г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/3660/20
Номер провадження 2/213/203/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2021 року м. Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Алексєєва О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Гусарової О.С.,

за відсутності учасників справи

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення порядку користування квартирою,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась в суд з вищевказаним позовом посилаючись на те, що на підставі свідоцтва про право власності на спадщину від 14 лютого 2014 року їй належить право власності на 1/ 2 частку чотирикімнатної квартири АДРЕСА_1 . Інша 1/ 2 частка вказаної квартири належить відповідачу, яка є сестрою позивача. Сторони не можуть дійти порозуміння щодо користування спільною квартирою. Просить визначити порядок користування квартирою та виділити у користування позивача кімнату, позначену літерою «8» площею 10,2 кв.м., вбудовану кімнату, позначену літерою «9» площею 1,4 кв.м.; виділити у користування відповідача кімнати, позначені літерами «3» площею 7,7 кв.м. та літерою «4» площею 9,3 кв.м.; залишити у спільному користуванні сторін кімнату, позначену літерою «2» площею 17,1 кв.м., кухню, коридор, вбиральню, ванну кімнату, балкон.

Учасники справи в судове засідання не з?явились, про дату та час розгляду справи повідомлялись своєчасно. Представник позивача надав заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача, позовні вимоги просить задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце слухання справи сповіщений належним чином та своєчасно, при цьому, будь - яких заяв про розгляд справи за її відсутності, відзиву на позов не надала.

Враховуючи вищенаведене справа підлягає розгляду в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

На підставі наявних у справі доказів, оскільки сторона позивача не надала заперечень проти заочного розгляду справи, суд постановляє заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 листопада 2020 року відкрито провадження у даній справі та постановлено про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини.

Свідоцтвом про право власності на спадщину за законом від 14 лютого 2014 року, виданим державним нотаріусом П?ятої криворізької державної нотаріальної контори посвідчується, що спадкоємцями майна ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 є її доньки: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , по 1/ 2 частці кожній. Спадщина складається з права на чотирикімнатну квартиру, загальною площею 61,2 кв.м, житловою 44,3 кв.м та розташована на третьому поверсі пятиповерхового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Дане свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частку квартири видано ОСОБА_1 , зареєстровано в реєстрі за №235 (а.с.9).

Право власності ОСОБА_1 на 1/2 частку вказаної квартири зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с.10).

Із технічного паспорту виданого КП ДОР «Криворізьке БТІ» 11 січня 2014 року та плану квартири видно, що квартира АДРЕСА_1 складається з: чотирьох кімнат житловою площею 44,3 кв.м, в тому числі: перша кімната - 17,1 кв.м, друга кімната - 9,3 кв.м, третя кімната - 7,7 кв.м, черверта кімната - 10,2 кв.м; кухні площею 5,7 кв.м., вбиральні площею 1,1 кв.м., ванної площею 2,1 кв.м., коридору площею 5,8 кв.м, вбудованої шафи площею 1,4 кв.м, балкону площею 0,8 кв.м. Загальна площа квартири складає 61,2 кв.м. (а.с.11,12).

Інша 1/ 2 частка спірної квартири зареєстрована на праві власності за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на спадщину, виданого 14 лютого 2014 року державним нотаріусом П?ятої криворізької державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за №239, що видно із інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.47-48).

Викладеним обставинам відповідають правовідносини щодо користування майном, яке знаходиться у приватній спільній частковій власності.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до частини першої статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядженням своїм майном.

Частиною першою статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Встановлено судом, що спірна квартира АДРЕСА_1 належить сторонам на праві спільної часткової власності.

Відповідно до ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їх згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Із зазначеного видно, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд.

При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно.

Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 17 лютого 2016 року № 6-1500цс15.

Пунктом 14 Постанови Пленуму ВСУ №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» встановлено, що квартира не підлягає поділу в натурі якщо неможливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватись як окремі квартири, у такому випадку може бути встановлено лише порядок користування приміщеннями квартири. У протилежному випадку може бути встановлений порядок користування приміщенням квартири, якщо про це заявлено позов.

При встановленні порядку користування майном кожному зі співвласників передається в користування конкретна частина майна, яка відповідає її частці у справі спільної сумісної власності. Разом з тим виділені в користування приміщення можуть бути і неізольовані, і не завжди точно відповідати належним співвласникам часткам, оскільки встановлення між співвласниками порядку користування квартирою з виділенням конкретних приміщень в натурі, не припиняє право спільної часткової власності, тому що такі частини не перетворюються в об`єкт самостійної власності кожного з них.

Відповідно до технічного паспорту та плану квартири, судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 є чотирьохкімнатною, загальною площею - 61,2 кв.м., житловою площею - 44,3 кв.м., у тому числі: перша кімната, позначена на плані квартири цифрою «2»- 17,1 кв.м; друга кімната, позначена на плані квартири цифрою «4» - 9,3 кв.м; третя кімната, позначена на плані квартири цифрою «3» -7,7 кв.м, черверта кімната, позначена на плані цифрою «8» - 10,2 кв.м; кухня, позначена цифрою «5», площею 5,7 кв.м.; вбиральня, позначена цифрою «7» - площею 1,1 кв.м.; ванна кімната, позначена на плані квартири цифрою «6» - площею 2,1 кв.м.; коридор, позначений на плані квартири цифрою «1», площею 5,8 кв.м; вбудована шафа, позначена на плані квартири цифрою «9» - площею 1,4 кв.м; балкон, позначений літерою «І» - площею 0,8 кв.м.

Таким чином, вказана квартира має три ізольовані кімнати площею 10,2 кв.м., 9,3 кв.м. та 7,7 кв.м., а також одну неізольовану кімнату площею 17,1 кв.м, тому виділення у відокремлене користування кожному із співвласників частини квартири, яка б відповідала їх ідеальним часткам є неможливим.

Враховуючи, що сторонам у справі на праві спільної часткової власності належить вищевказана квартира, їх частки є рівними та складають по 1/ 2, у порядку користуванні квартирою сторони добровільно не можуть дійти згоди, суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для встановлення порядку користування нею. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним, у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно та не порушує їх прав як власників.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У силу ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Відповідач в судове засідання не явилась, відзиву на позов не надала, свого варіанту визначення порядку користування спірною квартирою не запропонувала.

Аналізуючи матеріали справи, технічні характеристики та враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку про доцільність визначення порядку користування спірною квартирою відповідно до порядку, запропонованого позивачем в позовній заяві.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України у зв?язку із задоволенням позовних вимог підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору в сумі 840,80 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 317, 319, 358 ЦКУкраїни, ст.ст. 12, 13, 76, 81, 89, 141, 223, 247 ч.2, 263-265, 280, 282, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення порядку користування квартирою - задовольнити.

Визначити наступний порядок користування чотирикімнатною квартирою, загальною площею 61,2 кв.м, житловою площею 44,3 кв.м, що розташована на третьому поверсі п?ятиповерхового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: виділити у користування ОСОБА_1 кімнату, позначену на плані квартири цифрою «8» площею 10,2 кв.м, вбудовану шафу, позначену на плані квартири цифрою «9» площею 1,4 кв.м; виділити у користування ОСОБА_2 кімнату, позначену на плані квартири цифрою «3» площею 7,7 кв.м, кімнату позначену на плані квартири цифрою «4» площею 9,3 кв.м.

Залишити у спільному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 кімнату, позначену на плані квартири цифрою «2» площею 17,1 кв.м, кухню позначену цифрою «5» площею 5,7 кв.м, коридор позначений цифрою «1» площею 5,8 кв.м, вбиральню позначену цифрою «7» площею 1,1 кв.м, ванну кімнату позначену цифрою «6» площею 2,1 кв.м, балкон, позначений літерою «І» площею 0,8 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) грн 80 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільно-процесуальним законодавством.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене удень його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених участині другій статті 358 цього Кодексу.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Дата виготовлення повного тексту судового рішення - 11 березня 2021 року.

Суддя О.В. Алексєєв