СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

ун. № 759/3137/20

пр. № 2/759/755/21

24 червня 2021 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Коваль О.А.

при секретарі Волошин А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Києві цивільну справу за позовом Святошинської окружної прокуратури м.Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бикова В.О. про визнання договору недійсним, скасування рішення про державну реєстрацію, визнання спадщини відумерлою,

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Київської місцевої прокуратури № 8 в інтересах держави в особі Київської міської ради звернувся до суду, згідно ухвади суду від 19.05.2021року замінено на Святошинську окружну прокуратуру м.Києва, з позовом, в якому просить визнати недійсним договір купівлі-продажу, серія та номер-1780, від 22.03.2019 квартири АДРЕСА_1 загальною площею 42,2 кв.м., укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Биковим В.О. Скасувати рішення № 30834726 від 22.03.2019 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бикова В.О. про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 42,2 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000). Визнати відумерлою спадщину померлого ОСОБА_3 , до складу якої входить квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 42,2 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000) та передати її у власність територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради (). Стягнути з відповідачів судові витрати.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що Святошинською окружною прокуратурою м. Києва (правонаступник Київської місцевої прокуратури № 8) під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000105 від 12.06.2019 встановлено факт незаконного набуття права власності на квартиру АДРЕСА_1 . Встановлено, що вказана квартира перебувала у власності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та дозвіл на поховання якого за рахунок держави 09.01.2019 Київською місцевою прокуратурою № 8 видано завідуючому відділом судово-медичної експертизи трупів Юрченко Б.В. Згідно листа КП "Київське міське бюро технічної інвентаризації" від 24.12.2019, кв. АДРЕСА_1 на праві власності зареєстрована за ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 30.08.1994. Відповідно до інформації Шевченківського районного у м. Києві відділу РАЦС, щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , внесено актовий запис про смерть № 2 від 12.03.2019, який помер приблизно ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідно до інформації Подільського районного у м. Києві відділу РАЦС, щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 складено актовий запис про народження № 1799 30.08.1953. Відповідно до інформації Святошинського районного у м. Києві відділу РАЦС, щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 актових записів про шлюб, розірвання шлюбу та народження дітей на зазначену особу не виявлено. Таким чином, після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, до складу якої входить квартира АДРЕСА_1 . Станом на 11.02.2020 з часу відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 минуло більше року. Таким чином, починаючи з 10.12.2018 орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а саме Київська міська рада, був зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_3 , відумерлою. Однак, через неналежний захист державних інтересів міською радою, вказану заяву дотепер не подано. Таким чином, квартира АДРЕСА_1 повинна належати територіальній громаді міста в особі Київської міської ради. Разом з цим, Київською місцевою прокуратурою № 8 встановлено факт незаконного набуття права власності на вказане майно фізичною особою. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон, відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна власником квартири АДРЕСА_1 на теперішній час є ОСОБА_1 , який придбав вказану квартиру в ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Биковим В.О. 22.03.2019 за № 1780. ОСОБА_2 , в свою чергу, нібито придбав зазначену квартиру у ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. 04.03.2008 за № 439. Водночас, згідно з відповіддю приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. 04.03.2008 нею не посвідчувався договір купівлі-продажу квартири від імені ОСОБА_3 на ім`я ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , в реєстрі вчинення нотаріальних дій відповідного запису немає. Така обставина, як відсутність у ОСОБА_2 будь-яких майнових прав на квартиру АДРЕСА_1 , прямо перешкоджала укладенню договору купівлі-продажу з ОСОБА_1 . На даний час, згідно з Інформаційною довідкою, на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 30834726 від 22.03.2019 власником квартири є ОСОБА_1 : реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб - платників податків НОМЕР_2 . З огляду на викладене, а також враховуючи, що набути право власності на квартиру повинна була Київська міська рада, рішення про відчуження спірного майна якою не приймалось (як і останнім власником), у встановленому чинним законодавством порядку право власності на вказане майно ОСОБА_1 не набув. Враховуючи викладене, договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 04.03.2008, укладений між ОСОБА_3 з однієї сторони та ОСОБА_2 - з іншої сторони, не посвідчений те не зареєстрований, про що свідчить Інформаційна довідка та інформація КП "Київське міське бюро технічної інвентаризації", є нікчемним у силу закону та не є підставою для виникнення у ОСОБА_2 права власності на квартиру. Враховуючи, що подальше відчуження майна за договором купівлі-продажу здійснено після нікчемного правочину, є потреба у визнанні договору купівлі-продажу № 1780 від 22.03.2019 квартири АДРЕСА_1 , укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , недійсним у судовому порядку, оскільки вказаний договір порушує право власності територіальної громади на майно.

Ухвалою від 24.02.2020 року відкрито провадження у справі, яке постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 21.05.2021 року проведена заміна позивача Київської місцевої прокуратури № 8 на його правонаступника Святошинську окружну прокуратуру м. Києва.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Але будучи присутньою у минулих судових засіданнях, позов підтримувала, просила його задовольнити з підстав у ньому викладених.

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені у спосіб, передбачений нормами ЦПК України, зокрема шляхом направлення ухвали суду про відкриття провадження у справі та призначення її до розгляду разом з позовною заявою та додатками до неї, в подальшому шляхом направленя судової повістки про виклик сторони у судове засідання за адресою реєстрації проживання відповідача, за адресою, яка вказана у оспорюваних правочинах. Причин неявки суду відповідачі не повідомили. Відзиву на позовну заяву не направляли. Також не подавали клопотань про відкладення судового розгляду, у зв`язку з чим, з урахуванням позиції позивача, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Слід вказати і на те, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі "Пономарьов проти України" від 3 квітня 2008 року було зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Слід звернути увагу і на те, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у справі за її участю, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

З огляду на вищезазначені обставини, та з урахуванням того, що суд вчиняв всі передбачені ЦПК України дії по належному повідомленню відповідачів, проте такі до суду так і не з"явились, враховуючи тривалість розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачів в порядку заочного розгляду. Треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бикова В.О. в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду невідомі.

Дослідивши надані суду докази у їх сукупності та співставленні, суд дійшов висновку про задоволення заявлених позовних вимог з огяду на таке.

За ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження.

Згідно зі ст. 56 Цивільного процесуального кодексу України, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Судом встановлено, що Київською місцевою прокуратурою № 8, правонаступником якої є Святошинська окружна прокуратура м. Києва здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000105 від 12.06.2019 по факту незаконного набуття права власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майноз від 24.06.2021 року на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 30834726 від 22.03.2019 власником квартири є ОСОБА_1 : реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб - платників податків НОМЕР_2 .

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон, відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 31.01.2020 року власником квартири АДРЕСА_1 на теперішній час є ОСОБА_1 , який придбав вказану квартиру в ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Биковим В.О. 22.03.2019 за № 1780.

Згідно договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. 04.03.2008 за № 439, ОСОБА_2 придбав зазначену квартиру у ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про нотаріат» запис в реєстрі є доказом вчинення нотаріальної дії.

Тоді як, згідно листа приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. вбачається, що 04.03.2008 нею не посвідчувався договір купівлі-продажу квартири від імені ОСОБА_3 на ім`я ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , в реєстрі про вчинення нотаріальних дій відповідного запису немає. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виключно власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном (ст. 317 ЦК України).

Статтею 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

За змістом частини другої статті 215 ЦК України нікчемний правочин, на відміну від оспорюваного, є недійсним незалежно від наявності чи відсутності відповідного рішення суду.

У частині першій статті 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

У силу вимог частини першої статті 228 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Згідно з частиною другою статті 228 Цивільного кодексу України правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Постановою Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" №9 від 06.11.2009рнадано роз`яснення щодо ст.228 ЦКУ наступного змісту: «Перелік правочинів, які є нікчемними як такі, що порушують публічний порядок, визначений статтею 228 ЦК: 1) правочини, спрямовані на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина; 2) правочини, спрямовані на знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Такими є правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема: правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження об`єктами права власності українського народу - землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами (стаття 14 Конституції України); правочини щодо відчуження викраденого майна; правочини, що порушують правовий режим вилучених з обігу або обмежених в обігу об`єктів цивільного права тощо.

Враховуючи викладене, договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 04.03.2008, укладений між ОСОБА_3 з однієї сторони та ОСОБА_2 - з іншої сторони, є нікчемним у силу закону та не є підставою для виникнення у ОСОБА_2 права власності на квартиру.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду Касаційного цивільного суду від 755/9182/17-ц від 18.12.2019.

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Відповідно до приписів ст. 658 ЦК України право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення, тому в силу цього ОСОБА_2 не мав права відчужувати об`єкт нерухомості на користь інших осіб.

Згідно з викладеним вище, договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 04.03.2008, укладений між ОСОБА_3 з однієї сторони та ОСОБА_2 - з іншої сторони, не посвідчений те не зареєстрований, про що свідчить Інформаційна довідка та інформація КП "Київське міське бюро технічної інвентаризації".

Отже, відсутні правові підстави набуття права вланості на спірну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 у ОСОБА_2 , оскільки договір купівлі-продажу квартири від 04.03.2008 року з його власником ОСОБА_3 не укладався у визначений відповідним законом спосіб, дійсна воля власника ОСОБА_3 на відчуження свого майна була відсутня та як наслідок відсутні такі правові підстави набуття прав вланості на вказану квартиру відповідно і у ОСОБА_1 , оскільки ОСОБА_2 не мав права відчужувати таку.

Враховується судом і те, що згідно листа КП "Київське міське бюро технічної інвентаризації" від 29.01.2019 року в якому зазначено, що квартира АДРЕСА_1 на праві власності зареєстрована за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого Солонець Т.М., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 04.03.2008 року за реєстровим № 439, який міг бути підставою реєстрації прав власності на квартиру за ОСОБА_1 , згідно відповіді КП "Київське міське бюро технічної інвентаризації" від 24.12.2019 року вже на запит прокуратури такий лист КП "Київське міське бюро технічної інвентаризації" від 29.01.2019 року видавався іншого змісту, зокрема, що що квартира АДРЕСА_1 на праві власності зареєстрована за не ОСОБА_2 , а за ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане 30.08.1994 року виконавчим комітетом Ленінградської районної Ради народних депутатів м.Києва.

Враховується судом і те, що згідно висновку експетного дослідженя № 4211 Київського міського бюро судово-медичної експертизи труп ОСОБА_3 було виявлено 10.12.2018 року працівниками ЖЕД за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно цього ж висновку експетного дослідженя труп ОСОБА_3 знаходився в стані пізніх трупних транформацій тіла, з висиханням та муміфікацієютіла та органів, з руйнуванням структур та знищеням будови внутрішніх органів. Давність настання смерті може відповідати не менше ніж 12 місяців до розтину тіла.

Тобто, труп ОСОБА_3 був знайдений в спірній квартирі АДРЕСА_1 , яку він нибіто продав в 2008 році.

Отже, враховуючи, що подальше відчуження майна за договором купівлі-продажу здійснено після нікчемного правочину, тому позовні вимоги в частині визнання договору купівлі-продажу № 1780 від 22.03.2019 квартири АДРЕСА_1 , укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 недійсним є правомірними, оскільки вказаний договір порушує право власності територіальної громади на майно.

Так, відповідно до інформації Шевченківського районного у м. Києві відділу РАЦС, щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , внесено актовий запис про смерть № 2 від 12.03.2019, який помер приблизно ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно листа КП "Київське міське бюро технічної інвентаризації" від 24.12.2019, кв. АДРЕСА_1 на праві власності зареєстрована за ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 30.08.1994.

Відповідно до інформації Подільського районного у м. Києві відділу РАЦС, щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 складено актовий запис про народження № 1799 30.08.1953.

Відповідно до інформації Святошинського районного у м. Києві відділу РАЦС, щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 актових записів про шлюб, розірвання шлюбу та народження дітей на зазначену особу не виявлено.

Статтею 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи; часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Згідно інформації зі Спадкового реєстру: спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину; заповіти/спадкові договори, спадкові справи після смерті ОСОБА_3 не відкривались, заповіти/спадкові договори не складались.

Таким чином, після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, до складу якої входить квартира АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем знаходження нерухомого майна. Отже, підставою для визнання спадщини відумерлою є неможливість спадкування.

Відповідно до ч. 2 ст. 1277 ЦК України заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини.

Статтею 338 ЦПК України передбачено, що суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону.

Станом на 11.02.2020 з часу відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 минуло більше року.

Право власності на таку спадщину виникає у територіальної громади за місцем знаходження нерухомого майна, як це передбачено ч. 3 ст. 1277 ЦК України.

Таким чином, позовні вимоги в частині визнання спадщини відумерлою та в частині передачі квартири АДРЕСА_1 у власність територіальної громади міста в особі Київської міської ради підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до п. 4 ч.2 ст.16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відновлення становища, яке існувало до порушення.

Згідно із п. 41 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 №1141, державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

У пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» зазначено, що рішення суду про задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином, чи витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації (статті 19, 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Крім того, ч. 2 ст. 19 ЦПК України передбачає, що суди розглядають в порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді.

Виходячи з того, що державна реєстрація права власності на спірну квартиру на ім`я ОСОБА_1 здійснена на підставі недійсного правочину, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на нерухоме майно № 30834726 від 22.03.2019, відповідно до якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесений запис про право власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, підлягає скасуванню.

Отже, враховуючи вищенаведені норми законодавства, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи встановленні в судовому засіданні обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги, є обґрунтованими та такими, що ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню. Суд, розподіляє судові втрати відповідно до діючих норм ЦПК України. На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 203, 215, 338, 638, 1277 ЦК України, ст. ст. 76, 141, 142, 258, 263, 265, 268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Святошинської окружної прокуратури м.Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бикова В.О. про визнання договору недійсним, скасування рішення про державну реєстрацію, визнання спадщини відумерлою, задовольнити.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу, серія та номер-1780, від 22.03.2019 квартири АДРЕСА_1 загальною площею 42,2 кв.м., укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Биковим В.О. Скасувати рішення № 30834726 від 22.03.2019 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бикова В.О. про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 42,2 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000).

Визнати відумерлою спадщину померлого ОСОБА_3 , до складу якої входить квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 42,2 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000) та передати її у власність територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради ().

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 судові витрати на рахунок Святошинської окружної прокуратури м.Києва () у розмірі 3 153 (три тисячі сто п"ятдесят три) грн. з кожного.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в загальному порядку до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи

Суддя Коваль О.А.