Справа № 591/1733/21
Провадження № 2/591/1669/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2021 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Северинової А.С.,

з участю секретаря судового засідання Синецької І.О.,

представника позивача Шевцова П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», треті особи: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарас Володимирович, приватний виконавець виконавчого округу Сумської області Закорко Вадим Вікторович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

в с т а н о в и в:

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеним позовом, та свої вимоги мотивує тим, що у березні 2021 року вона дізналась від адміністрації КНП «Центральна міська клінічна лікарня» Сумської міської ради, де вона працює, що приватним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 28 лютого 2021 року у виконавчому провадженні з виконання виконавчого напису № 6680, виданого 26 грудня 2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В. про стягнення з неї на користь є ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості у сумі 22610 грн 38 коп.

Зазначає, що цей виконавчий напис є протиправним та таким, що не підлягає виконанню, оскільки він був вчинений приватним нотаріусом з порушенням вимог чинного законодавства України.

Зокрема, позивачка вказує на те, що на сьогоднішній день редакція Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року за № 1172 передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Крім того, поданий відповідачем розрахунок суми заборгованості за кредитним договором № 001-18509-191013 від 19 жовтня 2013 року за період з 07 травня 2020 року по 30 листопада 2020 року на підтвердження безспірності заборгованості стягувачем приватному нотаріусу не є первинним бухгалтерським документом та документом, який може підтверджувати безспірність заборгованості.

Посилаючись на вказані обставини, позивачка просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Тарасом Володимировичем від 26 грудня 2020 року за № 6680 про стягнення з неї на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості у сумі 22610 грн 38 коп. в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 001-18509-191013 від 19 жовтня 2013 року.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 23 березня 2021 року відкрито провадження у даній справі, призначено підготовче судове засідання на 26 квітня 2021 року.

У відзиві на позовну заяву відповідач просить відмовити у задоволенні позову. При цьому, зазначає, що 19 жовтня 2013 року позивач шляхом здійснення пропозиції (оферти у формі заяви) ПАТ «Дельта Банк» № 001-18509-191013 на умовах, визначених в цій пропозиції та відповідно до Правил банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ «Дельта Банк», уклала з банком кредитний договір № 001-18509-191013 від 19 жовтня 2013 року. Позивачу відкрито картковий рахунок у гривнях № НОМЕР_1 з лімітом кредитної лінії 25 700 грн. на 364 (календарних) дні; картка: Visa International та/або Mastercard Worldwide та/або ВОПС Дельта. 07 травня 2020 року між АТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір відступлення прав вимоги № 2242/К, у відповідності до умов якого правонаступником усіх прав та обов`язків AT «Дельта Банк» є ТОВ «ФК «ЄАПБ», в тому числі і за кредитним договором № 001-18509-191013 від 19 жовтня 2013 року. 26 грудня 2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 6680 щодо стягнення з позивача на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованості в розмірі 22610 грн 38 грн. за період з 07 травня 2020 року по 30 листопада 2020 року, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису (а.с. 86-95).

У відповіді на відзив позивачка зазначає, що оскаржуваний виконавчий напис вчинено з порушенням вимог законодавства. Відповідачем не надано нотаріусу бухгалтерські первинні документи на підтвердження безспірної суми заборгованості. Оскільки відповідач не надавав позивачу кредит, а тому період виникнення боргу за тілом кредиту з 07 травня 2020 року не відповідає дійсності. Позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі (а.с. 97-126).

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 26 квітня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 05 липня 2021 року.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позов підтримав та просив його задовольнити.

Відповідач ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» у відзиві на позовну заяву просить розгляд справи проводити без участі його представника.

Треті особи приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В., приватний виконавець виконавчого округу Сумської області Закорко В.В. в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 19 жовтня 2013 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Дельта Банк» було укладено кредитним договір № 001-18509-191013, відповідно до умов якого банк зобов`язався відкрити поточний рахунок з використанням платіжної картки та встановити ліміт кредитної лінії у сумі 25700 грн на строк ліміту кредитної лінії 364 календарних днів (а.с. 84).

26 грудня 2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В. вчинено виконавчий напис за № 6680, за яким було запропоновано стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № 001-18509-191013 від 19 жовтня 2013 року, укладеним з ПАТ «Дельта Банк», правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на загальну суму 22610 грн ( а.с. 39).

Приватний виконавець виконавчого округу Сумської області Закорко В.В. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження від 24 лютого 2021 року (а.с. 35) та постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 28 лютого 2021 року в рамках виконавчого провадження № 64626003 щодо примусового виконання вказаного виконавчого напису нотаріуса (а.с. 40-41).

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 посилається на те, що приватним нотаріусом при вчиненні виконавчого напису було порушено вимоги закону. Вказує, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус не переконався у безспірності розміру заборгованості.

За загальним правилом статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України.

У статті 87 Закону України «Про нотаріат» визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року.

Главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, передбачено порядок вчинення виконавчих написів.

Згідно з підпунктами 1.1., 1.2. пункту 1, підпунктами 3.1., 3.5. пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (п.п. 3.5 п. 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано.

Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.

Оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 26 грудня 2020 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14.

Відповідно до п. 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Укладений між ПАТ «Дельта Банк» та позивачем кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року в справі № 172/1652/18.

Вбачається, що нотаріус вчинив оскаржуваний виконавчий напис з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу в порядку ст. 141 ЦПК України.

Оскільки спір вирішено на користь позивача, тому з відповідача на її користь підлягають стягненню понесені нею і документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору за подачу позовної заяви у сумі 908 грн 00 коп. (а.с. 50) та за подання заяви про забезпечення позову у сумі 454 грн 00 коп. (а.с. 61), а всього 1362 грн020 коп.

Представником позивача заявлено також клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 16200 грн. На підтвердження витрат надано копії договору про надання професійної правничої допомоги № 01 від 12 березня 2021 року, актів приймання-передачі наданих юридичних послуг від 16 березня 2021 року та від 27 квітня 2021 року, розрахунки суми наданих послуг відповідно до договору від 16 березня 2021 року та від 27 квітня 2021 року та копії квитанцій від 16 березня 2021 року та від 27 квітня 2021 року про сплату ОСОБА_1 на користь адвоката Шевцова П.В. на виконання умов договору 11900 грн та 4300 грн, відповідно (а.с. 42-44, 45, 46, 47, 143-145, 146, 147, 148).

У відзиві на позовну заяву відповідачем подано клопотання про зменшення витрат на правову допомогу з підстав того, що витрати на професійну правничу допомогу у заявленому розмірі є неспівмірними зі складністю даної справи, не відповідають критерію реальності таких витрат та розумності їх розміру.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У той же час, виходячи з характеру спірних правовідносин, складності справи, виду правничої допомоги та часу, витраченого адвокатом на надання юридичних послуг, заявлений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу, на думку суду, є завищеним, тому клопотання позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу підлягає частковому задоволенню. За таких обставин, на підставі ст.ст. 133, 137 ЦПК України, з урахуванням критерію розумності, виходячи з конкретних обставин справи, понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу підлягають стягненню з відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь позивача у сумі 5000 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 264, 265, 273 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 26 грудня 2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Тарасом Володимировичем, зареєстрований в реєстрі за № 6680 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості за кредитним договором № 001-18509-191013 від 19 жовтня 2013 року на загальну суму 22610 грн 38 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1362 грн та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5000 грн.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Зарічний районний суд м. Суми.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», адреса: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30, .

Третя особа: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарас Володимирович, адреса: 76014, м. Івано-Франківськ, вул. Коновальця Євгена, буд. 433, кім. 28-29.

Третя особа: приватний виконавець виконавчого округу Сумської області Закорко Вадим Вікторович, адреса: 40000, м. Суми, пров. Пляжний, буд. 3.

Повне судове рішення складено 14 липня 2021 року.

Суддя А.С. Северинова