Єдиний унікальний номер 741/800/20
Провадження № 2/741/113/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Носівка 05 лютого 2021 року

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Киреєва О.В.,

з участю секретаря судового засідання Герасимчук Н.Ю.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Мринської об`єднаної територіальної громади в особі Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що житловий будинок АДРЕСА_1 відносився до типу колгоспних дворів. Станом на 15 квітня 1991 року членом даного колгоспного двору був ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Він (позивач) є спадкоємцем ОСОБА_2 за законом, в силу ст. 549 ЦК УРСР спадщину прийняв, але нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначений житловий будинок.

ОСОБА_1 просив суд визнати за ним право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 .

У судове засідання позивач не з`явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує, просив їх задовольнити, розгляд справи проводити без його участі.

У судове засідання представник Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області не з`явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що сільська рада визнає позовні вимоги, не заперечує проти їх задоволення та просить розгляд справи проводити без участі їх представника.

Суд проводить підготовче засідання у відсутності учасників справи та відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення, оскільки відповідач визнав позов.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

У судовому засіданні встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 відносився до типу колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року в ньому був зареєстрований ОСОБА_2 , що підтверджується довідкою виконавчого комітету Мринської сільської ради № 1138/03-08 від 14 листопада 2019 року (а.с. 21).

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

За таких обставин ОСОБА_2 належав в цілому житловий будинок АДРЕСА_1 , як єдиному члену колишнього колгоспного двору.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , який на день смерті був зареєстрований та проживав сам в АДРЕСА_1 , що підтверджується матеріалами справи (а.с. 11; 22).

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

У судовому засіданні встановлено, що 17 серпня 1995 року ОСОБА_2 склав заповіт, яким усе своє майно заповів ОСОБА_3 , що підтверджується матеріалами справи (а.с. 15; 50).

З матеріалів справи (а.с. 51; 53; 61; 62) вбачається, що спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не заводилася.

Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК УРСР в разі неприйняття спадщини спадкоємцем за законом або за заповітом або позбавлення спадкоємця права спадкування його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних частках.

Ураховуючи те, що ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , не прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 , то право на спадкування після смерті останнього перейшло до спадкоємців за законом.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 є рідним братом ОСОБА_2 , що підтверджується матеріалами справи (а.с. 13; 14).

Відповідно до ст. 530 ЦК УРСР при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга).

Таким чином, ОСОБА_1 , як спадкоємець другої черги за законом, має право на спадкоємство після смерті ОСОБА_2 .

У судовому засіданні встановлено, що в силу п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР ОСОБА_1 визнається таким, що прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 , оскільки він фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Мринської сільської ради № 575 від 25 листопада 2019 року (а.с. 20).

Таким чином, ОСОБА_1 успадкував після смерті ОСОБА_2 належний йому житловий будинок АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

У судовому засіданні встановлено, що позивач позбавлений можливості отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за законом на належний ОСОБА_2 житловий будинок в зв`язку із відсутністю на нього правовстановлюючого документа, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 25).

З матеріалів справи вбачається, що на житловий будинок АДРЕСА_1 виготовлена технічна документація (а.с. 16-19).

Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню.

Ураховуючи те, що відповідач не вчинив жодних дій, які б порушували права позивача, судові витрати по сплаті судового збору необхідно покласти за рахунок позивача.

Керуючись ст.ст. 530, 548, 549 ЦК УРСР, ст.ст. 259, 263, 264, 265, 273, 354 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 47,9 кв. м, житловою площею 23,9 кв. м, з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судові витрати по сплаті судового збору покласти за рахунок позивача.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В.Киреєв