Справа № 462/6003/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Бориславський Ю.Л.
Провадження № 22-ц/811/3164/19 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Шандри М.М.

суддів: Савуляка Р.В., Мікуш Ю.Р.

секретаря: Бадівської О.О.

за участю: представника ОСОБА_1 ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Залізничного районного суду м.Львова від 30 січня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

ПАТ «Альфа-Банк» 15.11.2016 звернувся до суд із позовом про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 33292,97 дол. США заборгованості за кредитним договором №800003624 від 11.04.2008. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 11.04.2008 року між ПАТ «Альфа-Банк», назву організаційно-правової форми якого 19.08.2009 приведено у відповідність до Закону України «Про акціонерні товариства» шляхом перейменування в ПАТ «Альфа-Банк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №800003624, згідно з умовами якого банк надав ОСОБА_1 кредит у сумі 25000 дол. США, який позичальник зобов`язався в порядку та умовах, що визначені договором, повернути, сплачувати проценти за користування кредитом та інші платежі, передбачені договором. Позивач виконав свої зобов`язання, надавши позичальнику кредит у вказаному розмірі. З метою своєчасного та повного виконання зобов`язань за кредитним договором, між позивачем та ОСОБА_3 11.04.2008 було укладено договір поруки №800003624-ІІ, за умовами якого ОСОБА_3 зобов`язався відповідати в повному обсязі за виконання ОСОБА_1 зобов`язань, що виникли з кредитного договору. Проте, відповідачі взяті на себе зобов`язання за кредитним договором та договором поруки не виконують, зокрема, ОСОБА_1 припинив сплачувати кредит, а ОСОБА_3 як поручитель, не забезпечив погашення такого, тому позивач просить стягнути з них солідарно заборгованість за кредитним договором, що станом на 24.10.2016 складає 33292,97 дол. США, з яких 21995,39 дол. США заборгованість за кредитом та 11297,58 дол. США заборгованість по відсотках за користування кредитом.

Рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 30.01.2017 позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» (, МФО 300346, п/р № НОМЕР_2 ) 33292,97 доларів США заборгованості за кредитним договором №800003624 від 11.04.2008. У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором №800003624 від 11.04.2008 року відмовлено. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» 12 769 /дванадцять тисяч сімсот шістдесят дев`ять/ гривень 85 копійок судового збору.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 20 серпня 2019 року заяву ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення Залізничного районного суду м. Львова від 30 січня 2017 року залишено без задоволення.

Рішення суду в частині задоволених позовних вимог оскаржив ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що позивачем було приховано від суду той факт, що за кредитним договором АТ «Альфа Банк» вже звернув стягнення на майно відповідача, оскільки в Залізничному ВДВС м. Львова було відкрите виконавче провадження №51610668 з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса Чуловського В.А., вчиненого 19.03.2016 за реєтр. №6945. Вказує на те, що судом при ухвалені заочного рішення не враховано те, що банк зарахував сплачений відповідачем 5 539,36 дол. США не на погашення простроченого кредиту, а на погашення пені, що суперечить умовам договору та є незаконним. Так, як в самому кредитному договорі між сторонами правочину встановлено, що пеня стягується з внесеного платежу, - після прострочених процентів, простроченої комісії, простроченого кредиту. Саме ця обставина є суттєвою для вирішення для даної справи, оскільки ще раз сплачувати 5 539,36 дол. США, які вже були сплачені відповідачем є суттєвим, а вимога про таку сплату є незаконною. Просить рішення скасувати та ухвали ти нове, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа Банк» 27 753, 61 дол. США заборгованості за кредитним договором.

У судовому засіданні апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 просив апеляційну скаргу задовольнити, покликаючись на доводи, викладені у скарзі.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, тому розгляд справи проводиться в їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно із ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам не повністю відповідає.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти

Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У відповідності до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору чи вимог цього Кодексу, а згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом установлено, що 11.04.2008 між ЗАТ «Альфа-Банк», назву організаційно-правової форми якого 19.08.2009 приведено у відповідність до Закону України «Про акціонерні товариства» шляхом перейменування в ПАТ «Альфа-Банк», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №800003624, згідно з умовами якого банк надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 25000 дол. США з терміном погашення до 11.04.2023 зі сплатою відсотків в розмірі 13,8% річних. Дата остаточного повернення кредиту 11.04.2023 /а.с.5/.

Згідно п.3 розділу № 1 договору, позичальник зобов`язується в порядку та на умовах, що визначені даним договором повертати кредит, виплачувати банку проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені договором платежі. Повернення кредиту (його частини) та сплати процентів за користування ним здійснюється позичальником на умовах, що визначені у додатку №1 до цього договору, який є його невід`ємною частиною.

05.01.2014 між банком та ОСОБА_1 укладено договір про внесення змін і доповнень №1 до кредитного договору №800003624 від 11.04.2008, згідно з умовами якого змінено процентну ставку та викладено додаток №1 до кредитного договору в новій редакції, наведеній в додатку №1 до цього договору про внесення змін і доповнень /а.с.14-15/.

Судом також встановлено, що ОСОБА_1 порушив взяті на себе згідно кредитного договору зобов`язання.

Як убачається з розрахунку заборгованості, станом на 24.10.2016 його заборгованість перед ПАТ «Альфа-Банк» складає 33 292,97 дол. США, з яких 21 995,39 дол. США заборгованість за кредитом та 11 297,58 дол. США заборгованість по відсотках за користування кредитом (а.с.23).

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що ОСОБА_1 односторонньо порушив взяті на себе зобов`язання за кредитним договором від 11.04.2008 року, тому відповідно до вимог ст.1050 ЦК України та умов кредитного договору (п.5.1 розділу № 2), позикодавець вправі вимагати в позичальника ОСОБА_1 дострокового виконання зобов`язань щодо повернення кредиту та виплати належних за цим договором платежів.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) наведено такий правовий висновок.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.

Відповідно до умов кредитного договору дата остаточного повернення кредиту 11.04.2023.

Відповідно до п.2.8 розділу № 1 кредитного договору платежі з повернення кредиту та сплати процентів за його користування здійснюються щомісячно рівними частинами відповідно до графіку платежів та розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості супутніх послуг, який є додатком №1 до договору та невід`ємною частиною. У разі сплати у валюті кредиту 10 числа календарної дати, що передує черговій даті погашення кредиту, визначеній додатком №1 до договору, у еквівалентній сумі розрахованій у порядку та на умовах визначених цим договором.

Згідно п.3 розділу № 1 договору, позичальник зобов`язується в порядку та на умовах, що визначені даним договором повертати кредит, виплачувати банку проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені договором платежі. Повернення кредиту (його частини) та сплати процентів за користування ним здійснюється позичальником на умовах, що визначені у додатку №1 до цього договору, який є його невід`ємною частиною.

Як убачається з матеріалів справи, 19.03.2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу вчинено виконавчий напис про стягнення на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості, що виникла по кредитному договору від 11.04.2008, боржником за яким є ОСОБА_1 , станом на 27.01.2016 у розмірі 30 372,90 дол. США, з яких: заборгованість за кредитом 21 995,39 дол. США; заборгованість за відсотками за користування кредитом 8 377,51 дол. США (а.с.203). При цьому нотаріусом встановлено, що строк платежу настав.

Представник ОСОБА_1 ствердив факт отримання позичальником вимоги про дострокове повернення коштів.

Таким чином, банк пред`явивши до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України змінив строк виконання зобов`язання. Ураховуючи наведене, не підлягають задоволенню вимоги про стягнення з відповідача процентів, нарахованих за кредитним договором після 27.01.2016.

За таких обставин рішення суду слід змінити, стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором від 11.04.2008 у розмірі 30 371,90 дол. США, що включає в себе 21 995,39 дол. США заборгованість за кредитом, 8 377,51 дол. США заборгованість за відсотками за користування кредитом.

Доводи апеляційної скарги про порушення банком черговості виконання вимог кредитора із отриманої суми платежу відповідно Договору, не обгрунтовані, оскільки згідно з п.8.5 Кредитного договору кредитору належить право в односторонньому порядку змінювати черговість сплати позичальником обов`язкових платежів за Договром.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України у зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог, з ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 30 січня 2017 змінити в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» 33292,97 доларів США заборгованості за кредитним договором №800003624 від 11.04.2008.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» (, МФО 300346, п/р № НОМЕР_2 ) 30 372,90 доларів США заборгованості за кредитним договором №800003624 від 11.04.2008.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 30 січня 2017 змінити в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» 12 769,85 грн судового збору.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» 11 649,93 грн судового збору.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено:12.07.2021

Головуючий

Судді