Провадження № 2/522/2533/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2021 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Донцова Д.Ю.,

при секретарі судового засідання Гурінчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-гарант» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси 21.09.2020 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-гарант» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позовної заяви зазначено, що 08.02.2020 р. о 10 год 40 хв водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом VOLKSWAGEN PASSAT, державний номер НОМЕР_1 , в м. Одесі, рухаючись по вул. Средньофонтанська, 53/55 не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого скоїв зіткнення з транспортним засобом TESLA MODEL X, державний номер НОМЕР_2 , який рухався попереду. Транспортні засоби отримали механічні пошкодження, ОСОБА_2 свою вину визнав та був підданий адміністративному стягненню на підставі постанови Приморського районного суду м. Одеси у справі №522/3025/20 від 10.03.2020 року. Транспортний засіб TESLA MODEL X, державний номер НОМЕР_2 , належить позивачці. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 , як власника транспортного засобу VOLKSWAGEN PASSAT, державний номер НОМЕР_1 , була застрахована в ТДВ «Страхова компанія «Альфа-гарант» на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/2485992 від 25.11.2019 року. ОСОБА_1 звернулась до ТДВ «Страхова компанія «Альфа-гарант» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду від потерпілого. ТДВ «Страхова компанія «Альфа-гарант» не було направлено представника для огляду транспортно засобу позивачки та не було складено відповідний протокол огляду з вичерпним переліком пошкоджених деталей. 18.02.2020 р. позивачка звернулась до ФОП ОСОБА_3 з метою визначення вартості відновлювального ремонту автомобілю TESLA MODEL X, державний номер НОМЕР_2 , та визначення розміру матеріального збитку, нанесеного в результаті дорожньо-транспортної пригоди. 21.02.2020 р. ФОП ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , було проведено огляд автомобіля TESLA MODEL X, державний номер НОМЕР_2 , у присутності представника ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант», за результатом якого було складено протокол огляду колісного транспорту №1819V. Згідно висновку звіту №1802/20 з оцінки вартості матеріальних збитків, нанесених власнику автомобіля TESLA MODEL X, державний номер НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП вартість відновлювального ремонту станом на дату оцінки складає 138 164,92 грн, у тому числі 20% ПДВ на складові частини 0,00 грн., вартість матеріальних збитків 100 659,29 грн. Крім того позивачка понесла витрати на оплату послуг суб`єкта оціночної діяльності у розмірі 2700,00 грн. 04.03.2020 р. позивачка звернулась до ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» з заявою про виплату страхового відшкодування, надавши звіт №1802/20. 17.06.2020 р. на рахунок позивачки ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» було перераховано 41 606.98 грн. Позивачка не згодна із розміром виплаченого страхового відшкодування та просить суд стягнути з ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» страхове відшкодування та вартість експертного звіту у сумі 59 752,58 грн.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 22.09.2020 р. відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

11.11.2020 р. відповідач надав відзив на позов, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що ТДВ СК «Альфа-Гарант» для визначення розміру збитків звернулось до аварійного комісара ОСОБА_4 . Відповідно до аварійного сертифікату №38-D/67/2 від 21.04.2020 р. складеного аварійним комісаром ОСОБА_4 вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля TESLA MODEL X, державний номер НОМЕР_2 , з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу (0,339) з врахуванням 20% ПДВ становить 52 328,38 грн., та 43 606,98 грн. без врахування 20% ПДВ. Позивач не надала доказів понесених витрат з оплати ПДВ, тому страхове відшкодування виплачено без врахування 20% ПДВ, виходячи з суми визначеної аварійним сертифікатом 43 606,98 грн. Оскільки поліс №АО/ передбачає франшизу 2000,00 грн., сума страхового відшкодування становить 41 606,98 грн. Страхове відшкодування було перераховано позивачу 17.06.2020 р. Позивач не довів, що вартість матеріального збитку визначена аварійним сертифікатом №38-D/67/2 від 21.04.2020 р. з порушенням методики товарознавчої експертизи чи закону. Відповідно до звіту №1802/20 вартість матеріального збитку становить 100 659,29 грн. з врахуванням втрати товарної вартості в сумі 62 875,39 грн. Проте, відповідно до п. 32.7 ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, пов`язана із втратою товарної вартості транспортного засобу не відшкодовується страховиком. Також, експерт ОСОБА_3 визначив вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля на підставі рахунку СТО ФОП ОСОБА_5 №27/2, що є порушенням Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24.11.2003 р. №142/5/2092. До того ж, ФОП ОСОБА_3 в ремонтній калькуляції ціни на запасні частини внесені вручну та враховано 20% ПДВ. З огляду на зазначені обставини звіт №1802/20 не може бути належним та допустимим доказом. ТДВ "СК "Альфа-гарант" було виконано свій обов`язок щодо визначення розміру завданого збитку та виплати страхового відшкодування відповідно до отриманих документів на вимогу ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

У судові засідання 09.12.2020 року, 27.01.2021 року з`явився позивач та представник позивача, відповідач не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

10.03.2021 року справа не розглядалась у з`язку із находженням судді у відпустці.

У судове засідання 20.04.2021 року з`явився представник позивача, відповідач не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

08.06.2021 року справа не розглядалась у зв`язку з перебуванням судді на семінарі курс HELP «Доступ жінок до правосуддя», що проводився Національною школою суддів України.

У судове засідання 07.07.2021 року сторони не з`явились, від позивача надійшла заява про розгляд справи без участі позивача, в якій позивач позовну заяву підтримав у повному обсязі.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення.

У зв`язку з цим, датою складення цього судового рішення є 12.07.2021 року.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, приходить до наступного.

Судом встановлено, що 08.02.2020 р. о 10 год 40 хв водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом VOLKSWAGEN PASSAT, державний номер НОМЕР_1 , в м. Одесі, рухаючись по вул. Средньофонтанська, 53/55 не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого скоїв зіткнення з транспортним засобом TESLA MODEL X, державний номер НОМЕР_2 , який рухався попереду.

Зазначені обставини встановлені постановою Приморського районного суду м. Одеси у справі №522/3025/20 від 10.03.2020 року, якою ОСОБА_2 визнано винним за ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення.

Цивільно-правову відповідальність власника транспортного засобу VOLKSWAGEN PASSAT, державний номер НОМЕР_1 , застраховано в ТДВ "СК "Альфа-гарант" за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/2485992 від 25.11.2019 року.

ОСОБА_1 звернулась до ТДВ «Страхова компанія «Альфа-гарант» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду від потерпілого.

03.03.2021 р. ФОП ОСОБА_3 на підставі договору №1802/20 від 18.02.2021 р. складено звіт №1802/20 з оцінки вартості матеріальних збитків, нанесених власнику автомобіля TESLA MODEL X, державний номер НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту TESLA MODEL X, державний номер НОМЕР_2 , станом на дату оцінки складає 138 164,92 грн, у тому числі 20% ПДВ на складові частини 0,00 грн., вартість матеріальних збитків 100 659,29 грн.

04.03.2020 р. ОСОБА_1 звернулась до ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» з заявою про виплату страхового відшкодування, надавши звіт №1802/20.

Відповідно до аварійного сертифікату №38-D/67/2 від 21.04.2020 р. складеного аварійним комісаром ОСОБА_4 вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля TESLA MODEL X, державний номер НОМЕР_2 , з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу (0,339) з врахуванням 20% ПДВ становить 52 328,38 грн., та 43 606,98 грн. без врахування 20% ПДВ, з урахуванням франшизи 2000,00 грн., сума страхового відшкодування становить 41 606,98 грн.

17.06.2020 р. на рахунок ОСОБА_1 від ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» було перераховано суму страхового відшкодування в розмірі 41 606,98 грн.

Позивачка не згодна із розміром виплаченого страхового відшкодування та просить суд стягнути з ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» страхове відшкодування та вартість експертного звіту у сумі 59 752,58 грн.

Статтею 1 Закону України "Про страхування" передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Відповідно до статті 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України "Про страхування". До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до положень пунктів 33.1.4., 33.3. статті 33 Закону у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів).

Крім того, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) заяву про страхове відшкодування (пункт 35.1. статті 35).

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Відступаючи від правового висновку Верховного Суду України, наведеного у постанові від 20.01.2016 р. у справі N 6-2808цс15, згідно з яким право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і за вибором потерпілого вимога про відшкодування шкоди може бути пред`явлена безпосередньо до винної особи, навіть, якщо його цивільно-правова відповідальність застрахована, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 р. у справі N 755/18006/15-ц (провадження N 14-176цс18) вказала, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи викладене, обов`язок з відшкодування шкоди у межах ліміту страхового відшкодування покладається на страховика винної у ДТП особи, у даному випадку - на ТДВ СК "Альфа-Гарант".

Згідно ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземнихтранспортних засобів" у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно доп. 36.2 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення продорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви прострахове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодуванняі не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначенихстаттями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Згідно ст. 9 ЗУ "Про страхування", франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

У відповідності до ст. 12 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Франшиза при відшкодуванні шкоди, заподіяної життю та/або здоров`ю потерпілих, не застосовується.

Згідно ст. 36.6 зазначеного закону, страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Згідно з п 2.4. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року N 142/5/2092 (надалі - Методики) вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Стаття 34 п. 34.3. Закону N 1961-IV визначає, що якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк (протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду), потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Встановлено, що 20 лютого 2020 року представником відповідача було проведено огляд належного позивачу автомобіля, вартість матеріального збитку визначена на підставі аварійного сертифікату N 38-D/67/2 від 21 квітня 2020 року та позивачу сплачено суму страхового відшкодування у розмірі 41 606,98 грн.

Відтак, позивач не довів належними та допустимими доказами наявність обставин, визначених ст. 34 Закону N 1961-IV, необхідних для самостійного визначення позивачем розміру завданої йому шкоди.

При цьому позивач не спростував висновки, що містяться в аварійному сертифікаті N 38-D/67/2 від 21 квітня 2020 року щодо розміру завданої йому шкоди.

Суд вважає, що саме по собі проведення ФОП ОСОБА_3 експертного дослідження та складення звіту, яким визначено вартість завданого позивачу матеріального збитку 100 659,29 грн., не підтверджує заниження відповідачем суми страхового відшкодування.

Аварійний сертифікат N 38-D/67/2 від 21 квітня 2020 року, на підставі якого виплачено страхове відшкодування, є чинний, та позивачем не доведено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля, викладена у цьому сертифікаті, визначена оцінювачем з порушенням методики товарознавчої експертизи та закону.

Крім того, позивачем на обґрунтування своїх вимог про те, що сума страхового відшкодування занижена та недостатня для відновлення автомобіля, не надано суду доказів на підтвердження того, що автомобіль відремонтовано і на його відновлення витрачено більше коштів, ніж відшкодовано відповідачем, зокрема, акту виконаних робіт чи квитанцій про оплату проведених робіт. Так само, позивач не довів порушення відповідачем зобов`язань за договором страхування.

При цьому, суд сприяв реалізації сторонами своїх процесуальних прав та роз`яснював сторонам визначені ч. 4 ст. 12 ЦПК України ризики настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням процесуальних дій. Однак сторони жодних клопотань, зокрема щодо призначення у справі судової автотоварознавчої експертизи, суду не заявляли. Положення щодо належності та допустимості доказів сторонам також роз`яснено та зрозуміло.

Вказане дає суду підстави вважати, що відповідач правомірно виплатив позивачу страхове відшкодування у розмірі 41 606,98 грн. відповідно до вимог ст. 34, 36 Закону N 1961-IV у розмірі.

Вирішуючи позовні вимоги, суд зауважує, що позивач, в разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, отримавши страхове відшкодування, не позбавлений права звернутись до заподіювача шкоди із вимогами щодо відшкодування згідно з ч. 2ст. 1192 ЦК України, виходячи із висновків що застосування норм права, викладених у постанові Верховного Суду України від 2.12.2015 у справі N 6-691цс15, підтриманий Верховним Судом у постанові від 03 жовтня 2018 року у справі N 686/17155/15-ц, від 04 грудня 2019 року у справі N 359/2309/17,у якій зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що зазначені збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Проте, позивач жодних вимог до заподіювача шкоди не заявляв.

За таких обставин суд приходить до переконання, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до ч. 1ст. 241 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку щодо відмови у задоволенні позову, судові витрати, понесені позивачем, покладаються на останнього.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 16, 22, 979, 980, 985, 990, 1166, ч. 1ст. 1167, ст. 1187, 1188 ЦК України, ст. 9, 22, 29, 31, 33, 35, 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст. ст. 2, 10, 49, 76-82, 141, 229, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-гарант» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення складено 12.07.2021 року.

Суддя Д.Ю. Донцов