22-ц/804/1775/21
265/7139/20

Єдиний унікальний номер 265/7139/20
Номер провадження 22-ц/804/1775/21
ПОСТАНОВА

І м е н е м У к р а ї н и

07 липня 2021 року Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Биліни Т.І.

суддів Лісового О.О., Лопатіної М.Ю.

за участю секретаря Целовальник К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 11 травня 2021 року у складі суду Адамової Т.С. про зупинення провадження у справі, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст заяви

09 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Позов мотивований тим, що між нею та відповідачем 02 вересня 1994 року зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають повнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На теперішній час сторони припинили ведення спільного господарства та сумісне проживання, вважає, що подальше збереження шлюбу неможливе.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 11 травня 2021 року провадження по справі зупинене до припинення перебування відповідача ОСОБА_2 у складі Збройних сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Постановляючи ухвалу про зупинення провадження по справі, суд першої інстанції керуючись п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України виходив з того, що ОСОБА_2 проходить військову службу у військовій частині № НОМЕР_1 з 09 квітня 2021 року.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та доводи

Не погодившись з даною ухвалою, позивачка ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права просила її скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що перебування відповідача на службі у складі Збройних Сил України не перешкоджає провадженню по справі, оскільки військова частина № НОМЕР_1 , в якій служить відповідач, розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач не є мобілізованим військовослужбовцем та перебуває на військовій службі за контрактом, який буде тривати щонайменше протягом 6 років тобто це його постійне місце роботи, без зміни місця проживання.

Місце проживання відповідача збігається з місцем його реєстрації АДРЕСА_2 . Суд першої інстанції також знаходиться у м. Маріуполі, а тому, відсутні підстави вважати, що перебування відповідача на військовій службі є перепоною для участі у справі.

Вважає, що норма ч.2 п.1 ст.251 ЦПК України існує з метою забезпечення прав та свобод осіб-військовослужбовців, які безпосередньо приймають участь у захисті державних інтересів у воєнному конфлікті, знаходяться далеко від місць свого звичайного проживання, не мають можливості відлучатися з місця роботи через її характер, тобто не мають фізичної можливості бути присутніми під час розгляду справи по суті.

Навіть при наявності відряджень, відповідач не позбавлений можливості користуватися своїми процесуальними правами, передбаченими ЦПК України протягом 2020-2021 років.

Доводи і заперечення інших учасників справи

Позивачка ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції підтримала доводи своєї апеляційної скарги, просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в суд апеляційної інстанції не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи попереджені належним чином, підтвердженням чого є рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення.

Зважаючи на положення ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідач надіслав суду відзив на апеляційну скаргу в якому заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив її залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін. Заперечення обґрунтував тим, що контракт на проходження військової служби ним укладено до 31.07.2022 року, виконання службових обов`язків ним здійснюється щоденно з 08.00 до 17.00 з вихідними на суботу та неділю. Фактичні обставини життя з позивачкою свідчать про те, що вона живе де хоче, жодним чином не приймає участі в утриманні спільного майна, проте, наполягає на розірвання шлюбу. Вважає, що така поведінка пов`язана із діагнозом тяжкого захворювання, яке після додаткових обстежень не підтвердилося.

Позивачка надіслала на адресу суду заперечення на відзив в якому зазначила, що сімейні відносини вони припинені з 2017 року, жодних заходів для примирення та поліпшення відносин відповідач весь цей час не застосовував, тому вона наполягає на скасуванні ухвали.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ч.2 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Ухвалою суду від 17 грудня 2020 року за клопотанням відповідача подружжю надався строк для примирення терміном два місяці.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 23 лютого 2021 року, залишеною без змін постановою Донецького апеляційного суду від 13 квітня 2021 року, відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про прийняття та об`єднання зустрічної позовної заяви про поділ спільного майна подружжя.

27.04.2021 року до суду надійшла заява відповідача про зупинення провадження у справі до припинення перебування його у складі військової частини НОМЕР_1 .

Як вбачається з довідки військової частини НОМЕР_1 № 203 від 26 квітня 2021 року, ОСОБА_2 з 09 квітня 2021 року перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 державної прикордонної служби України, яка залучена до проведення Операції об`єднаних сил (антитерористичної операції).

Враховуючи вказані обставини, відповідач повторно заявив клопотання про зупинення провадження у справі до припинення перебування відповідача у складі Збройних Сил України, яке задоволено ухвалою суду від 11 травня 2021 року.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції, та застосовані норми права

Колегія суддів апеляційної інстанції не може погодитися з висновками суду першої інстанції щодо зупинення провадження за клопотанням відповідача у справі про розірвання шлюбу.

Статтею 251 ЦПК України визначено вичерпний перелік підстав, за наявності яких суд зобов`язаний зупинити провадження у справі.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Дійсно відповідач перебуває у складі військової частини НОМЕР_1 , вказана обставина підтверджена копією наказу командира 23 загону морської охорони Регіонального управління Морської охорони Адміністрації Державної прикордонної служби України в м.Маріуполі від 27.112020 року.

Проте, відповідач не надав доказів, що військове формування, де він проходить службу переведено на воєнний стан або залучено до проведення антитерористичної операції і що саме вказані обставини позбавляють його можливості скористатися правами, передбаченими ЦПК України.

Вказані висновки ґрунтуються на тому, що місце проходження військової служби збігається з постійним місцем проживання відповідача, він активно користується своїми правами, що вбачається з можливості його повторного звернення до суду з клопотанням про зупинення провадження у справі та із зустрічним позовом про поділ спільного майна подружжя.

У відповідності до положень ст.111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Враховуючи ухвалу Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 17 грудня 2020 року, якою за клопотанням відповідача подружжю надався строк для примирення терміном два місяці, заходи щодо примирення подружжя судом були вжиті.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

Відповідач не надав суду доказів яким чином його перебування на службі у військовій частині № НОМЕР_1 , розташованій за адресою: АДРЕСА_1 унеможливлює розгляд справи про розірвання шлюбу.

Крім того межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції застосував положення п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України.

Разом з тим, поза увагою суду першої інстанції залишилася та обставина, що для обов`язкового зупинення провадження у справі відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України повинні існувати дві імперативні умови:1) перебування сторони на військовій службі у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань; 2) Збройні Сили України або інші утворені відповідно до закону військові формування повинні бути переведені на воєнний стан.

Звертаючись до суду із клопотання про зупинення провадження у справі ОСОБА_2 зазначив підставу такого зупинення перебування на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України, яка залучена до проведення Операції об`єднаних сил.

Операція об`єднаних сил це комплекс військових та спеціальних організаційно-правових заходів українських силових структур, спрямований на протидію діяльності незаконних російських та проросійських збройних формувань у війні на сході України. Проведення операції передбачається виконанням Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях».

Проте, проведення операції об`єднаних сил не має наслідком автоматичного припинення антитерористичної операції. Відомості про те, що керівником оперативного штабу у управління антитерористичною операцією у відповідності до ст. 18 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» приймалося рішення про її припинення відсутні.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» (далі Закон) воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Воєнний стан в Україні або в окремих її місцевостях вводиться Указом Президента України, який підлягає затвердженню Верховною Радою України протягом двох днів з моменту звернення Президента України стаття 5 Закону. При цьому антитерористична операція не підпадає під визначення воєнного стану, передбаченого Законом України «Про правовий режим воєнного стану».

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що на момент постановлення оскаржуваної ухвали воєнний стан на території України не вводився.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Таким чином, вирішуючи питання про зупинення провадження у справі, суд не звернув уваги на те, що у матеріалах справи відсутні докази про те, що військове формування, в якому несе службу відповідач ОСОБА_2 переведене на воєнний стан або залучено до проведення антитерористичної операції.

Колегія суддів вважає, що вирішуючи питання про зупинення провадження у справі, суд першої інстанції не вказав у чому полягає передбачена законом неможливість розгляду зазначеної справи на період знаходження відповідача на військовій службі, виходячи із заявлених ним підстав зупинення провадження.

Відповідач не довів належними та допустимими доказами доцільність повторного надання строку для примирення. Звернення до суду із зустрічною заявою про розподіл спільного майна подружжя не свідчить про налагодження відносин між сторонами та можливість настання позитивних наслідків у вигляді примирення.

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Зазначені обставини дають підстави вважати, що ухвалу суду не можна визнати законною, унаслідок чого вона підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду згідно положень ч. 1 ст. 379 ЦПК України.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час перегляду ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 11 травня 2021 року та стали підставою для висновків колегії суддів апеляційної інстанції про необхідність її скасування.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINAv. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСІІЛ, від 18 липня 2006 року).

Згідно ч.1 п. 1, п.3 ст. 379 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, у зв`язку із неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи.

За таких обставин, постановлена з порушенням норм процесуального права ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 12 липня 2021 року.

Керуючись ст.ст.374, 379, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 11 травня 2021 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і оскарженню не підлягає.

Головуючий: Т.І. Биліна

Судді: О.О. Лісовий

М.Ю. Лопатіна