Провадження № 2-з/742/38/21
Єдиний унікальний № 742/2502/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2021 року м.Прилуки

Суддя Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області Коротка А.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 , представник заявниці адвокат Дуденок Оксана Олександрівна, про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В :

08.07.2021 року ОСОБА_1 звернулася до Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області з заявою про забезпечення позову до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини з матір`ю, шляхом зобов`язання ОСОБА_2 повернути сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до фактичного місця реєстрації останнього, а саме: АДРЕСА_1 , та заборонити ОСОБА_2 вчиняти дії щодо зміни місця проживання ОСОБА_4 до вирішення спору про визначення місця проживання дитини по суті та вступу у законну силу судового рішення.

Обґрунтовуючи необхідність застосування саме такого виду забезпечення позову, заявниця ОСОБА_1 вказує на ті обставини, що у шлюбі з ОСОБА_2 у них народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Подружнє життя не склалося, що призвело до подачі позову про розірвання шлюбу. Син проживав з заявницею та перебував на її утриманні, крім того, батько дитини дав письмову згоду на реєстрацію місця проживання сина за місцем реєстрації матері.

06.07.2021 року, коли ОСОБА_1 з сином направлялися в дитячий садок, ОСОБА_2 разом зі сторонніми особами силою обмежили дії матері та без її згоди забрали дитину. З даного приводу написані численні скарги та заяви до правоохоронних органів, проте після викрадення дитини, ОСОБА_1 дитину не бачила та не чула, а на її телефонні дзвінки ОСОБА_2 не відповідає. У зв`язку з цим нині ОСОБА_1 збирає необхідні документи та готує позов про визначення місця проживання дитини з матір`ю. оскільки соціальні зв`язки дитини порушені, місце знаходження сина невідоме, а тому заявниця вважає, що ці обставини створюють загрозу виконанню можливого рішення суду про визначення місця проживання дитини.

Згідно з ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши зміст поданої ОСОБА_1 заяви та доданих до неї документів, суддя приходить до наступного висновку.

У шлюбі між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_5 ), зареєстрованим 30.06.2018 року (а.п.5), народився ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.п.6).

06.11.2018 року ОСОБА_2 надав письмову згоду на реєстрацію свого неповнолітнього сина ОСОБА_3 разом з матір`ю - ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 (а.п.8).

Згідно з копією довідки №74 від 06.11.2018 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.п.9). За цією ж адресою зареєстрована мати дитини ОСОБА_1 , що підтверджується копією довідки №59 від 07.09.2018 року (а.п.21) та копією витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання №7426-1 (а.п.22).

Власником будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та в якому зареєстрований ОСОБА_3 , згідно з копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №15630301, є ОСОБА_6 (а.п.10), на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 18.07.2007 року (а.п.11-12).

Відповідно до копії довідки №01-44/46 від 07.07.2021 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відвідує 1 молодшу групу №9 Прилуцького закладу дошкільної освіти (ясла-садок) комбінованого типу №15 з 16.06.2021 року. Останній день відвідування 05.07.2021 року (а.п.13).

07.07.2021 року до Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області надійшло повідомлення від ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 відкрито заволоділи телефоном та ОСОБА_11 без згоди заявниці забрав неповнолітнього сина ОСОБА_12 (а.п.14).

З даного приводу ОСОБА_1 подано заяву до Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області (а.п.15-19).

Відповідно до ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 ЦПК України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Статтею 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову, у пункті 2, 3 якої передбачено, що позов може забезпечуватись забороною вчиняти певні дії та встановленням обов`язку вчиняти певні дії.

Відповідно до правової позиції, викладеної у п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 2 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Згідно з п.1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, всі дії стосовно дітей органів соціального забезпечення, судів, адміністративних чи законодавчих органів повинні бути спрямовані на якнайкраще забезпечення інтересів дитини. Держави-учасниці повинні забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права і обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Ухвалюючи рішення в справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява №2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. Разом з цим, ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Згідно з ч.3 ст.157 СК України той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до принципу 2 Декларації прав дитини дитині законом та іншими засобами має бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, що дадуть їй змогу розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та соціально, здоровим і нормальним шляхом, в умовах свободи та гідності. При ухваленні з цією метою законів основною метою має бути найкраще забезпечення інтересів дитини.

Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разів атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості.

Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Із викладеного вище вбачається, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 існує спір щодо місця проживання їхньої спільної дитини. Враховуючи, що соціальні зв`язки малолітнього ОСОБА_13 порушені, так як останній, будучи вихованцем не ходить до дитячого садка, через те, що ОСОБА_2 забрав його до себе, місцезнаходження якого невідоме. Також порушені контакти дитини з матір`ю, з якою він постійно проживає, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги заявниці в частині повернення ОСОБА_2 ОСОБА_13 до фактичного місця реєстрації останнього, а саме: АДРЕСА_1 , до вирішення спору про визначення місця проживання дитини по суті та вступу у законну силу судового рішення.

Разом з цим, частиною 10 статті 150 ЦПК України визначено, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Зважаючи на це, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні вимог даної заяви в частині заборони ОСОБА_2 вчиняти дії щодо зміни місця проживання ОСОБА_13 до вирішення спору про визначення місця проживання дитини по суті та вступу у законну силу судового рішення, оскільки такі вимоги є тотожними за замістом задоволенню відповідних позовних вимог.

Керуючись ст.149-153, 247, 258-261, 353-354 ЦПК України, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Заяву ОСОБА_1 , представник заявниці адвокат Дуденок Оксана Олександрівна, про забезпечення позову задовольнити частково.

Забезпечити позов ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 (ЄДРПОУ - НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ) про визначення місця проживання дитини з матір`ю, шляхом повернення ОСОБА_2 ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до фактичного місця реєстрації останнього, а саме: АДРЕСА_1 , до вирішення спору про визначення місця проживання дитини по суті та вступу у законну силу судового рішення.

В задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Копію ухвали про забезпечення позову направити ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_3 ).

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Повний текст ухвали складено та підписано 09.07.2021 року.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Чернігівського апеляційного суду через Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя А.О.Коротка