РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 638/2888/21

Провадження № 2/638/3372/21

13.07.2021 року Дзержинський районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді: Хайкіна В.М.

за участю секретаря: Запорожець Д.Д.

з участю судового розпорядника Календіної А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харків в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

01.03.2021 року до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, згідно прохальної частини якої позивач просить суд розірвати шлюб між сторонами, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Дзержинського районного управління юстиції міста Харкова 22.10.2004 року, актовий запис №612. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що шлюбні відносини фактично припинені, спільне господарство не ведеться. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, неповнолітніх дітей від шлюбу немає. Просить суд позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 надала до суду заяву, згідно якої позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить задовольнити.

Як встановлено матеріалами справи, між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відділом реєстрації актів цивільного стану Дзержинського районного управління юстиції міста Харкова 22.10.2004 року зареєстровано шлюб, прізвище дружини після реєстрації шлюбу - ОСОБА_2 , актовий запис №612, що підтверджує свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 , видане відділом реєстрації актів цивільного стану Дзержинського районного управління юстиції міста Харкова 08.06.2005 року (а. с. 4).

Подружні стосунки між позивачем та відповідачем на даний час фактично припинені, подружжя не веде спільного господарства і не проживає однією сім`єю, збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам сторін.

Згідно частини 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За положенням частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до частини 1, 6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини 1 статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами 3, 4 статті 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до частини 2 статті 104, частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т. ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Частиною 3 статті 109 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Відповідно до частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до частини 2 статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Згідно із пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

На підставі наведеного, з урахуванням особливого характеру сімейних відносин та їх об`єктивну недоступність для оточуючих, беручи до уваги, що сторони заперечують проти збереження їхньої сім`ї та наполягають на розлученні, суд не може покласти обов`язок збереження сім`ї на сторін при наявності їх категоричного заперечення цього.

З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд встановив справжнє прагнення сторін до розірвання шлюбу, а відтак приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу суперечитиме інтересам сторін, окрім того збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, при наявності бажання обох сторін. Підстав для вжиття заходів щодо примирення подружжя суд не знаходить.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу підлягає задоволенню у повному обсязі.

Також, згідно частини 1 статті 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Як встановлено матеріалами справи, позивачем ОСОБА_1 23.02.2021 року при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 908, 00 грн. на рахунок УДКСУ в Шевченківському районі, що підтверджує квитанція про сплату №98305, тому, з огляду на приписи частини 1 статті 142 ЦПК України, суд повертає позивачу з державного бюджету 50 % суми сплаченого судового збору.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 11-13, 81, 142, 265, 274-279 ЦПК України, ст. ст. 24, 56, 104, 105, 110, 112, 113 СК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 22.10.2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Дзержинського районного управління юстиції міста Харкова, актовий запис №612, свідоцтво про одруження серії НОМЕР_1 .

Зобов`язати Управління Державної казначейської служби України у Шевченківському районі м. Харкова, , що розташоване за адресою: 61166, Харківська обл., м. Харків, вул. Бакуліна, 18, повернути позивачу - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІН НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , сплачену суму судового збору у розмірі 50 % суми сплаченого судового збору, тобто 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 грн., пов`язану з подачею позову до суду, який було сплачено на р/р НОМЕР_3 , МФО 899998, за квитанцією №98305 від 23.02.2021 року (АТ «Ощадбанк»).

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до або через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: