Справа №428/3932/21
Провадження №2/428/1073/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2021 р. Сєвєродонецький міський суд

Луганської області в складі:

головуючого судді Юзефовича І.О.

при секретарі Волкової О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сєвєродонецька цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, третя особа - Орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської Військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області, -

встановив:

ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 , третя особа - Орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської Військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням., мотивуючи вимоги тим, що квартира АДРЕСА_1 належить позивачу на праві приватної власності. У вищевказаній квартирі, на даний час, залишаються зареєстрованими також брат позивача, його дружина та неповнолітня дочка, відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 . Відповідачі у зазначеній квартирі з січня 2017 року постійно не проживають без поважних причин. Наявність реєстрації відповідачів у квартирі порушує права та інтереси позивача, як власника квартири, оскільки створюють перешкоди у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Позивач змушений нести додаткові витрати по сплаті за комунальні послуги. Добровільно з реєстраційного обліку відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 не знімаються. У зв`язку з цим, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернулася з позовною заявою до суду і просить визнати відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 такими, що втратили право користування жилим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_2 .

Представник позивача ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_4 , яка діє в своїх та інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, до суду надала письмову заяву, в якій визнала позовні вимоги. Своїм правом на подачу відзиву не скористалася.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Своїм правом на подачу відзиву не скористався.

Представник третьої особи Органу опіки та піклування Військово-цивільної адміністрації м. Сєвєродонецьк Луганської області Шарнікова І.І. в судове засідання не з`явилася, до початку розгляду справи до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій не заперечувала проти задоволення позовних вимог, надавши відповідний Висновок про доцільність позбавлення права користування житлом неповнолітньої дитини.

У зв`язку з неявкою у судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Частиною 1 статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 405 ЦК України передбачено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з правовою позицією Постанови Верховного суду України від 16.01.2012р. по справі № 6-57цс11 за позовом про усунення перешкод у користуванні власністю у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну з таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, а також інших документів, які свідчать про припинення підстав на право користування житловим приміщенням.

З матеріалів справи вбачається, що квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_2 , на праві приватної власності належать ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 20.10.1998 державним нотаріусом Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Перепелицею Ю.М., зареєстровано в реєстрі за № 1-4313 та копією Витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно № 13006129, наданого 21.12.2006 Сєвєродонецьким міським бюро технічної інвентаризації. Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб станом на 27.04.2021 від 27.04.2021р. № 8559, виданої Відділом адміністративних послуг Центру надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку Сєвєродонецької міської Військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області, за адресою: АДРЕСА_2 , станом на 27.04.2021р. зареєстровані: ОСОБА_4 (дружина брата позивача), ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 (брат позивача), ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 (племінниця), ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 не проживають у вищевказаній квартирі з січня 2017 року, оскільки переїхали проживати до іншого місця проживання.

Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Крім того, відповідно до ч.1,2 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

А отже, виходячи з аналізу вказаних положень законів, обов`язок і відповідальність за створення належних умов для проживання дитини покладається на її сім`ю, тобто в вказаному випадку на її матір та батька.

Згідно з ч. 2-3 ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Органи опіки та піклування зобов`язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла.

Таким чином, неповнолітня ОСОБА_5 , якій на момент реєстрації у спірній квартирі виповнилося п`ять місяців, не мала права вільно та самостійно обирати місце свого проживання, і набула право користування житлом за місцем проживання з батьками, з якими вона проживала.

З матеріалів справи вбачається, що неповнолітня ОСОБА_5 була зареєстрована у спірній квартирі як за місцем проживання свого батька ОСОБА_3 та матері ОСОБА_4 . Таким чином, право користування житловим приміщенням неповнолітньою ОСОБА_5 на момент реєстрації в спірній квартирі є похідним від права її батьків.

Окрім цього, суд бере до уваги висновок Органу опіки та піклування Сєвєродонецької міської Військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області від 01.06.2021р. № 1558 про доцільність позбавлення неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , права користування житлом, оскільки вважає його обґрунтованим.

Отже, позовна вимога щодо визнання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, підлягає задоволенню.

Суд також враховує роз`яснення, надані Пленумом Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12.04.1985р. Зокрема, в тій частині, що на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо).

Таким чином, з матеріалів справи судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 не проживають за місцем їх реєстрації понад один рік і переїхали проживати до іншого місця проживання, то, відповідно, вони втратили право користування спірною квартирою. Таким чином, реєстрація відповідачів у квартирі АДРЕСА_1 , яка на праві приватної власності належить позивачу ОСОБА_2 , створює перешкоди у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, оскільки він змушений сплачувати комунальні послуги за зареєстрованих відповідачів і не може отримати субсидію. Суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки у зазначеному випадку саме такий спосіб захисту дає можливість реального усунення порушення права власності та враховуючи, що відповідачі не проживають в спірній квартирі без поважних причин понад один рік і не приймають участі у витратах по утриманню і оплаті комунальних послуг житлового приміщення, а отже втратили інтерес до вказаного житлового приміщення. При цьому, суд враховує визнання позову відповідачами, яке не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 18, 43, 44, 47-49, 206, 247, 258-259, 263-265, 268, 272, 273, 354-355, Перехідними положеннями ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) в інтересах ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , паспорт громадянина України № НОМЕР_4 , орган видачі - 4439, місце проживання: АДРЕСА_3 ) до ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт громадянина України НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , паспорт громадянина України НОМЕР_7 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ), яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , свідоцтво про народження НОМЕР_8 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт громадянина України НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , паспорт громадянина України НОМЕР_7 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ), та ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , свідоцтво про народження НОМЕР_8 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме квартирою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Луганського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя І. О. Юзефович