Справа № 724/1273/21
Провадження № 2/724/424/21
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

14 липня 2021 року суддя Хотинського районного суду Чернівецької області Гураль Л.Л., розглянувши матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до Топорівської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області, ОСОБА_2 , Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області, третя особа на стороні відповідача: ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування рішення Бочковецької сільської ради,-

ВСТАНОВИВ:

16 червня 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовом до Топорівської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області, ОСОБА_2 , Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області, третя особа на стороні відповідача: ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування рішення Бочковецької сільської ради.

Також 16 червня 2021 року позивач ОСОБА_1 надав заяву про звільнення від сплати судового збору, оскільки позовна заява містить сім вимог немайнового характеру (908 грн. х 7 = 6356 грн.), а його річний дохід за 2020 рік становить 85658,92 грн., що перевищує 5% річного доходу (4282,95 грн.), тому на підставі ч.2 ст.8 Закону України «Про судовий збір» просить звільнити його від сплати судового збору.

Розглянувши подану заяву, суд встановив наступне.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті (ч.2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір»).

Вказаною нормою передбачено право суду, а не його обов`язок щодо звільнення від сплати судового збору, при цьому, ст.129 Конституції України, як одну із засад судочинства, визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Обґрунтування обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору, виходячи з вимог статей 81, 83 ЦПК України, покладається на особу, яка звертається з відповідним клопотанням.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджає сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Крім того, суд повинен вирішувати питання, пов`язані з судовими витратами, у чіткій відповідності до ЦПК України, ЗУ Про судовий збір, а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

Вичерпного і чіткого переліку документів про майновий стан особи, закон не містить, тому суд встановлює можливість сплатити судовий збір на підставі поданих доказів за своїм внутрішнім переконанням. Водночас підстави для відмови суду у подібних клопотаннях мають бути достатньо аргументовані.

Відповідно до ч.1 ст.9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини в рішеннях від 20.05.2010 року у справі Пелевін проти України зазначив, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 року у справі Креуз проти Польщі зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (п. 111 рішення ЄСПЛ від 20.02.2014 року у справі Шишков проти Росії ( Shishkov v. Russia )).

Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (п. 44 рішення ЄСПЛ від 26 липня 2005 року у справі Kniat v. Poland ; пункти 63-64 рішення ЄСПЛ від 26 липня 2005 року у справі Jedamski and Jedamska v. Poland ).

Вирішуючи клопотання про звільнення від сплати судового збору з урахуванням наданих доказів та того, що для ОСОБА_1 законом встановлено обов`язок сплатити 6356,00грн, що складає 7,42% від річного доходу позивача, суд вважає, що відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків не є беззаперечними і достатніми доказами його скрутного майнового стану та не підтверджують з достовірністю тієї обставини, що ОСОБА_1 не може взагалі сплатити судовий збір, оскільки заявник не надав доказів про наявність чи відсутність інших доходів, рухомого або нерухомого майна та їх обсягу, цінних паперів, можливості розпоряджатися ними.

Одночасно зі змісту довідки про доходи позивача вбачається, що інформація, яка в ній відображена потребує уточнення у податкових агентів (джерел доходів).

Крім того, суд звертає увагу, що ст.8 Закону України «Про судовий збір» місить інші шляхи щодо вирішення вказаного питання з урахуванням майнового стану сторони.

Враховуючи вищенаведене, в задоволенні клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору слід відмовити.

Судом звертається увага позивача на те, що відповідно до ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за заявлені вимоги, що розглядаються при поданні до суду позовної заяви немайнового характеру фізична особа сплачує судовий збір в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 908 грн.

У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру (ч.3 ст.6 4 Закону України «Про судовий збір»).

Оскільки позивачем заявлено сім вимог немайнового характеру, то судовий збір складатиме 6356,00 грн. (908х7).

Згідно з ч.4 ст.177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Враховуючи вищенаведене, позивачу необхідно сплатити судовий збір в сумі 6356,00 грн. та надати оригінал квитанції до матеріалів справи.

Таким чином, відповідно до вимог ст. 185 ЦПК України позовна заява, подана без додержання вимог ст. 177 ЦПК України, підлягає залишенню без руху з наданням позивачу строку для усунення вищевказаних недоліків.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 177, 185, 258 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Топорівської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області, ОСОБА_2 , Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області, третя особа на стороні відповідача: ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування рішення Бочковецької сільської ради - залишити без руху.

Встановити позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Копію ухвали направити позивачу.

У разі невиконання ухвали суду у зазначений строк позовну заяву буде визнано неподаною та повернуто позивачу зі всіма доданими документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Л. Л. Гураль