Справа № 462/1981/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2021 року Шевченківський районний суд м. Львова у складі:

головуючої судді Зими І.Є.

за участю секретаря Лань М.О.

з участю позивача ОСОБА_1

захисника Пащук А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання особи такою , що втратила право користування житловим приміщенням та виселення, -

встановив:

06.04.2020 ОСОБА_1 звернулась до Залізничного районного суду м. Львова з позовною заявою, в якій, остаточно уточнивши вимоги, просила суд ухвалити рішення, яким визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинком за адресою: АДРЕСА_1 та виселити відповідача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з будинку за вказаною адресою.

13.08.2020 матеріали позовної заяви поступили до Шевченківського райсуду м. Львова на підставі ухвали судді Залізничного райсуду м. Львова від 19.05.2020 про визначення територіальної підсудності цивільної справи. Провадження у справі було відкрито 17.08.2020 року.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 04.10.2018р. вона придбала на підставі договору купівлі-продажу вищевказаний будинок, де на даний час і проживає. Відповідач ОСОБА_2 у будинку не проживає, хоча зареєстрований, а ОСОБА_3 за вказаною адресою зареєстрований та проживає. Добровільно останні знятись з реєстрації не бажають, комунальні послуги не оплачують, в утриманні житла участі не беруть. Жодних домовленостей або угод між ними про право чи порядок користування будинком не було та не укладалось. Вказана ситуація створює позивачу незручності в користуванні житлом, вона змушена оплачувати зайві комунальні послуги, відтак просить позов задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 та захисник Пащук А.І. в судовому засіданні позов підтримали з підстав, викладених в заяві, просили такий задовольнити. Додатково позивач пояснила, що відповідач ОСОБА_3 у її будинку фактично не проживає, проте відмовляється забрати свої речі, що створює їй незручності.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання повторно не з`явився з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлялись про час та місце слухання справи. Не подали відзиву на позовну заяву.

Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі відповідачів, позивач та її представник не заперечують проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст.ст. 280-282 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів та ухвалити заочне рішення.

З`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником, зареєстрована та проживає у будинку АДРЕСА_1 , що розташований на земельній ділянці, кадастровий номер: :11:002:0289. Вказане житло вона придбала у ОСОБА_4 04.10.2018р. на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Пилипенко Л.І., зареєстрованого за № 1189 (а.с.9-11), а земельну ділянку, згідно договору дарування, укладеного зі ОСОБА_4 цього ж числа (а.с.12-14).

Як вбачається з довідки ЛКП «Рясне-402», у вказаному будинку, окрім позивача зареєстровані також її брат ОСОБА_2 та племінник ОСОБА_3 , які не проживають там тривалий час.

Даний факт також стверджується актом ЛКП «Рясне 402» від 17.08.2019р. (а.с.16), складений комісією майстрів дільниць.

Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч.1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Статтею 163 ЖК УРСР врегульовано, що у разі тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу.

Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом, що врегульовано ст. 405 ЦК України.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, з врахуванням того, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не проживають у спірному будинку більше року без поважних причин, тому суд приходить до висновку, що слід визнати останнього таким, що втратив право користування житлом будинком АДРЕСА_1 .

Крім того, згідно ч.1 ст. 156 ЖК УРСР, члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить стаття 405 ЦК України.

За таких обставин слід дійти висновку, що право членів сім`ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є. Із припиненням права власності особи, втрачається і право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї.

Відповідно до частини четвертої етапі 156 ЖК УРСР до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій етапі 64 цього Кодексу, а саме: подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

Виходячи з наведеного, користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Згідно з положеннями етапі 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у своїй постанові від 25.07.2018р. у справі № 638/13030/13-ц зробив правовий висновок про те, якщо квартира набута на законних підставах, покупець має право виселити усіх зареєстрованих у ній осіб, в тому числі і членів сім`ї продавця, без надання іншого житлового приміщення. Для такого виду спорів не потрібна зі сторони позивача обов`язкова вимога про виселення, яку повинні отримати проживаючи у квартирі особи.

За таких обставин, суд вважає також підставною вимогу позивача про виселення ОСОБА_3 з будинку АДРЕСА_1 .

Враховуючи наведене, оцінивши доводи позивача, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, суд приходить до переконання про обґрунтованість позовних вимог, а тому позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 84, 89, 273, 274, 280-284, 289, 314 ЦПК України, ст.ст. 64, 71, 72 , 156 ЖК УРСР, ст.ст. 319, 321, 383, 405 ЦК України, суд , -

у х в а л и в :

позов задовольнити .

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком за адресою: АДРЕСА_1 . Виселити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з будинку АДРЕСА_1 .

Стягнути в рівних частинах зі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1681 ( одну тисячу шістсот вісімдесят одну ) грн. 60 коп. сплаченого судового збору.

Позивач: ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований АДРЕСА_1 .

Відповідач : ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного його тексту в порядку ст. 284-285 ЦПК України.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом 30 днів з моменту виготовлення повного його тексту, до Львівського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст судового рішення виготовлено 15 березня 2021 року.

Суддя І. Є. Зима