ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

09 березня 2021 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 749/794/20

Головуючий у першій інстанції - Кравчук М. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/277/21

Суд у складі:

головуючого - судді Євстафіїва О.К.,

суддів: Висоцької Н.В., Шарапової О.Л.,

за участю секретаря Бивалькевич Т.В.,

позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

особа, яка подала апеляційну скаргу - Акціонерне товариство «ПриватБанк»,

на рішення Щорського районного суду Чернігівської області від 24 листопада 2020 року; час, місце ухвалення і дата складання повного його тексту: 24.11.2020, м. Сновськ,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2020 р. АТ КБ «ПриватБанк» звернулося з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з останнього заборгованість у загальній сумі 16265 грн 04 коп., з яких: заборгованість за кредитом - в сумі 580 грн 02 коп., за процентами за користування кредитом - 15585 грн 02 коп., а також 2102 грн 00 коп. на відшкодування судових витрат. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що вказану заборгованість станом на 31.07.2020 АТ КБ «ПриватБанк» нараховано внаслідок порушення ОСОБА_1 зобов`язань за укладеним ними кредитним договором без номера від 14.02.2013, згідно з яким він отримав кредит, підписавши анкету-заяву.

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову відмовлено. Ухвалюючи його, суд виходив з того, що отримана відповідачем сума кредиту ним повністю погашена, а спірна заборгованість за відсотками за використання кредитом і неустойками стягненню не підлягають, оскільки про них йдеться у витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та у витягу з Умов та Правил надання банківських послуг, які не містять підпису відповідача, а тому їх не можна розцінювати як частину укладеного сторонами кредитного договору.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати вказане рішення та ухвалити рішення, яким позов задовольнити. Доводи апеляційної скарги зводяться до такого:

- підписавши 14.02.2013 анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, ОСОБА_1 приєднався до них. Підпис у цій заяві свідчить і про ознайомлення його з Умовами та Правилами надання банківських послуг у ПриватБанку, а також з Тарифами;

- відсутність підпису ОСОБА_1 на згаданих тарифах, умовах та правилах не свідчить про неукладення сторонами кредитного договору, позаяк суть договору приєднання полягає в тому, що його умови визначаються однією стороною одноособово та викладаються у певних формулярах, а інша сторона може лише приєднатися до них, висловивши згоду на це;

- доказів неознайомлення з Умовами та Правилами надання банківських послуг у ПриватБанку, а також з Тарифами відповідачем не надано;

- суд не навів свій розрахунок, яким спростовувався б розрахунок позивача. Крім того, відповідач не спростував виконаний позивачем розрахунок спірної заборгованості.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд не встановив підстав для її задоволення.

У справі встановлено таке.

14.02.2013 ОСОБА_1 подав до ПАТ КБ «ПриватБанк» анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, у якій не зазначив, яку платіжну картку він бажає отримати, яку суму коштів, на який строк та під які проценти він бажає отримати, а також бажаний кредитний ліміт. У цій заяві зазначено, що ОСОБА_2 згоден з тим, що підписана ним заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами складають між нею і банком договір про надання банківських послуг, що ОСОБА_1 ознайомився з цими Умовами та Правилами до його укладення і згоден з його умовами (копія анкети-заяви на арк. 10).

Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг та з Тарифів обслуговування кредитних карт, що затверджені наказом ПАТ КБ «ПриватБанк» від 06.03.2010 № СП-2010-256, не містять підпису ОСОБА_1 (копії цих витягів на арк. 11, 12-36, 37).

ПАТ КБ «ПриватБанк» змінило назву на АТ КБ «ПриватБанк», що підтверджено витягом з статуту цього товариства (арк. 43-44).

Згідно з наданим позивачем розрахунком, станом на 31.07.2020 ОСОБА_1 має перед АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 16265 грн 04 коп., з яких: заборгованість за кредитом - в сумі 580 грн 02 коп., за процентами за користування кредитом - 15585 грн 02 коп., заборгованість по пені - 100 грн 00 коп. (арк. 6-7).

Відповідно до наданої позивачем довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки ОСОБА_1 , 14.02.2013 відбулося збільшення кредитного ліміту до 600 грн 00 коп., а 06.11.2019 кредитний ліміт зменшився до 0 грн 00 коп. (арк. 8).

Згідно з довідкою позивача, ОСОБА_1 14.02.2013 видано кредитну картку № НОМЕР_1 , кінцевий термін дії якої - листопад 2016 р. (арк. 9).

Відповідно до даних виписки по рахунку ОСОБА_1 , останній за період з 14.02.2013 по 15.05.2013 (дата останнього отримання у кредит коштів) отримав у АТ КБ «ПриватБанк» кредитні кошти у загальній сумі 744 грн 28 коп., а сплатив на погашення кредитної заборгованості по 28.08.2018 (дата останнього платежу на погашення кредитної заборгованості) разом 6955 грн 15 коп. (арк. 45-47, 112).

З встановленого апеляційний суд робить такі висновки.

ОСОБА_1 у повному обсязі повернув отримані у АТ КБ «ПриватБанк» в кредит кошти.

Згідно з ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Пункт 2 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній на момент виникнення і тривання спірних правовідносин, приписує, що перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про кредитні умови, зокрема про тип відсоткової ставки, суму, на яку кредит може бути виданий, і орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов`язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту.

На порушення наведених норм права сторонами в письмовій формі не визначено тип відсоткової ставки за користування кредитом, орієнтовну сукупну вартість кредиту в процентному значенні та грошовому виразі, а також вид неустойки та підстави її стягнення.

Надані позивачем Тарифи, Умови та Правила надання банківських послуг не можна вважати складовою кредитного договору, оскільки вони не підписані ОСОБА_1 і відсутні дані про їх визнання останнім. Крім того, ці Тарифи, Умови та Правила прямо не передбачені в анкеті-заяві ОСОБА_1 , яка безпосередньо підписана ним. Така правова позиція сформульована Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 (справа № 342/180/17).

Доводи апеляційної скарги судом відкидаються з наведених вище мотивів і виходячи з того, що у мотивувальній частині Рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013 у справі № 1-12/2013 роз`яснено, що з огляду на приписи частини 4 ст. 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору; особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності й розумності. Виходячи з наведеного, є юридично неспроможним посилання позивача на те, що відповідач не спростував розміру спірної кредитної заборгованості.

Отже відсутні підстави для задоволення і позову, і апеляційної скарги.

Законність оскаржуваного рішення перевірено у межах доводів апеляційної скарги й підстав для його скасування не встановлено.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення, а рішення Щорського районного суду Чернігівської області від 24 листопада 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, але вона може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом 30 днів з дня її складення.

Головуючий: Судді: