Справа № 316/359/21
Провадження № 2/316/650/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" липня 2021 р. м.Енергодар

Енергодарський міський суд Запорізької області у складі суду:

головуючого судді Куценко М.О.

за участі секретаря судового засідання Нестерової Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Енергодар Запорізької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Енергодарської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Комунальне підприємство «Енергодарське бюро технічної інвентаризації» Енергодарської міської ради, про визнання права на приватизацію,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в особі адвоката Темненко Валентини Олександрівни звернулась до суду з позовом до Виконавчого комітету Енергодарської міської ради, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Комунальне підприємство «Енергодарське бюро технічної інвентаризації» Енергодарської міської ради про визнання права на приватизацію. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила на те, що 17.07.1998 року їх сім`я, яка на той час складалась з позивача, її чоловіка ОСОБА_2 та доньки - ОСОБА_3 зареєструвала своє місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 . У вказану кімнату вони вселилися всі разом на підставі направлення для поселення в гуртожиток (малосімейку) як працівнику ВП «Запорізька АЕС». ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловік ОСОБА_2 помер. На сьогоднішній день за адресою: АДРЕСА_1 проживає лише позивач. До вселення в вищеназвану кімнату ОСОБА_1 була зареєстрована та фактично мешкала за наступними адресами:

- з 10.08.1988 року по 25.04.1997 рік: АДРЕСА_2 ;

- з 16.05.1997 року по 17.07.1998 рік: АДРЕСА_3 ..

В серпні 2020 року позивач, користуючись своїм правом на приватизацію кімнати у гуртожитку,відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» від 04.09.2008 р. № 500-VІ, звернулася до органу приватизації з заявою щодо приватизації вище вказаної кімнати, але їй було відмовлено в реалізації права на приватизацію, оскільки вона не має можливості надати оригінал ордеру про надання житлової площі.

Тобто, на теперішній час Позивач бажає скористатися своїм правом на приватизацію даної квартири у гуртожитку, оскільки для цього є всі законні підстави, але вона фактично позбавлена такої можливості, адже у неї наявні документи для здійснення приватизації за виключенням ордеру на вселення до даного приміщення. У зв`язку з відсутністю ордеру остання вважає, що фактично порушується її право на приватизацію даного приміщення, тому для захисту свого конституційного права позивач вимушена звернутися до суду.

Просить суд визнати за громадянкою України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право на приватизацію житлового приміщення, а саме квартири у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 19.02.2021 року провадження по справі відкрито та призначено підготовче судове засідання за правилами загального позовного провадження (а.с.27).

Ухвалою суду від 23.03.2021 року справу призначено до розгляду по суті (а.с.36).

В судове засідання сторони не з`явились.

Позивач ОСОБА_1 через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи без її участі, за участі представника адвоката Теменко В.О., позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с.33).

Представник позивача адвокат Темненко В.О. також через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с.39).

Відповідач Виконавчий комітет Енергодарської міської ради у судове засідання не з`явився, відзиву та клопотань до суду не надходило, повідомлявся про час і місце розгляду справи належним чином, що підтверджується відповідною розпискою про вручення повістки, причини неявки суду не відомі (а.с.46).

Третя особа КП «Енергодарське бюро технічної інвентаризації» Енергодарської міської ради через канцелярію суду надало заяву про розгляд справи за відсутністю представника (а.с.32).

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджуються сукупністю досліджених доказів та підлягають до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути в тому числі визнання права (ст.16 ЦК України).

У відповідності до ст.ст. 13, 82 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог, і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі.

Згідно з ст. 1 Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків" сфера дії цього Закону поширюється на громадян, які не мають власного житла, і більше п`яти років на законних підставах зареєстровані за місцем проживання у гуртожитках та фактично проживають у них.

Відповідно до ст. ст. 30, 41 Конституції України кожному гарантується недоторканність житла, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому Законом.

Відповідно до ст. 2 ЗУ "Про приватизацію державного житлового фонду", до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів.

Згідно з ч. 3 ст. 8 ЗУ "Про приватизацію державного житлового фонду", передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

Відповідно до п. п. 17, 18, 20 Положень про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 року N 396, громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення у гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації. Громадянином до органу приватизації подаються: оформлена заява на приватизацію квартири (будинку), приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі; копію документа, що посвідчує особу; технічний паспорт на квартиру (будинок), жиле приміщення у гуртожитку; довідка про склад сім`ї та займані приміщення; копія ордера про надання житлової площі (копія договору найму жилої площі у гуртожитку); документ, що підтверджує невикористання ним житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації; заява-згода тимчасово відсутніх членів сім`ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилих приміщень у гуртожитку, кімнат у комунальній квартирі. Документом, що підтверджує невикористання громадянином житлових чеків для приватизації державного житлового фонду є довідка з попередніх місць проживання (після 1992 р.) щодо невикористання права на приватизацію державного житлового фонду.

Відповідно до п. 14 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 396 від 26.12.2009 року, передача квартир (будинків), жилих приміщень в гуртожитках, які на момент набрання чинності Законом України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків" перебували у комунальній власності, кімнат у комунальних квартирах у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Громадяни, які проживають у гуртожитках, що перебувають у власності підприємств, установ, організацій, утворених у процесі корпоратизації чи приватизації, набувають право на приватизацію займаних жилих приміщень після передачі таких гуртожитків у комунальну власність за умови, що вони фактично проживають у таких гуртожитках правомірно і тривалий час (не менше п`яти років).

Частиною 1 статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Статтею 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що право комунальної власності - право територіальної громади володіти, доцільно, економно, ефективно користуватися і розпоряджатися на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування.

У відповідності до статті 143 Конституції України, територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності.

Гуртожиток « ІНФОРМАЦІЯ_3 », який знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 належить на праві комунальної власності територіальній громаді міста Енергодар відповідно до рішення Енергодарської міської ради №193 від 24.07.2015 року «Про надання згоди на приватизацію до комунальної власності гуртожитку «Славутич 1,2,3» від ВП Запорізька АЕС» ДП НАЕК «Енергоатом» (а.с.16).

Рішенням виконавчого комітету Енергодарської міської ради №53 від 29.02.2016 року «Про затвердження акта прийому-передачі гуртожитку « ІНФОРМАЦІЯ_3 » був затверджений акт прийому-передачі вищезазначеного гуртожитку разом з нежитловими приміщеннями із індивідуально визначеним майном та товаро-матеріальними цінностями гуртожитку (а.с.17).

Рішенням виконавчого комітету Енергодарської міської ради №14 від 07.12.2016 року «Про залишення гуртожитку «Славутич 1, 2, 3, розташованого за адресою: АДРЕСА_5 , у статусі гуртожиток, та надання дозволу на приватизацію його приміщень» вищезазначений гуртожиток було залишено у статусі гуртожиток та дозволена приватизація його житлових та нежитлових приміщень його законними мешканцями в порядку, визначеному законодавством (а.с.17).

Згідно до рішення виконавчого комітету Енергодарської міської ради №407 від 20.12.2016 року «Про реєстрацію нумерації житлових приміщень в гуртожитку «Славутич 1, АДРЕСА_5 , 3» по АДРЕСА_5 » була зареєстрована нумерація з визначенням статусу житлових приміщень у гуртожитку на АДРЕСА_4 , в тому числі спірне житло було перенумеровано з визначенням статусу квартира (а.с.18-19).

З урахуванням вищезазначеного, територіальній громаді міста Енергодар в особі Енергодарської міської ради на праві комунальної власності належить спірна квартира АДРЕСА_6 , яка на теперішній час перебуває на балансі Управління комунальної власності Енергодарської міської ради.

Відповідно до технічного паспорту опис об`єкта в цілому є наступним: у житловому будинку АДРЕСА_1 складається з коридору розміром 6,8 кв.м., санвузол розміром 2,3 кв.м., кімнати житловою площею 17,9 кв.м., кухні розміром 6,3 кв.м., балкону 1,3 кв.м, загальною площею 34,6 кв.м., житловою площею 17,9 кв.м.(а.с.14).

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів та ч. 1 ст. 10 ЦПК України, суд при здійсненні правосуддя має керуватись принципом верховенства права у контексті Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (ЄКПЛ) і практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), які слід застосовувати судам при розгляді справ як джерело права відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України.

Абз. 5, 6, та 7 вступної частини Рекомендації Rec (2004) 6 Комітету міністрів Ради Європи державам-членам «Щодо вдосконалення національних засобів правового захисту», ухваленої на 114-й сесії Комітету міністрів від 12 травня 2004 року передбачено, що відповідно до вимог статті 13 Конвенції, держави-члени зобов`язуються забезпечити будь-якій особі, що звертається з оскарженням порушення її прав і свобод, викладених в Конвенції, ефективний засіб правового захисту в національному органі; крім обов`язку впровадити такі ефективні засоби правового захисту у світлі прецедентної практики Європейського суду з прав людини, на держави покладається загальний обов`язок розв`язувати проблеми, що лежать в основі виявлених порушень; саме держави-члени повинні забезпечити ефективність таких національних засобів як з правової, так і практичної точок зору, і щоб їх застосування могло привести до вирішення скарги по суті та належного відшкодування за будь-яке виявлене порушення.

Зокрема, у п. 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahalv. theUnitedKingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

У п. 75 рішення Європейського суду з прав людини від 5 квітня 2005 року у справі «Афанасьєв проти України» (заява №38722/02) суд зазначає, що засіб захисту, котрий вимагається згаданою статтею, повинен бути «ефективним», як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.

Таким чином, законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (ст.ст. 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема ст. 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 12 червня 2013 року у справі №6-32цс13.

Конституція України у ст.47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

У позивача є в наявності всі інші документи, окрім ордеру, які повинні бути надані для здійснення приватизації квартири у гуртожитку відповідно до п.п. 17, 18 Положення Про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, який затверджений наказом Міністерства з питань жилого-комунального господарства України від 16.12.2009 року №396, та який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 29.1.2010 року №109/17404, з наступними змінами та доповненнями, а саме: громадянином подається до органів приватизації такі документи:

заява на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі;

копії документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї (для осіб, які не досягли 14 років, копії свідоцтв про народження), які проживають разом з ним;

копії довідок про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податку громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї, які проживають разом з ним (крім випадків, коли через свої релігійні переконання особи відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті);

копії документів, виданих органами державної реєстрації актів цивільного стану або судом, що підтверджують родинні відносини між членами сім`ї (свідоцтва про народження, свідоцтва про шлюб, свідоцтва про розірвання шлюбу, рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили, тощо);

довідки про реєстрацію місця проживання громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї, зареєстрованих у квартирі (будинку), жилому приміщенні в гуртожитку, кімнаті у комунальній квартирі;

технічний паспорт на квартиру (кімнату, жилий блок, секцію) у житловому будинку (гуртожитку), а на одноквартирний будинок - технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок;

ордер на жиле приміщення або ордер на жилу площу в гуртожитку;

документ, що підтверджує невикористання ним та членами його сім`ї житлових чеків для приватизації державного житлового фонду;

копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації відповідно до законодавства (за наявності);

заява-згода тимчасово відсутніх членів сім`ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі.

Громадяни, які проживають у гуртожитку, крім документів, визначених у цьому пункті, до заяви також додають:

витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про наявність у власності житла ;

копію договору найму жилого приміщення та/або копію договору оренди житла;

форму первинної облікової документації № 028/о "Консультаційний висновок спеціаліста" з відміткою про відсутність захворювання на туберкульоз.

Згідно ч. 10 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків) у приватизації займаного ними житла, за винятком випадків, передбачених п. 2 ст. 2 цього Закону, а саме не підлягають приватизації: квартири - музеї; квартири (будинки), розташовані на території закритих військових поселень, підприємств, установ і організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам`ятників садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв-заповідників; кімнати в гуртожитках, квартири (будинки), які перебувають у аварійному стані; квартири, віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири, розташовані в зоні безумовного (обов`язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на ЧАЕС.

Даний перелік підстав для відмови в приватизації квартири є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, і вбачається, що на спірну квартиру позивачів не розповсюджується.

Листом Комунального підприємства «Енергодарське бюро технічної інвентаризації» Енергодарської міської ради позивачу надано відповідь на заяву щодо приватизації житлового приміщення гуртожитку, якою зазначено про відмову у прийнятті заяви на приватизацію у зв`язку з відсутністю ордеру про надання житлової площі та рекомендовано звернутися до суду (а.с.12).

З аналізу вищенаведених правових норм вбачається, що ордер - це документ індивідуального характеру, що видається виконавчим органом місцевої ради, компетентним приймати рішення про надання житлової площі, та є підставою для вселення громадян у надане житлове приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду або фонду житлово-будівельного кооперативу. Ордер безпосередньо пов`язаний з особою, якій він виданий, і не може передаватися іншим, дійсний упродовж 30 днів.

Отже, ордер це фактично документ, який підтверджує законність вселення у житлове приміщення, реєстрацію місця проживання у ньому.

Будинок АДРЕСА_5 (гуртожиток «Славутич-3»), в якому знаходиться спірна квартира АДРЕСА_7 , перебував раніше у віданні Міністерства енергетики та вугільної промисловості України на праві повного господарського відання у ДП «НАЕК «Енергоатом» від імені якого володіння, користування та розпорядження ними здійснював ВП «Запорізька АЕС» - був прийнятий в комунальну власність територіальної громади м.Енергодар Запорізької області (Рішення Енергодарського міського ради Запорізької області від 24.07.2015 року № 193 «Про надання згоди на прийняття до комунальної власності гуртожитку «Славутич 1,2,3» від ВП «Запорізька АЕС» ДП «НАЕК «Енергоатом»). Рішенням Енергодарського міського ради Запорізької області від 29.02.2016 року № 53 «Про затвердження акту прийому-передачі гуртожитку « ІНФОРМАЦІЯ_3 » будинок був переданий в комунальну власність територіальної громади та рішенням Енергодарської міської ради від 07.12.2016 року №14 «Про залишення гуртожитку «Славутич 1,2,3» розташованого за адресою: АДРЕСА_5 у статусі «гуртожиток» та надання дозволу на приватизацію його приміщень», дозволено приватизацію його житлових та нежитлових приміщень його законним власникам.

Тобто, на час поселення Позивача до квартири АДРЕСА_6 , у зв`язку із знаходженням спірного житлового приміщення на балансі Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» ДП НАЕК «Енергоатом», вселення відбулося на підставі направлення для поселення у гуртожиток (малосімейку), а не на підставі ордеру, видача якого відноситься до компетенції виконавчих органів місцевої ради.

Отже, вселення позивача до спірного приміщення відбулося на законних підставах, а тому для отримання ще одного документа на право на вселення (а саме ордеру), до житлового приміщення, яким на законних підставах вже користуються позивачі відсутні законні підстави, оскільки позивач вже законно вселилась, зареєструвала своє місце проживання та користується вищевказаним житловим приміщенням.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" свобода пересування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, вільно та безперешкодно за своїм бажанням переміщатися по території України у будь-якому напрямку, у будь-який спосіб, у будь-який час, за винятком обмежень, які встановлюються законом; місце проживання - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік; особа - фізична особа; реєстрація - внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації; довідка про реєстрацію місця проживання або місця перебування - документ, який видається органом реєстрації особі за її вимогою та підтверджує реєстрацію місця проживання або місця перебування особи.

Відповідно до ст. 2 відповідного Закону громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Слід також врахувати і рішення Конституційного Суду України від 16.04.2009 року, №7-рн/2009 по справі №1-9/2009, за змістом якого вбачається, що в Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (стаття 3). Тобто, у світлі положень ст.74 Закону (280/97-ВР) належне виконання органами місцевого самоврядування і їх посадовими особами обов`язків втілює гарантію стабільності суспільних відносин між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене.

Факт законного проживання та використовування спірного жилого приміщення у гуртожитку, при цьому, відсутність ордеру в даному випадку не є підставою незаконного перебування у спірній квартирі, оскільки, як зазначалось вище, ордер видається Виконавчим комітетом, однак на час вселення у спірну квартиру, гуртожиток не перебував на балансі територіальної громади м. Енергодара, а отже і ордер не видавався Виконавчим комітетом, при цьому довідка з Сектора реєстрації Енергодарської міської ради про місце реєстрації у спірній квартирі (а.с.48 зворот.бік) є доказом в розумінні ст.95 ЦПК України.

Отже, враховуючи вищезазначене, суд вважає, що позивачем набуто право користування спірною квартирою за достатніх правових підстав та у спосіб, що не суперечить цивільному законодавству, а отже на законних підставах вона користується спірним приміщенням у гуртожитку.

Суд також враховує, що у позивача є в наявності всі інші документи, які повинні бути надані для здійснення приватизації квартири у гуртожитку відповідно до п.п. 17, 18 Положення Про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, який затверджений наказом Міністерства з питань жилого-комунального господарства України від 16.12.2009 року №396, та який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 29.1.2010 року №109/17404, з наступними змінами та доповненнями.

Згідно ч. 10 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків) у приватизації займаного ними житла, за винятком випадків, передбачених п. 2 ст. 2 цього Закону, а саме не підлягають приватизації: квартири - музеї; квартири (будинки), розташовані на території закритих військових поселень, підприємств, установ і організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам`ятників садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв-заповідників; кімнати в гуртожитках, квартири (будинки), які перебувають у аварійному стані; квартири, віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири, розташовані в зоні безумовного (обов`язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на ЧАЕС.

Даний перелік підстав для відмови в приватизації квартири є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, і вбачається, що на спірну квартиру позивача не розповсюджується.

Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, враховуючи, що відповідно до законодавства України кожен громадянин має право приватизувати займане ним житло в межах номінальної вартості житлового чеку один раз та приймаючи до уваги, що позивачем не було використано право на безоплатну приватизацію житла, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3,4,11-13,81,209,265,268 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до виконавчого комітету Енергодарської міської ради, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Комунальне підприємство «Енергодарське бюро технічної інвентаризації» Енергодарської міської ради, про визнання права на приватизацію задовольнити в повному обсязі.

Визнати за громадянкою України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право на приватизацію житлового приміщення квартири у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 .

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду (з урахуванням п.п.15.5 п.15 Перехідних положень ЦПК України в редакції від 15.12.2017 р. із змінами).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: М. О. Куценко