"04" березня 2021 р. Справа № 363/3139/19
УХВАЛА

4 березня 2021 року Вишгородський районний суд Київської області в складі головуючого судді Чіркова Г.Є., при секретарі Гриб Л.І., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Вишгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

встановив:

позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на придбання на підставі ст. 60 СК України в спільну сумісну власність за час шлюбу з відповідачкою двох садових будників та земельної ділянки в СТ «Лебедівка» Лебедівської сільської ради Вишгородського району Київської області, а оскільки відповідачка його прав на таке майно не визнає порушує питання про його поділ у рівних частках.

Представник позивача в суді клопотав провадження у справі зупинити, посилаючись на неможливість розгляду цієї справи до вирішення іншої справи в порядку цивільного судочинства, в якій порушено питання про визнання шлюбного договору укладеного між сторонами недійсним.

Заслухавши заперечення сторони відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити чи оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ч. 3 і ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Так, суд зважає на те, що підстави цього позову будь-якого посилання на шлюбний контракт, незгоду з ним або необхідності будь-якого врахування його існування не містять і ґрунтуються виключно на презумпції набуття майна подружжям в спільну сумісну власність за час шлюбу згідно ст. 60 СК України.

За таких обставин сам тільки факт оскарження позивачем шлюбного договору в іншому судовому провадженні не дає суду підстав вважати, що вирішення цієї справи об`єктивно є неможливим до вирішення справи Дніпровським районним судом м. Києва за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним шлюбного договору, виходячи з саме з тих підстав позову, які визначені самим позивачем в цій справі.

Зібрані у справі докази дозволяють встановити чи оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду, а тому посилатися на об`єктивну неможливість розгляду цієї справи згідно вимог ст. 251 ЦПК України суд не вправі.

За таких обставин, з огляду на необхідність виконання згідно ст. 2 ЦПК України завдань цивільного судочинства щодо забезпечення справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду і вирішення справи, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорених прав, свобод чи інтересів осіб, подане клопотання суд вважає необґрунтованим, яке задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного і керуючись статями 251-253, 260 ЦПК України,

ухвалив:

у задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: