Справа № 496/119/21
Провадження № 2/496/1068/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2021 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Пендюри Л.О.

за участю секретаря Богдан Ю.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в залі суду міста Біляївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , про відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача моральну шкоду завдану систематичним порушенням його прав Військовою частиною НОМЕР_1 , як органом державної влади, які викликані постійними протиправними діями й бездіяльністю відповідача.

Свої вимоги мотивує тим, що позивач у період з 12.03.2016 року по 12.03.2019 рік проходив військову (публічну) службу у військовій частині НОМЕР_1 Військово-Морських Сил Збройних Сил України Міністерства оборони України, але за вказаний період проходження позивачем військової служби нарахування та виплата відповідачем грошового забезпечення позивача здійснювалася не в повному обсязі, зокрема у період з 12.03.2016 року по 12.03.2019 рік позивачу переважно не нараховувалася, не виплачувалася та інколи виплачувалась не в повному обсязі індексація грошового забезпечення, яка в силу дії законодавства України є однією з основних гарантій щодо оплати праці і її проведення у зв`язку із зростанням споживчих цін та є обов`язком всіх юридичних осіб, роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи. З метою захисту свої прав позивач звернувся з відповідним позовом до Івано-Франківського окружного адміністративного суду, позовні вимого якого, рішенням зазначеного суду від 27.10.2020 року, було задоволено частково та визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 , щодо не нарахування та не виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 12.03.2016 року до 12.03.2019 року, з винятком періодів грудня 2018 року, січня, березня, квітня 2019 року. Також позивач вказує, що військова частина НОМЕР_1 обмежувала його, ще в інших належних йому виплатах, зокрема при звільненні з військової служби, відповідачем не була виплачена позивачу грошова компенсація за невикористані дні відпустки як учаснику бойових дій за 2017-2019 роки, що є невід`ємною частиною його соціальних гарантій, як ветерана війни, тому позивач з метою захисту своїх прав знову звернувся з відповідним позовом до Івано-Франківського окружного адміністративного суду, який позовні вимоги позивача, рішенням від 16.11.2020 року, задовольнив частково та визнав протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати позивачу грошової компенсації відпустки, як учаснику бойових дій за 2017-2019 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби. 30.10.2019 року позивач звернувся до відповідача із запитом на отримання публічної інформації та із заявою від 30.10.2019 року в порядку звернення громадян, які стосувались проходження позивачем публічної служби, однак позивач не отримав жодних відповідей від військової частини в наслідок чого позивач звернувся з відповідним позовом до Івано-Франківського окружного адміністративного суду, який своїм рішенням від 16.10.2020 року задовольнив позовні вимоги позивача в повному обсязі та визнав протиправною бездіяльність зазначеної військової частини, щодо не надання позивачу відповідей на запит на інформацію від 30.10.2019 року та на заяву (звернення) від 30.10.2019 року, а також зазначеним рішенням було зобов`язано відповідача надати позивачу відповідь на зазначені запит та заяву. Тому враховуючи вказане позивач у своїй позовній заяві зазначає, що військова частина НОМЕР_1 , будучи органом державної влади, постійно, систематично, як на час проходження позивачем військової (публічної) служби, так і після його звільнення порушувала його майнові та немайнові законні соціальні права на грошове забезпечення, компенсаційні виплати при звільненні, а також права на звернення та доступ до публічної інформації за захистом та відновленням, яких позивач був змушений звертатись до суду. Таким чином позивач вказує, що систематичне порушення відповідачем, як органом державної влади, його прав викликаних постійними протиправними діями та бездіяльністю, відновлених й установлених рішеннями Івано-Франківського окружного адміністративного суду мали причино-наслідковий зв`язок й негативний вплив та викликали у позивача негативні емоції, які досягли рівня страждання та приниження, а відтак завдали йому моральної шкоди, тому він звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою.

В свою чергу, представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому він просив в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що його позовні вимоги являються необґрунтованими та такими, що суперечать спеціальним нормативно-правовим актам. Також у відзиві представник відповідача зазначив, що позивачем не було надано будь-яких підтверджень, щодо спричинення йому моральних страждань, тому представник відповідача вказує, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.
Позивач в судове засідання не з`явився, але в своїй позовній заяві просив справу розглядати без його участі (а.с. 8).
Представник відповідача в судовому засіданні не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи (а.с. 32), проте 01.06.2021 року надав до суду відзив на позовну заяву (а.с. 33-39).
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Стаття 56 Конституції України передбачає, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно ч. 1-3 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

3. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Ст. 1167 Цивільного кодексу України зазначає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Ч. 1 ст. 1173 ЦК України встановлено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 у період з 12.03.2016 року по 12.03.2019 рік проходив військову (публічну) службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 Військово-Морських Сил Збройних Сил України Міністерства оборони України, що підтверджується витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 48 від 12.03.2016 року (а.с. 10) та витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 49 від 12.03.2019 року (а.с. 11) з якого вбачається, що ОСОБА_1 звільнений наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 12.03.2019 року № 26-РС у запас.
В період проходження позивачем військової (публічної) служби у військовій частині НОМЕР_1 Військово-Морських Сил Збройних Сил України Міністерства оборони України нарахування та виплата відповідачем грошового забезпечення позивачу здійснювалася не в повному обсязі у зв`язку з чим останній був вимушений звернутись до суду.

Так рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27.10.2020 року по справі № 300/1879/20 позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені частково. Вказаним рішенням визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 12.03.2016 року до 12.03.2019 року, з винятком періодів грудня 2018 року, січня, березня, квітня 2019 року. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплати ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 12.03.2016 року до 12.03.2019 року, з винятком виплачених сум за грудень 2018 року, січень, березень, квітень 2019 року. В іншій частині позовних вимог відмовлено. (а.с. 12-16)

З приводу невиплати відповідачем при звільненні ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні відпустки як учаснику бойових дій за 2017-2019 роки, у кількості 42 календарних днів додаткової відпустки позивач також звертався до суду.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16.11.2020 року по справі № 300/1880/20 позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені частково. Вказаним рішенням визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації відпустки як учаснику бойових дій за 2017 2019 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2017 2019 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби. В іншій частині позовних вимог відмовлено. (а.с. 17-20).

Позивач також звертався до військової частини НОМЕР_1 із запитом на отримання публічної інформації та із заявою від 30.10.2019 року в порядку звернення громадян, які стосувались проходження ним публічної служби, однак не отримав жодних відповідей від військової частини, у зв`язку з чим був вимушений звернутись до суду.

Так рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16.10.2020 року по справі № 300/1527/20 позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені. Вказаним рішенням визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненадання ОСОБА_1 відповіді на запит на інформацію від 30.10.2019 року, зобов`язано військову частину НОМЕР_1 надати ОСОБА_1 відповідь на запит на інформацію від 30.10.2019 року на електронну поштову скриньку (e-mail) . Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненадання ОСОБА_1 відповіді на заяву (звернення) від 30.10.2019 року, зобов`язано військову частину НОМЕР_1 надати ОСОБА_1 відповідь на заяву (звернення) від 30.10.2019року на електронну поштову скриньку (e-mail) .
Тобто за захистом свого порушеного права відповідачем, позивач був вимушений тричі звертатись до суду.
В пункті 3 Постанови Пленум Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 р. № 4 (далі - Постанова) зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Пунктами 4, 5 Постанови визначено, що у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, яким неправомірними діями чи бездіяльністю заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами підтверджується. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суди, зокрема, повинні з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

В п. 9 Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд зазначає, що залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Враховуючи вищевказане суд приходить до висновку, що військова частина НОМЕР_1 систематично як на час проходження позивачем військової (публічної) служби, так і після його звільнення порушувала майнові та не майнові його права, що на думку суду безсумнівно призвело до завдання позивачу емоційних та душевних страждань. При цьому, на думку суду, позовні вимоги є завищеними, а тому суд, керуючись засадами розумності, виваженості та справедливості, враховуючи глибину та тривалість душевних страждань ОСОБА_1 , а саме з 12.03.2016 року, у зв`язку з чим вважає можливим стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у розмірі 25 000 гривень.

Керуючись ст. ст. 23, 1167, 1173 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 (адреса: АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий Снятинським РВ УМВС України в Івано-Франківській області від 31.05.2010 року, платіжні реквізити: одержувач платежу: ОСОБА_1 , номер картки: НОМЕР_5 , установа банку: ПриватБанк, МФО банку: 305299, ЄДРПОУ (або ОКПО): 14360570, рахунок одержувача: НОМЕР_6 , IBAN: НОМЕР_7 ) моральну шкоду у розмірі 25000 грн. 00 коп.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області.

Суддя Л.О. Пендюра