ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

іменем України

11 березня 2021 року

м. Харків

справа № 645/3284/20

провадження № 22-ц/818/697/21

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Котелевець А.В.,

суддів Бурлака І.В., Пилипчук Н.П.,

учасники справи:

позивач Приватне акціонерне товариство «Теплоенергетичний центр Роганського промвузла»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11 вересня 2020 року в складі судді Шарка О.П.,

у с т а н о в и в :

09 червня 2020 року Приватне акціонерне товариство «Теплоенергетичний центр Роганського промвузла» (далі ПАТ «Теплоенергетичний центр Роганського промвузла») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за опалення та гарячу воду у розмірі 3 940,77 грн за період з листопада 2015 року по квітень 2016 року та 3% річних у розмірі 296,04 грн, інфляційних витрат у розмірі 1326,46 грн, за період з липня 2016 року по грудень 2018 року, посилаючись на те, що відповідач була споживачем послуг, які надавались ПАТ «Теплоенергетичний центр Роганського промвузла» за адресою: АДРЕСА_1 . У зв`язку з тим, що позивач у період з листопада 2015 року по квітень 2016 року не вносила плату за надані послуги, утворилась заборгованість у зазначеному розмірі.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11 вересня 2020 року позовні вимоги ПАТ «Теплоенергетичний центр Роганського промвузла» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за опалення та гарячу воду задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Теплоенергетичний центр Роганського промвузла» заборгованість за опалення та гарячу воду в розмірі 3 940,77 грн за період з листопада 2015 року по квітень 2016 року, 3% річних у розмірі 296,04 грн, інфляційні втрати у розмірі 1 326,46 грн, за період з липня 2016 року по грудень 2018 року та судовий збір у розмірі 2 102,00 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що у порушення вимог статті 20 Закону України «Про житлово комунальні послуги» відповідач належним чином не виконала грошові зобов`язання щодо оплати спожитих нею комунальних послуг, тому з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Теплоенергетичний центр Роганського промвузла» підлягає стягненню заборгованість за надані послуги з теплопостачання, яка утворилась за період з листопада 2015 року по квітень 2016 року, 3% річних та інфляційних витрат за період з липня 2016 року по грудень 2018 року.

15 жовтня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просила скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у зв`язку зі спливом строку позовної давності.

Апеляційна скарга мотивована тим, що вона заявляла про пропуск строку позовної давності до ухвалення судом першої інстанції рішення у справі, а тому судом першої інстанції безпідставно не було застосовано положення статей 256, 257 ЦПК України, доказом цього є протокол судового засідання (технічний запис судового засідання у справі). У зв`язку з цим відповідач повторно заявляє про застосування строку позовної давності до позовних вимог ПАТ «Теплоенергетичний центр Роганського промвузла», які були пред`явлені 09 червня 2020 року.

11 грудня 2020 року Борисов М.О. представник ПАТ «Теплоенергетичний центр Роганського промвузла» подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відзив мотивовано тим, що оскаржуване рішення є законним та обґрунтованим, постановленим з дотриманням норм процесуального права, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11 вересня 2020 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на підставі частини першої статті 369 ЦПК України.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (пункт 2 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (частини 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України).

Зазначеним вимогам закону судове рішення в повній мірі не відповідає, з огляду на таке.

Матеріали справи свідчать, що 12 листопада 2015 року між ПАТ «Теплоенергетичний центр Роганського промвузла» та ОСОБА_2 було укладено договір № 3745 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 8-9).

Відповідно до пункту 1 цього договору виконавець зобов`язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених договором.

Розмір заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ «Теплоенергетичний центр Роганського промвузла» за послуги теплопостачання підтверджується довідкою ПАТ «Теплоенергетичний центр Роганського промвузла» про нарахування та оплату (а. с. 5).

Відповідно до вимог статей 64, 67, 68 ЖК Української РСР плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична енергія та інші послуги) береться незалежно від квартирної плати по затверджених в установленому порядку тарифах, наймач і повнолітні члени сім`ї зобов`язуються вчасно вносити квартирну плату, плату за комунальні послуги та несуть солідарну майнову відповідальність за зобов`язаннями.

Статтею 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що споживач житлово-комунальних послуг зобов`язаний оплачувати такі послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта статті 267 ЦК України).

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (частини перша та друга статті 264 ЦК України). Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (частина третя вказаної статті).

Відповідно до частини першої статті 160 ЦПК України та пункту 3 частини першої статті 161 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення за певними вимогами, зокрема, і про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 712/8916/17 (провадження № 14-448цс19) зроблено висновок, що: «подання заяви про видачу судового наказу заявник (стягувач) не може використовувати згідно з частиною другою статті 264 ЦК України з метою переривання позовної давності за відповідною вимогою чи її частиною. На підставі припису частини другої статті 264 ЦК України переривання позовної давності відбувається у разі подання до суду саме позову до належного відповідача з дотриманням вимог процесуального закону щодо форми та змісту позовної заяви, правил предметної та суб`єктної юрисдикції й інших вимог, порушення яких перешкоджає відкриттю провадження у справі (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 523/10225/15-ц, Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2018 року у справі № 640/2704/16-ц і Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 29 травня 2018 року у справі № 903/509/17). Новий перебіг позовної давності (після його переривання) починається наступного дня після пред`явлення позову (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2018 року у справі № 663/2070/15-ц)».

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд першої інстанції, установивши, що ПАТ «Теплоенергетичний центр Роганського промвузла» надавав послуги з централізованого опалення ОСОБА_1 , яка була споживачем таких послуг і у період з листопада 2015 року по квітень 2016 року не здійснювала оплату за надані позивачем послуги, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 3 940,77 грн, дійшов передчасного висновку про стягнення з відповідача на користь позивача вказаної заборгованості за цей період, у зв`язку з пропуском позивачем строку позовної давності, про застосування якого заявлено відповідачкою у суді першої інстанції під час судового засідання та в апеляційній скарзі, що відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України є підставою для відмови у задоволенні позову.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (пункти перший, четвертий частини першої статті 376 ЦПК України).

Враховуючи викладене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Доводи ПАТ «Теплоенергетичний центр Роганського промвузла» стосовно того, шо вони 14 лютого 2019 року зверталися з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за опалення та гарячу воду до Фрунзенського районного суду м. Харкова на правильність висновків суду не впливають, оскільки не свідчать про переривання строку позовної давності. Станом на 15 лютого 2019 року відповідач не була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим позивачу було відмовлено у видачі судового наказу. Подання заяви про видачу судового наказу заявник (стягувач) не може використовувати згідно з частиною другою статті 264 ЦК України з метою переривання позовної давності за відповідною вимогою чи за її частиною. На підставі припису частини другої статті 264 ЦК України переривання позовної давності відбувається у разі подання до суду саме позову до належного відповідача з дотриманням вимог процесуального закону щодо форми та змісту позовної заяви, правил предметної та суб`єктної юрисдикції й інших вимог, порушення яких перешкоджає відкриттю провадження у справі.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Оскільки позов задоволенню не підлягає, ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору на підставі ухвали Харківського апеляційного суду від 16 листопада 2020 року, підстав для стягнення з ПАТ «Теплоенергетичний центр Роганського промвузла» судового збору за подання ОСОБА_1 апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч. 1 п. 2, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -задовольнити.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11 вересня 2020 року скасувати та ухвалити нову постанову.

В задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Теплоенергетичний центр Роганського промвузла» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за опалення та гарячу воду відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 11 березня 2021 року.

Головуючий А.В. Котелевець

Судді І.В. Бурлака

Н.П. Пилипчук