Справа №442/996/21
Провадження №2/442/511/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2021 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Крамара О.В.

з участю секретаря судового засідання Малик О.Я.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення розміру частки в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, -

в с т а н о в и в :

04.02.2021, позивач звернувся в суд із вказаним позовом, в обґрунтування позовних вимог покликаються на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_3 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть виданим Дрогобицьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, серії НОМЕР_1 .

Після смерті чоловіка відкрилася спадщина, до складу якої входить 1/2 частки у праві власності на житловий будинок АДРЕСА_1 і земельна ділянка площею 0,0780га, розташована за адресою: АДРЕСА_2 , призначена для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, кадастровий № :01:031:0324, належна йому на праві спільної сумісної власності з ОСОБА_2 на підставі рішення Дрогобицької міської ради від 06.06.2019 року №1802.

За життя ОСОБА_3 заповіт не складав, тому спадкоємцем за законом стала є вона (його дружина ОСОБА_1 ).

За її заявою приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області Теплою М.Ю. була заведена спадкова справа 58/2019 після смерті ОСОБА_3

07 грудня 2020 року нотаріусом їй було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частки у праві власності на житловий будинок АДРЕСА_1 . На підставі цього Свідоцтва, вона зареєструвала у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності на вказану нерухомість.

Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищезазначену земельну ділянку площею 0,0780га, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , нотаріусом було відмовлено, оскільки у правовстановлюючому документі спадкодавця на земельну ділянку не визначено його частку у праві спільної сумісної власності, про що 01.02.2021 видано Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Таким чином, зважаючи на те, що співвласники вищезазначеної земельної ділянки за життя не виділяли часток у спільній власності на земельну ділянку. Позивач як спадкоємець померлого співвласника не має змоги у звичайний спосіб успадкувати належну спадкодавцю частку у праві спільної сумісної власності на цю земельну ділянку, а тому змушений звертатися до суду із позовною заявою про визначення частки майна, належного померлому на праві спільної сумісної власності.

Позивач в судове засідання не з`явився, від нього поступило клопотання про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує повністю, просить такий задоволити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи у його відсутності та про визнання позову.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов слід задоволити, виходячи з наступного.

Суд вислухавши пояснення сторін, дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини:

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності, на підставі рішення Дрогобицької міської ради від 06.06.2019 року №1802, належить земельна ділянка площею 0,0780га, розташована за адресою: АДРЕСА_2 , призначена для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, кадастровий № :01:031:0324.

07.06.2019 ОСОБА_3 , який є співвласником вказаної вище земельної ділянки - помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть виданим Дрогобицьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, серії НОМЕР_1 .

Після смерті чоловіка ( ОСОБА_3 ), позивач ( ОСОБА_1 ) звернулася до приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області Теплої М.Ю. з метою отримання свідоцтва про право на спадщину.

За її заявою приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області Теплою М.Ю. була заведена спадкова справа 58/2019 після смерті ОСОБА_3

07 грудня 2020 року нотаріусом їй було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частки у праві власності на житловий будинок АДРЕСА_1 . На підставі цього Свідоцтва, вона зареєструвала у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності на вказану нерухомість.

У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищезазначену земельну ділянку площею 0,0780га, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , нотаріусом було відмовлено, оскільки у правовстановлюючому документі спадкодавця на земельну ділянку не визначено його частку у праві спільної сумісної власності, про що 01.02.2021 видано Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

При ухваленні рішення суд керувався наступними правовими нормами:

Частиною 1 статті 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює судове рішення про задоволення позову.

Підстав для неприйняття визнання позову сторонами судом не встановлено.

Статтею 15 ЦК України регламентовано, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У відповідності до ст.16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

Відповідно до ст. 1226 ЦК України частки у праві спільної сумісної власності спадкуються на загальних підставах.

Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

У відповідності до роз`яснень, наданих у Постанові Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", - частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними (п.5).

Отже, у зв`язку з тим, що частки співвласників земельної ділянки не визначені, позивач позбавлений можливості реалізувати своє право на оформлення спадщини у встановленому нотаріальному порядку, а тому його порушене право підлягає судовому захисту відповідно до ст. 15 ЦК України.

Згідно п. «г» ч.1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Разом з тим, ч. ч. 1, 2 ст. 372 Цивільного кодексу України, передбачено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Згідно ч. 1 ст. 86 Земельного кодексу України, земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).

Відповідно до ч. 4 і 5 ст. 89 ЗК України, співвласники земельної ділянки, яка перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласників може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.

Згідно п. 3.4 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину, спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до вимог ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 ЦК України.

Нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за законом чи за заповітом після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після виділення (визначення) частки померлого у спільному майні (п. 224 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України).

Системний аналіз наведених вимог законодавства та зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що позов підставний та підлягає задоволенню, оскільки виходячи із законодавчо встановленої рівності часток кожного із співвласників спільної сумісної власності, відсутності іншої домовленості між ними, частка померлого ОСОБА_3 1/2 ідеальна частина земельної ділянки площею 0,0780 га, з кадастровим номером :01:031:0324, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. ст.ст. 10, 12, 81, 158, ч. 4 ст. 206, 258, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Позов задоволити.

Визначити, що частка ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, площею 0,0780 га, яка розташована на АДРЕСА_2 , цільове призначення для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :01:031:0324, що належала ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на підставі рішення Дрогобицької міської ради від 06.06.2019 року № 1802 становить 1/2 ід.ч.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення складено та підписано 01.03.2021 року.

Суддя __________________ О.В. Крамар