Справа №613/304/21 Провадження № 2/613/205/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2021 року м. Богодухів

Суддя Богодухівського районного суду Харківської області Сеник О.С. розглянувши заяву представника позивача адвоката Колєсніка Ігоря Анатолійовича про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, Богодухівської міської ради Харківської області, ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору: Богодухівська державна нотаріальна контора Харківської області про визнання недійсним наказу, скасування державної реєстрації та визнання права користування земельною ділянкою -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник позивача адвокат Колєснік І.А., звернувся до Богодухівського районного суду Харківської області з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, Богодухівської міської ради Харківської області, ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору - Богодухівська державна нотаріальна контора Харківської області, у якому просить:

1) визнати недійсним наказ Головного управління Держгеокадастру у Харківській області № 12729-СГ від 14.11.2016 про передачу у приватну власність ОСОБА_2 земельної ділянки площею 2 га, кадастровий номер: :02:002:0142, за цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства;

2) скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 328692227 від 12.12.2016, згідно з яким зареєстровано право приватної власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 2 га, кадастровий номер: :02:002:0142, за цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства;

3) скасувати державну реєстрацію земельних ділянок площею 2 га, кадастровий номер: :02:002:0142, площею 0,9849 га, кадастровий номер: :02:002:0202;

4) визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 право постійного користування земельною ділянкою площею 1,55 га, за цільовим призначенням - для ведення особистого підсобного господарства, згідно з Державним актом на право постійного користування землею серії ХР - 04-00-016371, виданим 31.10.1997 Кленівською сільською радою народних депутатів;

5) судові витрати позивача стягнути з відповідачів.

Разом з позовною заявою представником позивача подано заяву про забезпечення позову, в якій останній просить накласти арешт на земельні ділянки площею 2 га, кадастровий номер: :02:002:0142, площею 0,9849 га, кадастровий номер: :02:002:0202, шляхом заборони їх відчуження та вчинення будь-яких дій щодо державної реєстрації речових прав.

В обґрунтування зазначеної заяви представник позивача посилається на те, що відповідачі ОСОБА_2 та ГУ Держгеокадастру у Харківській області мають реальну можливість безперешкодно у будь-який момент здійснити відчуження цих земельних ділянок на користь третіх осіб (передати в користування) з реєстрацією речових прав за новим набувачем на підставі правочину/акта про передачу ділянки у власність. Відчуження цих земельних ділянок та/або передача в користування, зміна їх власників/користувачів під час розгляду справи унеможливить виконання рішення суду у разі його ухвалення на користь позивача та ефективний захист прав позивача на спірну земельну ділянку. Враховуючи викладене, з посиланням на ч. 1, 2 ст.149, ст.150, 157 ЦПК України, стверджує про наявність обґрунтованих підстав для застосування забезпечення позову шляхом накладення на них арешту шляхом заборони відчуження та вчинення державної реєстрації речових прав на них. Вжиття саме цього заходу унеможливить подальше відчуження указаних земельних ділянок на час розгляду справи, що сприятиме належному та законному вирішенню даного спору судом, установить розумний та пропорційний баланс прав та інтересів учасників справи щодо вирішення цієї справи.

Вказує, що застосування даного виду забезпечення позову узгоджується з нормою ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-УІІІ), якою передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення; арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Розглянувши заяву про забезпечення позову та доводи в її обґрунтування, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п.п.1, 4 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; шляхом заборони іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Як зазначено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року N 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Пунктом 4 зазначеної постанови передбачено, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Таким чином, у вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Судом встановлено, що предметом позову є визнання недійсним наказу ГУ Держгеокадастру у Харківській області від 14.11.2016 про передачу у власність ОСОБА_2 земельної ділянки площею 2 га з кадастровим номером :02:002:0142; скасування державної реєстрації земельних ділянок :02:002:0142 площею 2 га та з кадастровим номером :02:002:0202, площею 0,9849 га; визнання за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 право постійного користування земельною ділянкою площею 1,55 га, згідно з Державним актом на право постійного користування землею серії ХР - 04-00-016371, виданим 31.10.1997 Кленівською сільською радою народних депутатів.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, наявність підстав для забезпечення позову представник позивача пов`язує, зокрема, з тим, що земельні ділянки можуть бути відчужені власниками ( ОСОБА_2 та Головним управлінням Держгеокадастру у Харкіській області) або передані у користуванням іншим особам.

Разом з тим, виходячи з наданої позивачем Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :02:002:0142 було зареєстроване за ОСОБА_2 ще 06.12.2016, однак, з цього часу ця земельна ділянка не була відчужена або передана у користування (оренду) іншій особі.

Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, а також відповідно до Інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 05.03.2021, земельна ділянка з кадастровим номером :02:002:0202 перебуває у державній власності (землі запасу), майнових прав фізичних або юридичних осіб на цю земельну ділянку не реєструвалося.

Надані представником позивача копії наказу ГУ Держгеокадастру у Харківській області від 15.12.2020 № 42-ОТГ та акту прийому-передачі земельних ділянок самі по собі не свідчать про передачу земельної ділянки № :02:002:0202 у комунальну власність, оскільки не містять кадастрового номеру земельних ділянок, які підлягають передачі у комунальну власність. Додатку до цих наказу та акту, які б свідчили, що земельна ділянка № :02:002:0202 передана у комунальну власність, до позовної заяви не додано.

Отже, твердження про ймовірність відчуження вищевказаних земельних ділянок або передачу в користування іншим особам та, як наслідок, неможливість в майбутньому виконати судове рішення, зводяться до припущень представника позивача.

Крім того, представник позивача стверджує, що за рахунок земельної ділянки площею 1,55 га, наданої батьку позивача у постійне користування згідно з державним актом серії ХР № 04-00-016731, було протиправно сформовано 2 окремих земельних ділянки - № :02:002:0202 площею 0,9849 га та № :02:002:0142 площею 2,0 га, яка була передана у приватну власність ОСОБА_2 .

Разом з тим, згідно з наданою представником позивача копією листа ГУ Держгеокадастру у Харківській області від 07.12.2020 № 29-20-6-9664/0/19-20, Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області не приймалися рішення про припинення права постійного користування ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 1,55 га для ведення особистого селянського господарства та не приймалося рішення про передачу у власність іншій особі вищезазначеної земельної ділянки, що розташована за межами населених пунктів на території Кленівської сільської ради Богодухівського району Харківської області.

Враховуючи вказаний лист, беручи до уваги, що загальна площа земельних ділянок № :02:002:0202 та № :02:002:0142 (2,9849 га) не збігається з площею земельної ділянки, яка вказана у державному акті серії ХР № 04-00-016731 (1,55 га), вищенаведені твердження представника позивача про протиправне сформування двох вказаних земельних ділянок за рахунок земельної ділянки, наданої батьку позивача, за відсутності відповідних підтверджуючих графічних матеріалів, не можна вважати обґрунтованими та такими, що очевидно свідчать про наявність спору між сторонами. Разом із позовною заявою такі матеріали не надавались, та на даному етапі руху справи не можуть бути отримані та вивчені судом, а тому вказані твердження представника позивача, наразі є передчасними.

Крім того, суд зауважує, що представником позивача не надано до матеріалів справи доказів того, що позивач звертався до Богодухівської державної нотаріальної контори з питання отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 на право постійного користування земельною ділянкою площею 1,55 га, згідно з державним актом серії ХР № 04-00-016731, і йому було відмовлено у зв`язку з встановленням нотаріусом спору щодо такого права та невизначеністю в чинному законодавстві щодо правових підстав спадкування права постійного користування земельною ділянкою.

Отже, дослідивши заяву про забезпечення позову, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню, оскільки представником позивача не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову у вказаний ним спосіб може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Крім того, на даній стадії - вирішення питання про відкриття провадження у справі, за відсутності беззаперечних доказів наявності спору між сторонами щодо однієї і тієї самої земельної ділянки, заявлене представником позивача клопотання про забезпечення позову є передчасним.

Керуючись ст. ст. 149-153, 353, 354, п. 3 Розділу ХІІ Прикінцевих положень, пп.15.5 п.15 Перехідних положень ЦПК України ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача адвоката Колєсніка Ігоря Анатолійовича про забезпечення позову ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, Богодухівської міської ради Харківської області, ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору - Богодухівська державна нотаріальна контора Харківської області, про визнання недійсним наказу, скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, визнання права постійного користування земельною ділянкою в порядку спадкування - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду через Богодухівський районний суд Харківської області, протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу подано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до п. 3 Розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суддя О.С. Сеник