Справа №274/1292/21
Провадження № 2/0274/924/21
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

"03" березня 2021 р. м. Бердичів

Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Хуторна І.Ю., рСуддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Хуторна І.Ю., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и л а:

26.02.2021 ОСОБА_1 , в особі свого представника ОСОБА_3 звернулась з позовом, у якому просить розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 05 липня 2016 року Бердичівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі встановлено, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. 175 ЦПК України.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити: виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Так, з позовної заяви вбачається, що позивачка є громадянкою України, а відповідач ОСОБА_2 є громадянин Лівії, проживає і зареєстрований в АДРЕСА_1 .

Питання, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом (хоча б один учасник правовідносин є іноземцем, особою без громадянства або іноземною особою), у тому числі й питання підсудності судам України справ з іноземним елементом, вирішуються згідно із Законом України «Про міжнародне приватне право».

За положеннями статті 63 З «Про міжнародне приватне право» припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу.

Відповідно до ст. 60 Закону України «Про міжнародне приватне право» правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином.

Аналіз положень статті 60 Закону № 2709-IV дає підстави дійти висновку, що законодавець України визначив чотири колізійні прив`язки у визначенні закону, яким має керуватися подружжя під час вирішення питання про припинення шлюбу, зокрема:

1) спільний особистий закон подружжя (lex patrie);

2) закон спільного місця проживання подружжя, за умови, що один з подружжя продовжує проживати у цій державі (lex domicilii);

3) право держави, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином (proper law);

4) закон, обраний подружжям (lex voluntatis).

Враховуючи, що відповідач є громадянином Лівії, а позивачка - громадянкою України, то відповідно до частини першої статті 16 згаданого Закону у сторін відсутній спільний особистий закон подружжя.

Також встановлено, що подружжям спільно не обрано право, що буде застосовуватися до правових наслідків шлюбу.

Відсутні підстави за встановлених фактичних обставин і для висновку, що є право держави, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином.

Таким чином, до спірних правовідносин підлягає застосуванню закон спільного місця проживання подружжя, за умови, що один з подружжя продовжує проживати у цій державі (lex domicilii).

Отже, розірвання шлюбу може провадиться за законодавством України виключно у випадку, якщо подружжя мало місце спільного подружжя на території України та на час розірвання шлюбу хоча б один з них продовжує проживати на її території.

Проте, доказів на підтвердження цих обставин позивачкою не долучено до позовної заяви.

Крім того, статтею 497 ЦПК України визначено, що підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Згідно ч. 2 ст. 28 ЦПК України, позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Проте, пред`являючи позов до суду за адресою зареєстрованого місця проживання позивачки, а не відповідача, як визначає ст. 27 ЦПК України, позивачка у позовній заяві не виклала обставини та не вказала на докази, що доводять ці обставини, щодо того, що дана позовна заява підлягає розгляду за її адресою зареєстрованого місця проживання.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Таким чином, позовну заяву ОСОБА_1 належить залишити без руху.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 185, 260, 261, 353 ЦПК України, суддя

п о с т а н о в и л а :

Залишити без руху позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Надати позивачці строк 10 днів, з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків, про які зазначено в ухвалі.

Позивачці належить викласти обставини з посиланням на докази на підтвердження того, що подружжя мало місце проживання в Україні, один із подружжя проживає в Україні та що дана справа підсудна Бердичівському міськрайонному суду Житомирської області.

Роз`яснити позивачці, що в разі якщо у вказаний строк недоліки позовної заяви не будуть усунуті, позовна заява вважається неподаною і повертається.

Копію ухвали надіслати позивачці та її представнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя: І.Ю. Хуторна