Єдиний унікальний номер 264/6361/19
Номер провадження 22-ц/804/817/21
ПОСТАНОВА

І м е н е м У к р а ї н и

03 березня 2021 року Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Биліни Т.І.,

суддів Лопатіної М.Ю., Принцевської В.П.,

за участю секретаря Сидельнікової А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приват Банк» на рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 06 січня 2021 року у складі суду Пустовойт Т.В., у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційного Банку «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

30 вересня 2019 року позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (надалі АТ КБ «ПриватБанк») звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що відповідно до умов укладеного Договору № б/н від 27.06.2008 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 5000грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач відповідно до Умов та Правил користування банківських послуг, зобов`язався щомісячно в строки, визначені умовами договору, здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією. ОСОБА_1 не виконала умови договору, у зв`язку з чим, станом на 31.08.2019 року має заборгованість у сумі 119.050,99 гривень, яка складається з заборгованості за кредитом у сумі 4814,72 гривень, заборгованості по процентам за користування кредитом у сумі 108.129,08 гривень, заборгованості за пенею та комісією у сумі 200 гривень, а також штраф (фіксована частина) у сумі 250 гривень та штраф (процентна складова) у сумі 5657,19 гривень.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 06 січня 2021 року позов АТ КБ «Приват банк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором, яка складається з тіла кредиту в розмірі 4814,72 грн. та комісії в розмірі 200 грн., а всього 5014,72 грн. Вирішено питання щодо судового збору. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Зобов`язано АТ КБ «ПриватБанк» зарахувати суму в розмірі 3863,74 грн., сплачену ОСОБА_1 в рахунок погашення тіла кредиту за кредитним договором б/н від 27.06.2008 року.

Відмовляючи в задоволенні частини позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що банк не дотримався встановленого порядку повідомлення клієнта про підвищення відсоткової ставки за кредитом, зробивши це в односторонньому порядку, чим порушив вимоги ст.1056-1 ЦК України. За час користування кредитом, в межах позовної давності, відповідачка сплатила 7038 грн., які банком зараховані у рахунок сплати відсотків за користування кредитом, суд дійшов висновку, що переплата складає 3863,74 грн., яка є безпідставною, та підлягає зарахуванню в рахунок погашення тіла кредиту. Оскільки відповідачка спірний період проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_1 , тобто в населеному пункту, де проводилася антитерористична операція, підстав для нарахування та стягнення з неї штрафних санкцій, не має.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та доводи

Не погодившись з даним рішенням, позивач АТ КБ «Приватбанк» подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 06 січня 2021 року скасувати в частині незадоволених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, задовольнивши позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» в повному обсязі. Стягнути з відповідача судові витрати.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що відповідачка власноруч підписала анкету - заяву чим підтвердила факт приєднання до запропонованого договору, отримала грошові кошти, користувалася ними, а тому повинна їх повернути. Підтвердженням наявності заборгованості є розрахунок та виписка про рух коштів по рахунку, який свідчить про факт користування кредитом. Відповідно до підписаної анкети-заяви, відповідачка ознайомлена та згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, тарифами банку, їх зміст розуміє, тому зобов`язана неухильно їх дотримуватись та в подальшому зобов`язується самостійно знайомитися зі всіма їх змінами на сайті банку. Відповідач надала свою згоду, що заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами, а також Тарифами банку складають договір про надання банківських послуг. Доказів того, що вимоги банку гуртуються на інших умовах, які сторони не узгоджували відповідач не надала.

Доводи і заперечення інших учасників справи

Представник позивача Шишелова Н.В. в суді апеляційної інстанції підтримала доводи апеляційної скарги, просила їх задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_1 в суд апеляційної інстанції не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи, повідомлена належним чином.

Зважаючи на положення ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Вказаним вимогам оскаржуване рішення в повній мірі не відповідає, обставини судом першої інстанції встановлено не повно, висновки зроблено без дотримання вимог законів, які регулюють спірні відносини.

Відповідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки рішення в частині задоволених позовних вимог щодо стягнення з відповідача тіла кредиту та комісії ніким не оскаржується, тому в цій частині судом апеляційної інстанції не переглядається.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

27.06.2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір у формі підписаної сторонами анкети-заяви, за яким позичальник отримав грошові кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом із кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки та зобов`язався в межах строку кредитування повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними платежами).

Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» є правонаступником прав та обов`язків Закритого акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк».

Як вбачається з тексту заяви, відповідачка ознайомилася та погодилася з Тарифами банку, які вона також підписала і Умовами та правилами надання банківських послуг.

Таким чином, між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 виникли правовідносини внаслідок приєднання однієї сторони до умов іншої, таке приєднання відповідає положенням статті 634 ЦК України.

Укладений кредитний договір №б/н автоматично неодноразово пролонгувався, ОСОБА_1 отримала картки № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , № НОМЕР_4 , зі строком дії останньої до серпня 2019 року. Кредитний ліміт та відсоткова ставка протягом дії договору неодноразово змінювалися.

Згідно розрахунку, станом на 31.08.2019 року, загальна сума заборгованості становить 119050,99 грн., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 4814,72 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 108129,08 грн., заборгованості за пенею та комісією у розмірі 200 грн., а також штрафи - 250 грн. фіксованої частини та 5657,19 грн. процентної складової.

В судовому засіданні відповідачка заявила клопотання про застосування наслідків пропущення строків позовної давності. Розглядаючи вказане клопотання, суд першої інстанції встановив, що позивач звернувся до суду з позовом 30.09.2019 року, тому з відповідачки на його користь слід стягнути проценти починаючи з 30.09.2016 року по останній день серпня 2019 року(строк дії картки).

Враховуючи обумовлену відсоткову ставку річних, заборгованість по відсоткам за вказаний термін дорівнює 3174,26грн. У вказаний період відповідачка сплатила банку 7038грн., які ним зараховані на погашення відсотків. З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що переплата складає 3863,74грн., які підлягають зарахуванню у рахунок погашення тіла кредиту.

Встановивши вказане, суд дійшов висновків, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме, з позивачки підлягають стягненню тіло кредиту в розмірі 4814,72грн. та комісія в сумі 200грн., а переплату по відсоткам необхідно врахувати в погашення боргу, який має місце.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів, та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

В якості підтвердження укладення кредитного договору позивач надав копію заяви та довідку про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна» 55 днів пільгового періоду»(Тарифи), підписані відповідачкою 27.06.2008 року, які на його думку свідчать про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, та ксерокопію паспорту боржника.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що між сторонами склалися договірні відносини, внаслідок яких відповідачка отримала від позивача грошові кошти, користувалася ними та здійснювала погашення боргу, та стосовно того, що застосування непогодженої підвищеної відсоткової ставки в розрахунку заборгованості не ґрунтується на Законі.

Проте, колегія не може погодитися з висновками суду першої інстанції щодо застосування строків позовної давності, внаслідок чого заборгованість по відсотках обчислена за період з 30.09.2016 року по останній день серпня 2019 року(строк дії картки).

З матеріали справи, а саме з розрахунку заборгованості та виписки про рух коштів станом на 23.04.2020 року вбачається, що відповідачка здійснювала погашення заборгованості 30.05.2017 року в сумі 1000грн., 06.06.2017 року в сумі 1020грн., 23.06.2017 року в сумі 2000грн., 30.06.2017 року в сумі 948,00грн. та 13.08.2017 року в сумі 1870грн., шляхом поповнення картки готівкою в терміналі самообслуговування, а до суду позивач звернувся 30 вересня 2019 року.

Відповідно положень ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно ч.ч.1, 3 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

З аналізу наведеного вбачається, що відповідачка в межах трьох років, за які проведено розрахунок судом першої інстанції, здійснювала дії, які свідчать про визнання нею свого обов`язку по погашенню боргу, тому строк позовної давності не пропущено та відсутні підстави для застосування його наслідків.

З розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість по кредиту у відповідачки виникла з 31.07.2015 року і саме з цього часу необхідно було здійснювати нарахування відсотків по обумовленій сторонами договору базовій ставці, зазначеній в довідці в розмірі 1,9% в місяць, що дорівнює 22,8% річних.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно не доведення відповідачкою належними та допустимими доказами, що вона не підписувала довідку про умови кредитування, проте, суд першої інстанції не звернув уваги, що в довідці крім базового розміру відсоткової ставки по кредиту, зазначені і відсотки щодо обслуговування кредиту в розмірі 1%, що дорівнює 12% річних.

З урахуванням наведеного сума заборгованості по відсоткам повинна дорівнювати: 6939,32грн.4814,72грн.(тіло кредиту) х 0,0966%(22,8% % : 360 + 12% : 360) х 1492днів(період з 31.07.2015р по 31.08.2019 року).

Враховуючи, що за період з 31.07.2015 року по 31 серпня 2019 року відповідач здійснила погашення боргу в сумі 6838,00грн.(1000грн. + 1020грн. + 2000грн. + 948,00грн. + 1870грн.), борг по відсоткам дорівнює 101.32грн. (6939,32грн. - 6838,00грн.) і саме вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в рахунок погашення заборгованості по відсоткам.

Крім того, колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується із суперечностями, які мають місце в мотивувальній та резолютивній частині оскаржуваного рішення, а саме в мотивувальній частині суд зазначив, що відповідач здійснила переплату боргу, яка дорівнює 3863,74грн. та, підлягає зарахуванню в погашення тіла кредиту, в той же час, в резолютивній частині суд зазначає суму боргу, яка дорівнює 4814,72грн. (сума боргу зазначена в позові). Тобто, відсутня послідовність між висновком та його реалізацією.

Доводи апеляційної скарги, що відповідач погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/як невід`ємні частини спірного договору - непереконливі.

Матеріали справи не містять підтверджень, що саме наведені Умови та Правила розуміла відповідач, що вона ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

Аналогічна позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 року (№ 61-787св18).

Згідно ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування.

Із виписки з банківського рахунку, яка має місце в матеріалах справи, вбачається користування відповідачкою кредитними грошовими коштами, використання картки під час побутових розрахунків, погашення боргу шляхом поповнення картки.

Виписка з банківського рахунку є первинним документом, про це зазначено в пунктах 4,5 розділу VII Положення Постанови НБУ №705 від 05.11.2014 року, а саме документи за операціями із застосуванням електронних платіжних засобів можуть оформлятися в електронній формі під час здійснення операцій у сфері електронної комерції та системах дистанційного обслуговування за умови їх доставки користувачу. Документи за операціями з використанням електронних платіжних засобів мають статус первинного документа та можуть бути використані під час урегулювання спірних питань.

З наведеного вбачається, що виписка по картковому рахунку є належним та допустимим доказом.

Обґрунтування наявності обставин повинно здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що відповідає встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Частина 2 ст. 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом третім вказаної частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За вказаних обставин доводи позивача про помилковість висновків суду першої інстанції викладених в судовому рішенні стосовно застосування строків позовної давності та розрахунку заборгованості по відсоткам є обґрунтованими.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, проте не повно дослідив наявні у справі докази, не дав їм неналежної оцінки, не вірно застосував норми матеріального права, внаслідок чого ухвалив рішення, яке підлягає скасуванню в частині застосування наслідків пропущення строків позовної давності, відмови у стягненні заборгованості по відсоткам та зміні щодо розміру судового збору.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд. та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINAv. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСІІЛ, від 18 липня 2006 року).

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Кузнєцов та інші проти Російської Федерації» зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції.

Згідно ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення є: неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно положень ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно положень ч.1 ст.141 ЦКП України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. З огляду на вказане з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір за подачу позову та апеляційної скарги в розмірі 198,34грн., що відповідає 4,13% ціни позову.

Повний текст постанови виготовлено 05 березня 2021 року.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 06 січня 2021 року скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення з ОСОБА_1 , відсотків та постановити нове, змінити в частині визначення загальної суми боргу та судових витрат.

Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційного Банку «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (49094, м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги, буд.50, р/р № НОМЕР_6 , МФО 305299, ) заборгованість за кредитним договором б/н від 27.06.2008 року, яка складається з тіла кредиту в розмірі 4814,72 грн., комісії в розмірі 200 грн., відсотків в сумі 101,32 гривні, а всього 5116,04 грн. (п`ять тисяч сто шістнадцять) гривень 04 коп. та понесені судові витрати в сумі 198,34 гривні.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених ст.389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Т.І. Биліна

Судді М.Ю. Лопатіна

В.П. Принцевська