Справа № 756/5821/21
Провадження № 2/756/4227/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2021 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Ткач М.М.,

за участі секретаря судового засідання - Бражник Д.Є.,

позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

УСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» (далі - ТДВ « СК «Ю.ЕС.АЙ.») про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що 25.09.2020 року о 22 год. 43 хв. в м. Києві на вул. Набережно-Хрещатицька, 31, водій ОСОБА_2 керуючи автомобілем марки «Хюндай Аксент», державний номер НОМЕР_1 , при зміні напрямку руху не впевнився в безпечності та здійснив зіткнення з транспортним засобом марки «Хонда», державний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 . При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Вказаними діями водій ОСОБА_2 порушив вимоги п. 10.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП.

Відповідно до постанови Подільського районного суду м. Києва від 05 січня 2021 року у справі № 758/11575/20 про адміністративне правопорушення за вказаною ДТП, водій ОСОБА_2 визнаний винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

Станом на час ДТП був ОСОБА_2 був застрахований у ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» за полісом №196846563 від 13.04.2020 року.

Діями ОСОБА_2 позивачу було завдано майнову шкоду у розмірі 35367,42 грн, що підтверджується звітом про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного ушкодженням транспортного засобу №1545 від 24.11.2020 року. Також, позивачем сплачена вартість оцінки вартості матеріального збитку, заподіяного ушкодженням транспортного засобу №1545 від 24.11.2020 року в розмірі 2700 грн, що підтверджується квитанцією.

У зв`язку з викладеним позивач просить суд стягнути з ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» на його користь 35 367 грн. 42 коп. матеріального збитку, 2700 грн. 00 коп. вартості звіту, 1258 грн. 60 коп. пені, 818 грн. 05 коп. інфляційних збитків, 305 грн. 20 коп. 3% річних, 10089,11 грн моральної шкоди.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 20.04.2021 року відкрито провадження по справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на докази які містяться в матеріалах справи та на обставини, які викладені в позовній заяві.

Представник відповідача ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» повторно в судове засідання не з`явився, про день та час судових засідань повідомлений, шляхом направлення судової повістки.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, вислухавши пояснення учасника справи, оцінивши всі необхідні, зібрані по справі докази для ухвалення обґрунтованого рішення, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлені такі факти та їх правовідносини.

25.09.2020 року о 22 год. 43 хв. в м. Києві на вул. Набережно-Хрещатицька, 31, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Хюндай Аксент», державний номер НОМЕР_1 , при зміні напрямку руху не впевнився в безпечності та здійснив зіткнення з транспортним засобом марки «Хонда», державний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 . При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Подільського районного суду міста Києва від 05.01.2021 року, ОСОБА_2 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с.11).

Постанова набрала законної сили.

У відповідності з ч. 4 та ч.6 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, вина ОСОБА_2 у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Згідно з ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об"єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлений обов`язок власників транспортних засобів застрахувати свою відповідальність.

В силу ст.5 заначеного вище Закону об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Хюндай Аксент», державний номер НОМЕР_1 , була застрахована в Товаристві з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.», що підтверджується полісом №196846563 від 13.04.2020 року (а.с.13)..

Відповідно до ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно п.34.1 ст.34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування.

Відповідно до п.36.1 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Згідно з положенням п. 36.2 ст.36 Закону страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Відповідно до вимог п. 36.4. ст. 36 зазначеного вище Закону, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування)

28.09.2020 року ОСОБА_1 , власник транспортного засобу «Хонда», державний номер НОМЕР_2 , звернувся до ТДВ Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» з повідомлення про ДТП та заявою на виплату страхового відшкодування (а.с.14-15).

Згідно п. 3 ст. 34 вищезазначеного Закону якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

28.09.2020 року представник ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» здійснив огляд транспортного засобу марки «Хонда», д.н.з. НОМЕР_2 , про що було складено акт огляду транспортного засобу від 28.09.2020 року (а.с. 16).

Як убачається відповідач самостійно не здійснив розрахунок вартості матеріального збитку та замовив у ТОВ ЕК Фаворит-Ассистанс проведення експертизи №22145 з визначення розміру матеріального збитку ТЗ «Хонда», д.н.з. НОМЕР_2 внаслідок ДТП.

Однак, звіт про визначення вартості матеріального збитку ТЗ «Хонда», д.н.з. НОМЕР_2 внаслідок ДТП проведений на замовлення відповідача, відсутній. При цьому, відповідач не надав жодного доказу на спростування зазначеного.

Вказане також не заперечено сторонами в розрізі положень ст. 76-81 ЦПК України.

Відтак, позивач замовив проведення незалежного експертного дослідження у ФОП ОСОБА_3 для встановлення розміру матеріального збитку транспортного засобу марки «Хонда», д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок ДТП.

Одночасно, слід зазначити, що позивач надав ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» листа, у якому просив направити представника відповідача для участі в огляді транспортного засобу «Хонда», д.н.з. НОМЕР_2 , з метою визначення матеріального збитку та складання експертного висновку, за адресою АДРЕСА_1 : 27.10.2020 о 13:00 (а.с.18).

Згідно звіту про визначення вартості матеріального збитку № 1545 від 24.11.2020 року вартість матеріального збитку транспортного засобу «Хонда», державний номер НОМЕР_2 , становить 36367,42 грн, та за складання відповідного звіту позивач сплатив 2700 грн. (а.с.19-30).

Будь-яких доказів щодо неправомірних дій ФОП ОСОБА_3 під час складення звіту, матеріали справи не містять, як і не містять доказів складення звіту з порушенням вимог закону чинного законодавства.

Отже, підстави для неприйняття судом до уваги звіту оцінки вартості матеріальної шкоди складено ФОП ОСОБА_3 , у суду відсутні.

Відтак, звіт є належним і достовірним доказом матеріальних збитків, наряду з вказаним, жодна із сторін не просила суд призначити експертизу, яка б підтвердила чи спростувала звіт, а при дослідженні матеріалів справи, суд вважає за необхідне прийняти за основу звіт про визначення вартості матеріального збитку № 1545 від 24.11.2020 року.

Крім того, у матеріалах справи міститься лист ТДВ «Ю.ЕС.АЙ.» від 12.03.2021, з якого вбачається, що відповідач прийняв рішення про виплату позивачу страхового відшкодування в розмірі 34 561, 94 грн та серед іншого зазначено, що у разі прострочення виплати страхового відшкодування, ТДВ «СК`Ю.ЕС.АЙ» сплатить пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Копія повідомлення щодо виплати страхового відшкодування додається (а.с.36).

У повідомленні про виплату страхового відшкодування ТДВ «Ю.ЕС.АЙ.» (а.с.37), зокрема, зазначає, що у зв`язку з розглядом документів щодо відшкодування шкоди позивачу, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 25.09.2020 з вини ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована в страховій компанії за полісом 196846563, було прийнято рішення про виплату позивачу страхового відшкодування в розмірі 34 561,94 грн. Відповідно до п.5 полісу 196846563 франшиза становить 1000,00 грн (а.с.37).

Станом на день розгляду справи докази сплати відповідачем позивачу суми страхового відшкодування, у матеріалах справи, відсутні.

З урахуванням вищевказаного, суд вбачає достатньо правових підстав для задоволення позовних вимог до відповідача та стягнення на користь позивача 35 367,42 грн. матеріального збитку.

Крім того, позивач просить стягнути з ТДВ «Ю.ЕС.АЙ.» пеню за несвоєчасне виконання зобов`язань за період з 29.12.2020 року по 12.04.2021 року у розмірі 1258,60 грн.

Відповідно до п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

З матеріалів справи вбачається що 28.09.2020 року позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування та були надані всі необхідні для прийняття відповідного рішення документи, тобто останній день для сплати страхового відшкодування - 26.12.2020 року.

Згідно розрахунку наданого позивачем, за період з 29.12.2020 року по 12.04.2021 року сума пені з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України становить 1258,60 грн.

Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 1258,60 грн. пені за несвоєчасне виконання зобов`язання.

До того ж, звертаючись до суду з позовом позивач просив стягнути з відповідача на його користь інфляційні втрати та 3% річних.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 (провадження № 12-14гс18), вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі.

У пункті 21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ» від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам надано роз`яснення про те, що при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК України).

Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

Згідно розрахунку наданого позивачем, за період січень 2021 - лютий 2021 сума інфляційних витрат становить 818,05 грн., 3% річних за період з 29.12.2020 по 12.04.2021 складає 305,20 грн.

За таких обставин, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають інфляційні витрати у розмірі 818,05 грн. та 3% річних на суму 305,20 грн.

За послуги проведення експертного дослідження матеріальних збитків позивачем було сплачено 2700,00 грн. відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера від 27.10.2020 року (а.с. 19).

Відтак, суд вбачає також доведеною вимогу про стягнення з відповідача 2700,00 грн. вартості проведення експертного дослідження для визначення розміру матеріального збитку завданого позивачу у зв`язку з пошкодженням його транспортного засобу.

Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди, суд дійшов до такого.

Відповідно до частин першої - третьої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з положеннями частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується особою, що її завдала за наявності її вини.

Відповідно до роз`яснень, наданих у пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно п.3 вищезазначеної постанови, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Пунктом 5 вказаної постанови, передбачено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до пункту 9 зазанченої постанови, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно із ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вказаного Закону страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Як убачається зі змісту позовної заяви сума моральної шкоди становить 10 089,11 грн та складається з 3536, 74 грн - моральної шкоди, яка полягає у фізичному болі та стражданнях яких потерпілий зазнав у зв`язку з ушкодженням здоров`я, 4876 грн - моральної шкоди, яка полягає у психологічно-душевних стражданням з проводу необхідності використання громадського транспорту в умовах пандемії та зараження себе на ризик захворювання на Covid-19 та 1768,37 грн -5% від розміру страхового відшкодування на відшкодування моральної шкоди, внаслідок психологічно-душевних страждань з приводу неможливості використання пошкодженого ТЗ під час дії карантинних обмежень.

Разом з тим, позивач не в повній мірі обґрунтував зазначену оцінку моральної шкоди саме в розмірі 3536,74 грн та 4876,00 грн. оскільки в судовому засіданні не надав допустимих та належними доказів понесення витрат на медичну допомогу та на користування послугами громадського транспорту, позивачем не було доведено обсягу моральної шкоди, який би відповідав вимогам щодо відшкодування в зазначених розмірах. При цьому, суд, враховуючи факт участі позивача в ДТП внаслідок якого позивач зазнав психологічно-душевних страждань з приводу неможливості використання пошкодженого ТЗ та вимушених негативних змін в його житті, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості вважає, що діями відповідача ОСОБА_1 заподіяно моральну шкоду на суму 1768,37 грн. яка підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача.

Відповідно до ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на зазначене, суд оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність заявлених вимог до ТДВ «Ю.ЕС.АЙ.» , у зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню на суму 35 367 грн. 42 коп. матеріального збитку, 2700 грн. 00 коп. вартості звіту, 1258 грн. 60 коп. пені, 818 грн. 05 коп. інфляційних збитків, 305 грн. 20 коп. 3% річних, 1 768 грн. 37 коп. моральної шкоди. У задоволенні решти позовних вимог -відмовити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 76-81, 89, 141, 258-259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» ( код ЄДРПОУ - 32404600, юридична адреса: місто Київ, проспект Героїв Сталінграду, 4, корпус 6А) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) - 35 367 (тридцять п`ять тисяч триста шісдесят сім ) грн. 42 коп. матеріального збитку, 2700 (дві тисячі сімсот) грн. 00 коп. вартості звіту, 1258 (тисяча двісті п`ятдесят вісім) грн. 60 коп. пені, 818 (вісімсот вісімнадцять) грн. 05 коп. інфляційних збитків, 305 (триста п`ять) грн. 20 коп. 3% річних, 1 768 (одна тисяча сімсот шістдесят вісім) грн. 37 коп. моральної шкоди, 758 (сімсот п`ятдесят вісім) грн. 50 коп. витрат по сплаті судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог -відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Оболонський районний суд м. Києва до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 12.07.2021.

Відомості про сторін:

1. Позивач - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 );

2. Відповідач - Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» (код ЄДРПОУ - 32404600, юридична адреса: місто Київ, проспект Героїв Сталінграду, 4, корпус 6А).

Суддя М.М. Ткач