Справа № 461/2439/21
Провадження № 4-с/461/25/21
УХВАЛА

12.07.2021 року, Галицький районний суд міста Львова у складі:

голосуючого судді Фролової Л.Д.,

при секретарі судового засідання Євтушенко В.Ю.

представника заявника ОСОБА_1

заінтересована особа ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області на бездіяльність державного виконавця та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду з вказаною скаргою. Свої вимоги мотивував тим, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження ВП № 60414702 з примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору в сумі 862170,21 грн. У вказаному виконавчому провадженні було накладено арешт на пенсійний рахунок та кошти що на ньому знаходяться та надходять ОСОБА_3 . Оскільки державним виконавцем було вчинено протиправні дії щодо боржника у зв`язку з накладенням арешту на грошові кошти, що отримуються як пенсія, заявник просить суд визнати неправомірною бездіяльність виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо не зняття арешту з банківського рахунку, та коштів що належать ОСОБА_3 . Крім того, просить зобов`язати виконавця скасувати арешт з банківського рахунку та коштів на вказаному рахунку що належить заявнику.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 22 квітня 2021 року було відкрито провадження по справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представник заявника в судовому засіданні вимоги скарги підтримав, просив задовільнити.

Представник заінтересованої особи по справі, - Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в судовому засіданні зазначив, що арешт був накладений законно, у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження». Правові підстави для задоволення скарги відсутні, а відтак в задоволенні скарги просив відмовити.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про часткове задоволення скарги виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 450 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК).

Судом було встановлено, що постановою від 15 жовтня 2019 року про повернення виконавчого документу стягувачу за заявою стягувача ПАТ «Фідобанк» від 01 жовтня 2019 року було повернуто виконавчий документ, а саме виконавчий лист №2-2116/11, що виданий 24 грудня 2014 року Галицьким районним судом м. Львова.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області від 19.01.2015 року розпочато виконання виконавчого листу № 2-2116/11, що виданий 24.12.2014 року Галицьким районним судом м.Львова. Постановлено стягнути з ОСОБА_3 виконавчий збір в розмірі 865639,40 грн. Крім того 01 листопада 2019 року постановою державного виконавця відкрито виконавче провадження.

Державним виконавцем були здійснені запити щодо наявності відкритих рахунків в установах банків, після чого була винесена постанова головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визначення для боржника розміру мінімальних витрат виконавчого провадження - який становить - 365,36 грн.

Постановами головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області від 27 травня 2020 року, 05 листопада 2020 року, 15 січня 2021 року, 12 липня 2021 року, накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику ОСОБА_3 .

Так, постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області від 18 листопада 2020 року, встановлено, що згідно відповідей на електронні запити Пенсійного фонду України та Державної фіскальної служби України встановлено, що ОСОБА_3 , є пенсіонером та перебуває на обліку в ГУ Пенсійного Фонду України у Львівській області. Вказаною постановою звернуто стягнення на доходи боржника що отримує дохід у Головному управлінні Пенсійного Фонду України у Львівській області. Здійснено відрахування з доходів боржника у відповідності до чинного законодавства на користь стягувача в розмірі 20% доходу до виплати загальної суми боргу 862535,21 грн.

Згідно довідки наданої акціонерним товариством комерційним банком «Приват Банк» від 27 листопада 2020 року, ОСОБА_3 станом на 27 листопада 2020 року має у вказаному банку карту, на яку отримує пенсійні виплати. Крім того, на вказану картку (рахунок) може бути зарахована будь-яка виплата (переказ).

Крім того, з наданих представником заявника довідок про рух коштів по рахунку ОСОБА_3 , вбачається, що крім виплат з Пенсійного фонду (пенсії) на її рахунок було здійснено нарахування по інших видах доходів (відсотків на залишок коштів за договором, поповнення готівкою своєї картки в терміналі самообслуговування).

Згідно положень ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 2 ст. 451 ЦПК України передбачено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Відповідно до пункту 7 частини 3 статті 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейська обслуговування бюджетних коштів, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Згідно із частиною 3 статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. У своїй постанові від 17.01.2020 по справі №340/1018/19 Верховний Суд роз`яснив, що саме слід вважати рахунками зі спеціальним режимом. Верховним Судом було зроблено висновок, що рахунки, які передбачені для виплати заробітної плати та сплати податків, зборів і обов`язкових платежів до Держбюджету, є рахунками із спеціальним режимом, на які виконавчою службою відповідно до вимог законодавства арешт не накладається, а виокремлення таких рахунків належить до повноважень виконавчої служби. До таких рахунків також належить й пенсійний.

Так, суд приходить до переконання, що накладений арешт державним виконавцем не може бути визнаний незаконним, оскільки вчинений з дотриманням норм законодавства. В той же час, як вбачається з довідки наданої акціонерним товариством комерційним банком «Приват Банк», заявник на вказану карту отримує пенсійні нарахування.

Згідно з ст. 68 ЗУ «Про виконавче провадження», стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до положень ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків.

Відповідно до ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду (ч. 5 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження»).

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом (ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Враховуючи вищевикладене, з метою дотримання конституційного права особи на пенсійні виплати, суд вважає за необхідне зняти накладений арешт частково, так як право заявника на пенсію не може бути порушеним. Тому, з метою дотримання балансу інтересів, суд вважає за можливе задовільнити скаргу частково.

Керуючись ст. ст. 447, 450-451 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо не зняття арешту з банківського рахунку № НОМЕР_1 відкритого в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», та коштів на вказаному рахунку що належить ОСОБА_3 , в частині арешту пенсійних виплат.

Зобов`язати виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції частково скасувати арешт з виплат, які надходили і в подальшому будуть надходити з Пенсійного фонду України (пенсію) на банківський рахунок № НОМЕР_1 відкритий в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на ім`я ОСОБА_3 .

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова протягом 15 діб з дня отримання копії ухвали.

Головуючий суддя Л.Д. Фролова