі служби в поліції. На даний час має нерегулярний та мінливий дохід. Уточнюючи позовні вимоги, вказував, що за останній час погіршився стан його здоров`я, оскільки 16.02.2020 року отримав побутову травму, внаслідок чого витрачає значні кошти на лікування та повинен продовжувати лікування у подальшому.

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 12 травня 2021 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів задоволено.

Зменшено розмір аліментів, установлений рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 17.02.2017 у справі №553/94/17 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліментів у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на аліменти у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що у позивача погіршилося матеріальне становище та стан здоров`я, тому є підстави для зменшення розміру аліментів.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що зі змісту рішення не зрозуміло, якими саме обставинами керувався суд під час ухвалення рішення про зменшення розміру аліментів. Вважає, що в уточненій позовній заяві позивач одночасно змінив підстави та предмет позову, що є порушенням норм ЦПК України. Зазначає, що зі змісту рішення стало відомо, що підставою для задоволення позовних вимог є погіршення стану здоров`я позивача та утримання цивільної дружини ОСОБА_5 , яка не працевлаштована, та її неповнолітньої доньки від попереднього шлюбу ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає разом з ними. Проте, у підставах заявлених позовних вимог ОСОБА_2 не зазначав про утримання цивільної дружини та її доньки, про ці обставини стало відомо лише після допиту ОСОБА_5 в якості свідка. Крім того, звертає увагу, що встановлений позивачу діагноз ЗЧМТ, струс головного мозку з цефалічним синдромом, синдром ВСД не містить значної загрози життю та здоров`ю позивача, не обмежує його працездатність та не спонукає його до здійснення суттєвих витрат на лікування, тому не є підставою для зменшення аліментів. Вважає, що в матеріалах справи взагалі відсутні будь-які належні, достатні та допустимі докази, які підтверджують понесені позивачем витрати на лікування, зокрема чеки та квитанції, а також лікарняні листки, що можуть підтвердити його тимчасову непрацездатність, яка б могла вплинути на його матеріальне становище.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно встановлених судом першої інстанції обставин вбачається, що сторони мають спільну дитину: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6).

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 17.02.2017 у справі №553/94/17 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. (а.с. 5).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 на час стягнення аліментів проходив службу в органах Національної поліції. Наказом по особовому складу №536 о/с від 22.10.2019 він був звільнений зі служби в поліції за п.7 ч.1 ст.77 Закону України «Про національну поліцію» (а.с. 9).

ОСОБА_2 на даний час працює в АТ «Укрбургаз», його середня заробітна плата відповідно до довідки про доходи від 12.02.2021 становить 22 222,71 грн. (а.с. 95).

Позивачем надано до суду документи на підтвердження погіршення його стану здоров`я (а.с. 48-56), з яких вбачається, що ОСОБА_2 проходить лікування внаслідок отриманої побутової травми.

Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_5 суду пояснила, що вона проживає у цивільному шлюбі разом з ОСОБА_2 та перебуває на його утриманні, так як сама уже близько восьми років ніде не працює. Також вказала, що ОСОБА_2 утримує і її доньку від попереднього шлюбу ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є школяркою.

Враховуючи вищевикладене, стан здоров`я позивача, його матеріальне становище, перебування на його утриманні цивільної дружини та її дитини, суд першої інстанції прийшов до висновку про задоволення позову у повному обсязі.

Апеляційний суд у складі колегії суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-якого з них змінити розмір встановлених аліментів або звільнити від їх сплати. Дана норма містить дві підстави для коригування аліментів:а) шляхом зміни розміру аліментів у бік зменшення або збільшення; б) шляхом звільнення платника аліментів від їх сплати. Аліментні правовідносини існують тривалий час. Тому матеріальний або сімейний стан особи, яка одержує аліменти, а також того, хто їх сплачує, протягом цього часу може істотно змінитися як убік погіршення так і у бік покращення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України№789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини.

Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Отже, з положень ст. 181 та ст. 192 СК України вбачається, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для вимоги про зменшення розміру аліментів.

Таким чином, із викладеного вище вбачається, що Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного рішенням суду.

У статті 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я як особи, з якої стягуються аліменти, так і особи, на чию користь вони стягуються, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому, виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.

Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього.

Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі № 6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

З аналізу зазначених правових норм також вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

При цьому, суд, з урахуванням встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

Звертаючись до суду позовом, ОСОБА_2 зазначав, що його матеріальне становище досить суттєво змінилося.

Однак, належних доказів погіршення свого матеріального становища позивач суду не надав. Навпаки, по справі вбачається, що ОСОБА_2 , будучи працездатною особою, оскільки даних про визнання його непрацездатним або обмежено працездатним, матеріали справи не містять, з 30.10.2019 року працює у філії АТ «Укргазвидобування» Буровому управлінні «Укрбургаз» на посаді головного фахівця відділу службових розслідувань та співпраці з правоохоронними органами, отримує заробітну плату у середньому розмірі 22 222 грн. на місяць, що підтверджується довідкою від 12.02.2021 р. з місця роботи (а.с. 95).

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що позивач є працездатною особою, доказів на підтвердження значного погіршення його матеріального становища та стану здоров`я суду не надав, а спільне проживання з цивільною дружиною та її донькою від попереднього шлюбу не може бути підставою для зменшення розміру аліментів.

Посилання суду першої інстанції на те, що з часу ухвалення рішення суду про стягнення аліментів у нього змінився сімейний стан (проживає у цивільному шлюбі з ОСОБА_5 , утримує її та її доньку від попереднього шлюбу) і це є самостійною підставою для зменшення розміру аліментів, то ці доводи є необґрунтованими та відхиляються колегією суддів, оскільки позивачем не доведено факт неможливості утримання сина ОСОБА_4 у зв`язку зі зміною сімейного складу.

При цьому, слід зазначити, що батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.

Таким чином, враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку про недоведеність позивачем підстав для задоволення його позовних вимог.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що зменшення розміру аліментів, без доведення погіршення майнового становища ОСОБА_2 , стану його здоров`я та зміна сімейного стану не буде спрямовано на належне матеріальне забезпечення малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та суперечитиме його інтересам.

Згідно ст. 382 ч.1 п. 4 п.п. «в» ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Згідно ч.1, п.2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові на позивача.

Як вбачається з матеріалів справи, при подачі апеляційної скарги відповідачем сплачено судовий збір у розмірі 1362,00 грн., що підтверджується квитанцією та випискою про зарахування судового збору (а.с. 131,134), який підлягає стягненню з позивача на користь відповідача.

Згідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п.3,4 ч.1, ч. 2 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1,2, 368 ч. 1, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п. 3,4, 381 - 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 12 травня 2021 року - скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів- відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір, сплачений до суду апеляційної інстанції у розмірі 1362,00 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її прийняття безпосередньо до суду касаційної інстанції, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12 липня 2021 року.

СУДДІ: А. І. Дорош О. А. Лобов В. М. Триголов