У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.03.2021 Справа №607/3915/21

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Позняк В.М., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред`явлення позову про відшкодування моральної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову, до його пред`явлення, шляхом накладення арешту на транспортний засіб Volkswagen Transporter, тип: В2, рік випуску: 2001, VIN (номер кузова, шасі): НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 та заборонити його відчуження з внесенням у відповідний реєстр відомостей про накладення арешту.

В обґрунтування вимог ОСОБА_1 вказує на те, що має намір подати до суду позов до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, необхідність забезпечення позову, заявник обґрунтовує тим, що вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02.11.2020 ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначено йому за даним кримінальним правопорушенням покарання у виді 5 (п`яти ) місяців арешту з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки. Також цим вироком частково задоволено позов заявника до ОСОБА_2 та стягнуто з нього у користь ОСОБА_1 20 000 грн. відшкодування моральної шкоди. Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 17.02.2021 (справа № 607/23507/19) вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02.11.2020 відносно ОСОБА_2 скасовано та на підставі ст. 46 КК України звільнено останнього від кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України. Також у зв`язку зі скасуванням обвинувального вироку зазначеною ухвалою цивільний позов залишено без розгляду, оскільки рішення про задоволення цивільного позову згідно ч. 1 ст. 129 КПК України може бути прийняте лише при ухваленні обвинувального вироку. Таким чином, зазначені вище обставини, за яких відбулась дорожньо-транспортна подія, та вина у її вчиненні ОСОБА_2 , встановлені вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02.11.2020 та ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 17.02.2021. Вищевказаною ДТП заявнику було спричинено моральну шкоду. Протягом розгляду зазначеного вище кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, у якому було заявлено ОСОБА_1 цивільний позов до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, останнім не вжито жодних дій щодо відшкодування такої шкоди, як у повному розмірі, так і, хоча б, частково. Поведінка ОСОБА_2 свідчить про його бажання уникнути такого відшкодування. Тому, просить суд забезпечити позов, шляхом накладення арешту на транспортний засіб Volkswagen Transporter, тип: В2, рік випуску: 2001, VIN (номер кузова, шасі): НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 та заборонити його відчуження з внесенням у відповідний реєстр відомостей про накладення арешту.

Розглянувши заяву, суд доходить до таких висновків.

Згідно із статтею 124 Конституції України визначено принцип обов`язковості судових рішень, який з огляду на положення ст.ст. 2, 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Відповідно до ч.3 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначені положеннями статті 150 ЦПК України та до них, серед іншого, належать - заборона вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання. При цьому, відповідно до вимог ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно із п.п. 4, 5, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Пункт 6 передбачає, що особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову та приймаючи за ним рішення, суд зобов`язаний враховувати обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та зазначені ним докази, що підтверджують кожну обставину.

З наведених у заяві про забезпечення позову фактів та обґрунтувань позивача вбачається, що предмет позову по справі, який має намір подати позивач, є відшкодування моральної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Отже, приймаючи до уваги те, що між сторонами дійсно виник спір з приводу відшкодування моральної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, існує реальна загроза порушення прав заявника, як позивача, тому невжиття заходів до забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

За вказаних обставин суд приходить до переконання про необхідність часткового задоволення заяви про забезпечення позову, шляхом заборони ОСОБА_2 відчужувати транспортний засіб Volkswagen Transporter, тип: В2, рік випуску: 2001, VIN (номер кузова, шасі): НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , оскільки саме такий вид забезпечення позову відповідає та є співрозмірним позовним вимогам, які має намір заявити ОСОБА_1 .

З цих підстав заява ОСОБА_1 про забезпечення позову до його пред`явлення підлягає до часткового задоволення.

Щодо такого виду забезпечення позову, як накладення арешту на транспортний засіб Volkswagen Transporter, то в цій частині заява не підлягає до задоволення, оскільки накладення арешту на транспортний засіб є неспівмірним з заявленими позовними вимогами, так як передбачає, в тому числі, можливість заборони користування майном. Разом з тим, така правомочність власника не може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову, та саме заборона відчуження зможе ефективно захистити права позивача.

При цьому, суд не вбачає підстав для застосування зустрічного забезпечення.

Заявнику ОСОБА_1 слід роз`яснити, що у відповідності до ч.4 ст.152 ЦПК України у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову. У разі неподання заявником відповідної позовної заяви заходи забезпечення позову, вжиті судом до подання позовної заяви, скасовуються.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 151-154 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред`явлення позову про відшкодування моральної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити часткового.

Заборонити ОСОБА_2 відчужувати транспортний засіб Volkswagen Transporter, тип: В2, рік випуску: 2001, VIN (номер кузова, шасі): НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

В задоволенні решти заяви відмовити.

Роз`яснити ОСОБА_3 , що у відповідності до ч.4 ст.152 ЦПК України у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову. У разі неподання заявником відповідної позовної заяви заходи забезпечення позову, вжиті судом до подання позовної заяви, скасовуються.

Копію ухвали направити учасникам справи та в Регіональний сервісний центр МВС в Тернопільській області (Тернопільський район, с. Підгородне, вул. Стрийська, 5) для негайного виконання.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий суддяВ. М. Позняк