Справа №635/8039/16-ц
Провадження № 6/635/105/2021
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2021 року сел. Покотилівка Харківського району Харківської області

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Бобко Т.В.,

секретар судового засідання Полоз М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про заміну стягувача у виконавчому провадженні з виконання рішення Харківського районного суду Харківської області від 30 січня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів за договором про відшкодування заподіяної шкоди,

в с т а н о в и в:

25 лютого 2021 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду із заявою, в якій просить замінити стягувача у виконавчому провадженні з виконання рішення Харківського районного суду Харківської області від 15 червня 2017 року з ОСОБА_3 на ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у зв`язку зі смертю стягувача. В обґрунтування заяви посилались на те, що рішенням суду з ОСОБА_4 стягнуто на користь ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 60835 гривень та 4623,46 гривень, а також судовий збір в сумі 1175,03 гривень та 666,33 гривень. На виконання вказаного рішення суду були видані чотири виконавчих листів №635/8039/16-ц від 15 червня 2017 року, як знаходяться на виконанні у Міськрайонному відділі державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків). ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла. Єдиними спадкоємцями після смерті останньої, які звернулись з відповідною заявою до нотаріуса, та відповідно є правонаступниками після померлої є її син ОСОБА_1 та донька ОСОБА_2 .

Учасники справи у судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно і належним чином. Заявники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Боржник Голос та представник Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) у судове засідання не з`являлись, про день, час та місце розгляду заяви були поаідомлені своєчасно і належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили.

Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 442 ЦПК України неявка учасників справи не є перешкодою для вирішення питання про заміну стягувача.

Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали заяви та матеріали цивільної справи №635/8039/16-ц, вважає, що заява про заміну сторони виконавчого провадження не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 30 січня 2017 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів за договором про відшкодування заподіяної шкоди задоволений повністю; з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 стягнуті грошові кошти у розмірі 60835 (шістдесят тисяч вісімсот тридцять п`ять) гривень за договором про відшкодування заподіяної шкоди; стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 суму інфляційних витрат за договором про відшкодування заподіяної шкоди у розмірі 4623 (чотири тисячі шістсот двадцять три) гривні 46 (сорок шість) копійок; стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 суму трьох процентів річних за період з 01 квітня 2016 року до 22 листопада 2016 року за договором про відшкодування заподіяної шкоди у розмірі 1175 (одна тисяча сто сімдесят п`ять) гривень 03 (три) копійки та стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 витрати по оплаті судового збору у сумі 666 (шістсот шістдесят шість) гривень 33 (тридцять три) копійки.

На підставі вказаного рішення суду Харківським районним судом Харківської області 15 червня 2017 року були видані виконавчі листи.

Як вбачається зі змісту довідки Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) №69995 від 22 грудня 2020 року, за результатами перевірки, здійсненої згідно даних Автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що станом на 22 грудня 2020 року на примусовому виконанні у виконавчій службі знаходяться чотири виконавчих листа; ВП №58547420 з примусового виконання виконавчого листа №635/8039/16-ц, виданого Харківським районним судом Харківської області 15 червня 2017 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судового збору у розмірі 1175,03 гривень; ВП №58547242 з примусового виконання виконавчого листа №635/8039/16-ц, виданого Харківським районним судом Харківської області 15 червня 2017 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судового збору у розмірі 666,33 гривень; ВП №58545844 з примусового виконання виконавчого листа №635/8039/16-ц, виданого Харківським районним судом Харківської області 15 червня 2017 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 коштів у розмірі 60835 гривень; ВП №58545743 з примусового виконання виконавчого листа №635/8039/16-ц, виданого Харківським районним судом Харківської області 15 червня 2017 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 коштів у розмірі 4623,46 гривень.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 08 травня 2020 року.

Конституція України визначає, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд (стаття 129-1 Основного Закону).

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у Законі України "Про виконавче провадження" органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Питання процесуального правонаступництва регламентовані частиною першою статті 55 ЦПК України, згідно якої у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Під час виконавчого провадження заміна сторони виконавчого провадження відбувається на підставі статті 442 ЦПК України, відповідно до якої у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Варто зазначити, що стаття 55 ЦПК України розміщена в розділі І "Загальні положення" глави 4 "Учасники судового процесу" ЦПК України, якими регламентуються загальні засади відносно кола учасників, сторін, третіх осіб судового провадження, осіб, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, їх прав та обов`язків тощо. Натомість стаття 442 ЦПК України розташована в розділі VІ "Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)", що присвячений врегулюванню відносин, пов`язаних з примусовим виконанням судових рішень. Звідси нормативні приписи статті 55 ЦПК України слід вважати загальними по відношенню до приписів, закріплених статтею 442 ЦПК України.

Окрім іншого, питання ро заміну сторони виконавчого провадження слід вирішувати з урахуванням норм «Про виконавче провадження».

Так, частиною першою статті 15 зазначеного Закону передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

Виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі, зокрема, звернення виконавця та/або заінтересованої особи до суду із заявою про заміну вибулої сторони правонаступником у порядку, встановленому частиною п`ятою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» (п. 5 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 39 зазначеного Закону, виконавче провадження підлягає закінченню у разі, зокрема, припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника.

З аналізу наведеного нормативного регулювання можна зробити висновок про те, що оскільки виконавче провадження є самостійною стадією судового процесу, сторони виконавчого провадження належать до учасників справи, а отже, якщо процесуальне правонаступництво має місце на стадії виконавчого провадження, заміна сторони виконавчого провадження означає й заміну учасника справи.

З урахуванням наведених вище законодавчих приписів, у разі смерті фізичної особи - сторони виконавчого провадження саме державний виконавець повинен перевірити, чи допускають відповідні правовідносини правонаступництво, чи ні.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні відомості про здійснення перевірки державним виконавцем відомостей про правонаступників після смерті ОСОБА_3 , заявники з відповідним клопотанням щодо витребування таких даних до суду також не звертались.

Статтями 1216, 1218 Цивільного кодексу України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (стаття 1223 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини першої статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

За частиною першою статті 1296 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Частиною першою статті 1297 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Звідси при вирішенні питання про заміну учасника справи та заміну сторони виконавчого провадження судам необхідно встановити коло всіх спадкоємців померлого боржника, які прийняли спадщину (за законом або за заповітом).

Такі висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03 листопада 2020 року по справі № 916/617/17.

Разом з тим, звертаючись до суду із заявою про заміну стягувача у виконавчому провадження, заявниками не надано жодних доказів на підтвердження тих обставин, що вони є єдиними спадкоємцями після смерті ОСОБА_3 , прийняли спадщину у відповідності до вимог діючого законодавства, повідомили Міськрайонний відділ державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про смерть стягувача у виконавчих провадженнях з тим, щоб останнім були здійснені дії щодо встановлення правонаступників після смерті останньої. З приводу заявника ОСОБА_1 взагалі відсутні відомості щодо родинного зв`язку між ним та померлою ОСОБА_3 .

Відсутність вказаних доказів позбавляє суд можливості вирішити питання щодо правонаступництва після смерті ОСОБА_3 .

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язковим суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом ( ч.ч. 1,2 ст. 13 ЦПК України).

Відповідно до вимог ч.3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, враховуючи викладене, суд вважає необхідним відмовити заявникам у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

На підставі викладено, керуючись ст.ст. 55, 81, 247, 442 ЦПК України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про заміну стягувача у виконавчому провадженні з виконання рішення Харківського районного суду Харківської області від 30 січня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів за договором про відшкодування заподіяної шкоди відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Харківський районний суд Харківської області.

Повний текст ухвали складений 12 липня 2021 року.

Суддя Т.В. Бобко