Справа № 456/391/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Бучківська В.Л.
Провадження № 22-ц/811/2290/20 Доповідач в 2 інстанції: Шеремета Н.О.
У Х В А Л А

судового засідання

04 березня 2021 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Крайник Н.П., Цяцяка Р.П.

секретаря: Івасюти М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 12 червня 2020 року,-

ВСТАНОВИВ:

у лютому 2016 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 29 червня 2014 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Део Ланос», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобілем «Mitsubishi Lancer», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 . Постановою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 31 липня 2014 року у справі № 456/2565/14-ц ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122, 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Стверджує, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди він отримав травми, через які у нього різко погіршилося самопочуття і він був змушений звернутися за медичною допомогою, у зв`язку з чим витратив значну суму коштів на стаціонарне лікування та придбання медикаментів в розмірі 15 517,51 грн. З наведених підстав, з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просив стягнути солідарно з ПАТ «Страхова компанія «Провідна» та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 завдану шкоду у розмірі 10 017,51 грн.

Рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 12 червня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі покликається на те, що рішення суду, є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, з висновками суду, що не відповідають обставинам справи. Апелянт стверджує, що висновок експерта № 1189 від 16 липня 2014 року не є належним та допустимим доказом наявності чи відсутності причинного зв`язку між фактом заподіяння шкоди джерелом підвищеної небезпеки і травмами позивача, оскільки складений в межах кримінального провадження з метою визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, а експертний висновок №13 від 12.03.2019 року не дає чіткої, однозначної відповіді на поставлені питання, в їх основу покладено лише виписку з медичної картки амбулаторного хворого, без дослідження іншої медичної документації, що, на його думку, свідчить про їх неповноту. На думку апелянта, однією з причин, які можуть призвести до нейросенсорної приглухуватості, є травма без утворення зовнішніх її слідів. Наголошує, що на диспансерному обліку з приводу ЛОР захворювань до липня 2014 року не перебував, з приводу часткової втрати слуху до лікаря не звертався. З наведених підстав просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

15.01.2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду апеляційної інстанції з клопотанням про призначення судово медичної експертизи, мотивуючи необхідність призначення такої сумнівами, які виникли у нього щодо правильності висновку експертів №13 від 12.03.2019 року, суперечливість висновку експерта фактичним обставинам ДТП, наявним матеріалам справи.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши клопотання ОСОБА_1 щодо призначення судово-медичної експертизи, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що клопотання ОСОБА_1 про призначення судово-медичної експертизи слід задовольнити з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що 29 червня 2014 року о 00 год. 30 хв. на 625 + 930 м. автодороги Київ-Чоп у с. Гірне Стрийського району Львівської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Део Ланос», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобілем «Mitsubishi Lancer», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .

Постановою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 31 липня 2014 року у справі № 456/2565/14-ц ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122, 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності.

Звернення до суду з позовом позивач обґрунтовує тим, що внаслідок вищезазначеної ДТП він отримав травму голови, частково втратив слух, викривилася переділка носа, у зв`язку з чим та поганим самопочуттям, звернувся за наданням медичної допомоги, знаходився на стаціонарному лікуванні, у зв`язку з перебуванням на лікуванні та під час знаходження в лікарні витратив значні кошти на придбання ліків в сумі 10071.51 грн., які просить стягнути з відповідачів.

Як стверджує позивач у позовній заяві часткова втрата слуху та викривлення переділки носа сталися внаслідок отриманих ним в ДТП травм.

Відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції мотивував відсутністю причинно-наслідкового зв`язку між ДТП і захворюваннями, з приводу яких проходив лікування ОСОБА_1 , оскільки наявність такого зв`язку не підтверджується висновками проведених у справі судово-медичних експертиз.

Вважаючи оскаржуване рішення суду незаконним та необгрунтованим, апелянт посилається на те, що до ДТП, що сталася 29.06.2014 року, у нього до ДТП не було жодних проблем зі слухом, не було викривлення переділки носа, з приводу цих захворювань він до лікуючих лікарів не звертався, а відтак зазначені захворювання у нього виникли після ДТП, тобто, причиною захворювань, з приводу лікування яких він знаходився на стаціонарі, є ДТП, що сталася 29.06.2014 року.

З висновку судово-медичної експертизи №1189 від 16.07.2014 року вбачається, що «при обстеженні ОСОБА_1 лікарями КМК ЛШМД 29 червня 2014 року було відмічено «Без слідів травми на голові. Аегетосудинна дистонія по гіпертонічному типу». В період 02.07.- 11.07.2014 року ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у 1-ій МКЛ м.Львова з діагнозом «Гостра нейросенсорна приглухість. Викривлення переділки носа. Остеохондроз шийного відділу хребта». При УЗД обстеженні соннних та хребтових артерій вказано діагноз у ОСОБА_1 15.07.2014 року були виявлені ознаки вертоброгенного дистального ангіоспазму більше зліва. При обстеженні потерпілого травматологом 14.07.2014 року вказано діагноз «ЗЧМТ. Струс головного мозку. Забій шийного відділу хребта (С4-С6). Забій лівого колінного суглобу». На момент проведення судово-медичної експертизи у ОСОБА_1 виявлено синець на лівій гомілці спереду. Синець утворився від дії тупого предмета, міг виникнути від удару ногою виступаючих частин салону автомобіля, в якому знаходився ОСОБА_1 під час зіткнення автомобілів 29 червня 2014 року. Синець відноситься до легкого ступеня тяжкості. Діагноз лікаря травматолога поліклініки, вказаний 14 липня 2014 року «ЗЧМТ. Струс головного мозку…» при визначенні ступеня тяжкості тілесних ушкоджень не може бути прийнятий до уваги як непідтверджений об`єктивними неврологічними даними в період лікування хворого після 29 червня 2014 року.

На виконання ухвали Стрийського мськрайонного суду Львівської області від 02.10.2018 року було проведено комісійну судово-медичну експертизу, за результатами якої складено висновок експерта №13 від 12.03.2019 року, згідно з яким «Згідно наданих медичних документів, а саме, виписки №8078 із медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_1 29.06.2014 року було встановлено діагноз «Без слідів травми на голові. Вегето - судинна дистонія по гіпертонічному типу», що являє собою симптомокомплекс функціональних розладів, в основі якого лежить порушення регуляції тонусу судин вегетативної нервової системи. За період стаціонарного лікування 02-11..-7.2014 року у Львівській 1-й міській клінічній лікарні ім.. Князя Лева ОСОБА_1 було діагностовано « гостру нейросенсорну приглухуватість. Викривлення переділки носа». Нейросенсорна приглухуватість є захворюванням, яке характеризується порушенням звукоприймального апарату. До неї можуть призвести наступні паталогічні процеси: інфекційні захворювання; токсичні ураження (промисловими та побутовими отрутами; лікарськими речовинами); травма: механічна, баротравма, акустична, вібраційна. Під механічною травмою розуміють черепно-мозкову травму, в першу чергу, з переломом основи черепа; судинні розлади: гіпертонічна хвороба, атеросклероз, дисциркуляція в вертебробазилярному басейні(в першу чергу, остеохондроз); внутрішньочерепні пухлини (в першу чергу слід пам`ятати про акустичну неврину); спадкові захворювання; вроджені вади розвитку. Враховуючи відсутність травми голови та носа, комісія не має судово-медичних даних для того, щоб стверджувати, що ОСОБА_1 під час ДТП 29.06.2014 року отримав гостру нейросенсорну приглухуватість та викривлення переділки носа».

27.05.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Стрийського місьрайонного суду Львівської області з клопотанням про призначення повторної комісійної судово-медичної експертизи, оскільки, на його думку, експерти Львівського обласного бюро судово-медичних експертиз не надали повної відповіді на поставлені судом питання, і окрім цього, висновок не відповідає іншим доказам, які містяться в матеріалах справи.

05.08.2019 року Стрийським місьрайонним судом було призначено повторну комісійну судово-медичну експертизу, проведення якої доручено Львівському обласному бюро судово-медичних експертиз, ухвала суду повернута без виконання з тих підстав, що при проведенні комісійної судово-медичної експертизи, за результатами проведення якої складено акт №13, брав участь начальник КЗ ЛОР «Львівське обласне бюро судово-медичної експертизи» Шевчук М.М., повторна комісійна судово-медична експертиза не може бути проведена в КЗ ЛОР «ЛОБСМЕ», а повна направлятися для виконання в судово-медичне бюро будь-якої іншої області.

Матеріалами справи встановлено, що в подальшому під час розгляду справи судом першої інстанції інша ухвала суду про призначення повторної судово-медичної експертизи з дорученням проведення такої іншим судово-медичним бюро іншої області, судом першої інстанції не постановлялась, оскаржуване рішення суду ухвалене з врахуванням висновків №1189 від 16.07.2014 року та №13 від 12.03.2019 року.

Вважаючи висновки експертиз такими, що не відповідають матеріалам справи, ОСОБА_1 посилається на те, що експерти не взяли до уваги те що до ДТП, яка сталася 29 червня 2014 року, він зі скаргами щодо погіршення слуху, часткової втрати слуху на ліве вухо за період 2000 2019 роки до лікарів не звертався, часткова втрата слуху сталася після ДТП, а відтак причиною часткової втрати слуху є отримані ним під час ДТП травми.

Разом з тим, як вбачається з висновку комісійної судово-медичної експертизи №13 від 12.03.2019 року, експертами не заперечується часткова втрата ОСОБА_1 слуху, однак, як стверджують експерти, така сталася не внаслідок ДТП, що мала місце 29.06.2014 року.

Матеріали справи, долучена до матеріалів справи медична документація не містять інформації про те, ОСОБА_1 звертався до лікуючих лікарів з приводу часткової втрати слуху на ліве вухо, чи проходив з цього приводу курс лікування до моменту настання 29.06.2014 року ДТП,

За вищенаведеного, для колегії суддів є незрозумілим, що могло бути причиною такої раптової часткової втрати ОСОБА_1 слуху саме після ДТП, яка сталася 29.06.2014 року, чи міг ОСОБА_1 отримати під час ДТП, яка сталася 29 червня 2014 року травми, що були причиною часткової втрати ОСОБА_1 слуху з приводу чого він знаходився на лікуванні з 02.07.2014 року до 11.07.2014 року з діагнозом «Гостра нейросенсорна приглухуватість і чи існує причинно-наслідковий зв`язок між ДТП, яка сталася 29.06.2014 року і захворюванням ОСОБА_1 , з приводу якого він знаходився на лікуванні з 02.07.2014 року до 11.07.2014 року з діагнозом «Гостра нейросенсорна приглухуватість, вищезазначені висновки судово-медичних експертиз не містять чітких, зрозумілих для суду висновків з приводу цих питань, а твердження позивача ОСОБА_1 про те, що до ДТП до лікарів з приводу часткової втрати слуху він не звертався, викликають сумніви в правильності висновків експертів про те, що враховуючи відсутність травми голови та носа комісія не має судово-медичних даних для того, щоб стверджувати, що ОСОБА_1 під час ДТП 29.06.2014 року отримав гостру нейросенсорну приглухуватість та викривлення переділки носа.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності. У разі необхідності суд може призначити декілька експертиз, додаткову чи повторну експертизу.

Частина 1 ст. 111 ЦПК України передбачає, що комісійна експертиза проводиться не менш як двома експертами одного напряму знань

Згідно зі ст.113 ЦПК України якщо висновок експерта буде визнано неповним або неясним, судом може бути призначена додаткова експертиза, яка доручається тому самому або іншому експерту (експертам). Якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

З огляду на вищенаведене, враховуючи ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 05.08.2019 року про призначення повторної комісійної судово-медичної експертизи, проведення якої суд першої інстанції вважав необхідним, яка повернулася без виконання з тих підстав, що не могла проводитись Львівським обласним бюро судово-медичних експертиз, для повного та всебічного з`ясування обставин, що мають значення для справи, з метою усунення будь-яких сумнівів у правильності висновків експертів, які склалися у ОСОБА_1 , з метою встановлення наявності причинно-наслідкового зв`язку між лікуванням ОСОБА_1 в період з 02.-11.07.2014 року з приводу гострої нейросенсорної приглухуватості і ДТП, яка сталася 29.06.2014 року, колегія суддів вважає за необхідне клопотання ОСОБА_1 про призначення повторної комісійної судово-медичної експертизи задовольнити та призначити у справі повторну комісійну судово-медичну експертизу, проведення якої доручити експертам Івано-Франківського обласного бюро судово-медичних експертиз.

Керуючись ст.ст. 103,104,108,109,113 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

клопотання ОСОБА_1 про призначення повторної комісійної судово-медичної експертизи задовольнити.

Призначити у справі повторну комісійну судово-медичну експертизу, проведення якої доручити експертам Івано-Франківського обласного бюро судово-медичних експертиз (76018, м. Івано-Франківськ, вул.. Новгородська, 15Б).

На вирішення експертизи поставити наступні питання

1.«Чи міг ОСОБА_1 отримати під час ДТП, яка сталася 29 червня 2014 року травми, що були причиною часткової втрати ОСОБА_1 слуху з приводу чого він знаходився на лікуванні з 02.07.2014 року до 11.07.2014 року з діагнозом «Гостра нейросенсорна приглухуватість»?

2.Чи існує причинно-наслідковий зв`язок між ДТП, яка сталася 29.06.2014 року і захворюванням ОСОБА_1 , з приводу якого він знаходився на лікуванні з 02.07.2014 року до 11.07.2014 року з діагнозом «Гостра нейросенсорна приглухуватість»?

Обов`язок оплати за проведення повторної комісійної судово-медичної експертизи покласти на ОСОБА_1 .

Попередити експертів про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на експерта обов`язків

Надати в розпорядження експерта матеріали цивільної справи №456/391/16-ц у двох томах, долучені до матеріалів справи матеріали кримінального провадження №0001266, чотири рентгенографічні знімки.

На час проведення експертизи апеляційне провадження у справі зупинити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Ухвалу складено 04.03.2021 року.

Головуючий: Шеремета Н. О.

Судді: Крайник Н. П.

Цяцяк Р.П.