Справа № 595/1768/20
Провадження № 2/595/85/2021
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.03.2021

Бучацький районний суд Тернопільської області

в складі: одноособово суддею Федорончуком В.Б.,

при секретарі Тарчинській Л.Я.,

з участю представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Бучач справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та третьої особи служби у справах дітей Бучацької районної державної адміністрації про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України без дозволу та супроводу батька,

В С Т А Н О В И В:

01 грудня 2020 року позивач ОСОБА_3 звернулася до Бучацького районного суду Тернопільської області з позовом до ОСОБА_4 , в якому просила суд надати дозвіл на виїзд за межі України дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у республіку Польща, в період з 20 грудня 2020 року по 29 травня 2023 року, без згоди та супроводу батька, мотивуючи тим, що відповідач не провідує та не приймає участі у вихованні сина, тому вона не може отримати згоду на виїзд дитини з України на відпочинок та оздоровлення.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_1 уточнила позовну вимогу, просила суд надати позивачу ОСОБА_3 дозвіл на тимчасовий виїзд дитини ОСОБА_5 за межі України, в республіку Польщу, в період шкільних канікул 2021-2023 навчальних років, а саме, з 29 травня 2021 року до 01 вересня 2021 року, з 26 жовтня 2021 року до 01 листопада 2021 року, з 25 грудня 2021 року до 10 січня 2022 року, з 22 березня 2022 року до 28 березня 2022 року, з 29 травня 2022 року до 01 вересня 2022 року, з 26 жовтня 2022 року до 01 листопада 2022 року, з 25 грудня 2022 року до 10 січня 2023 року, з 22 березня 2023 року до 28 березня 2023 року, без дозволу та супроводу батька.

Представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_2 в судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнав.

В судове засідання представник третьої особи служби у справах дітей Бучацької районної державної адміністрації не з`явився, хоч належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.

Вислухавши представників сторін, дослідивши та оцінивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 21 січня 2007 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 23.12.2009 року, що підтверджується рішенням Бучацького районного суду Тернопільської області від 23.12.2009 року.

У шлюбі народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з позивачем.

Відповідач не дає згоди на виїзд неповнолітньої дитини - ОСОБА_5 з України за кордон.

Відмова відповідача дати дозвіл на виїзд сина з України за кордон не відповідає інтересам дитини.

В силу вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із вимогами ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

У відповідності до вимог ст.ст.7,155 Сімейного Кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України.

Положення ст.6 Закону України «Про охорону дитинства» та ст.17, 31 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 року, визначають право дитини на відпочинок та охорону здоров`я. Вимоги статті 10 Конвенції про права дитини, передбачають право дитини залишати будь-яку країну, включаючи власну, і повертатися в свою країну.

Відповідно до вимог ст.3 вказаної Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ч.3 ст.313 ЦК України фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Згідно п.4 Правил перетину державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року №57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред`явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Статтею 4 Закону України ''Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" та Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 (надалі Правил), визначено, що виїзд за межі України громадянина, який не досяг шістнадцятирічного віку, і без згоди та супроводу другого з батьків може бути дозволено на підставі рішення суду.

У підп.1 п.4 Правил вказано, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску.

Підпунктом 1 частини 1 Правил передбачено, що у згоді другого з батьків слід зазначати конкретну державу прямування.

Враховуючи вказане вище, приймаючи до уваги необхідність забезпечення інтересів неповнолітньої дитини, суд приходить до переконання, що позовні вимоги ОСОБА_3 слід задовольнити та надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка не досягла шістнадцятирічного віку, без згоди та супроводу батька ОСОБА_4 , у супроводі матері ОСОБА_3 , в період шкільних канікул 2021-2023 навчального року, починаючи з 29 травня 2021 року до 01 вересня 2021 року, з 26 жовтня 2021 року до 01 листопада 2021 року, з 25 грудня 2021 року до 10 січня 2022 року, з 22 березня 2022 року до 28 березня 2022 року, з 29 травня 2022 року до 01 вересня 2022 року, з 26 жовтня 2022 року до 01 листопада 2022 року, з 25 грудня 2022 року до 10 січня 2023 року, з 22 березня 2023 року до 28 березня 2023 року.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.12,13,81,89,263-265 ЦПК України, ст.313 ЦК України, ст.ст.3,10 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною асамблеєю ООН 20.11.1989 року, ст.16 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст.7,150,155 СК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без згоди та супроводу батька ОСОБА_4 , у супроводі матері ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у республіку Польщу, в період шкільних канікул 2021-2023 навчальних років, а саме, з 29 травня 2021 року до 01 вересня 2021 року, з 26 жовтня 2021 року до 01 листопада 2021 року, з 25 грудня 2021 року до 10 січня 2022 року, з 22 березня 2022 року до 28 березня 2022 року, з 29 травня 2022 року до 01 вересня 2022 року, з 26 жовтня 2022 року до 01 листопада 2022 року, з 25 грудня 2022 року до 10 січня 2023 року, з 22 березня 2023 року до 28 березня 2023 року.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: В. Б. Федорончук