Справа № 359/3754/20
Апеляційне провадження №22-ц/824/8861/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2021 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Писаної Т.О., Приходька К.П.,

за участю секретаря Сас Ю.В.,

розглянувши справу за апеляційною скаргою Державного підприємства обслуговування повітряного руху України на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди.

Свої вимоги обґрунтував тим, що він з 03 травня 2019 року обіймав посаду начальника сектору мобілізаційної роботи ДП обслуговування повітряного руху України.

17 квітня 2020 року відповідачем видано наказ № 427/о про звільнення ОСОБА_1 з займаної посади 21 квітня 2020 року на підставі п.1. ст.40 КЗпП України.

Позивач вважає, що даний наказ було винесено без законних підстав та з грубим порушенням чинного законодавства України Зокрема за новим штатним розписом (відповідно до наказів Украероруху від 26 грудня 2019 року №1120 та від 08 січня 2020 року №9) посада позивача фактично була збережена та не була скорочена.

Крім того 21 лютого 2020 року позивач подав заяву щодо переведення його на посаду начальника сектору мобілізаційної роботи у новому штатному розписі, проте отримав лист з вказівкою, що на засіданні комісії з дотримання трудового законодавства при проведенні організаційних заходів та за результатами розгляду заяви вона не підлягає задоволенню з огляду на те, що переважне право на зайняття цієї посади має кандидат, який має більший досвід за напрямом мобілізаційної роботи та більший стаж роботи в Украерорусі». 07 квітня 2020 року з метою спростування зазначеного та на підтвердження повної відповідності позивача кваліфікаційним вимогам посади ОСОБА_1 звернувся до відповідача з листом, в якому повідомив, що має двадцять років трудового стажу на посадах, безпосередньо пов`язаних з мобілізаційною роботою, має реальний досвід виконання заходів, проходив відповідні курси з підвищення кваліфікації та має переважне право на залишення на роботі, оскільки має на утриманні двох неповнолітніх дітей та є учасником бойових дій. Вже після звільнення позивача, а саме 06 травня 2020 року, відповідач надав відповідь на вказаний лист, якою повідомив ОСОБА_1 про те, що його заява на працевлаштування залишена без реалізації.

У зв`язку з вищевикладеним позивач просив суд скасувати вищевказаний наказ про звільнення, поновити його на роботі та стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 22 квітня 2020 року до дня ухвалення рішення суду. Такж позивач зазначав, що діями відповідача йому було заподіяно моральну шкоду, розмір якої він оцінює в 20000 гривень, просив суд стягнути на його користь відшкодування такої моральної шкоди.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 березня 2021 року вищезазначений позов задоволено частково; визнано незаконним та скасовано наказ №427/0 від 17.04.2020 року ДП обслуговування повітряного руху України про звільнення ОСОБА_1 з роботи 21.04.2020 року за скороченням штату працівників згідно п.1 ст. 40 КЗпП України; поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника сектору мобілізаційної роботи ДП обслуговування повітряного руху України з 22.04.2020 року; стягнуто з ДП обслуговування повітряного руху України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу в розмірі 490 379 гривень 68 копійок а також відшкодування моральної шкоди в розмірі 5000 гривень. У решті вимог було відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що оскаржуване рішення вважає незаконним, та таким, що ухвалене з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права. Вказує на те, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та є помилковими. У зв`язку з цим апелянт просить апеляційний суд рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

26.05.2021 року позивач направив відзив на апеляційну скаргу вважаючи доводи апеляційної скарги безпідставними, а рішення суду - законним і обґрунтованим. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Положеннями ст. 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що вказане рішення відповідає наведеним вимогам з огляду на наступне:

Ст. 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. При цьому сторона самостійно несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами. При цьому сторона сама визначає обсяг та достатність доказів, що надає до суду, а витребування таких доказів судом самостійно без наявності передбачених законом підстав у чітко визначених випадках було б порушення принципу змагальності сторін в судовому процесі, що є неприпустимим.

Основною підставою для задоволення позову було встановлення судом першої інстанції неправомірного скорочення посади позивача. Як до скорочення так і після нього посада начальника сектору мобілізаційної роботи існувала як в старому так і в новому штатному розписі. Відповідач стверджував, що вказана посада була віднесена до іншого управління, відтак фактично посада було скорочена. В той же час факт скорочення спростовується наявністю в обох штатних розписах однієї тієї самої посади з одними й тими ж функціональними обов`язками. Відповідачем не було доведено того, що нова посада відрізняється від попередньої посади посадовими обов`язками або кваліфікаційними вимогами до особи, яка її займає, оскільки відповідних доказів з цього приводу суду надано не було.

За таких умов колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що фактичного скорочення посади позивача не відбулося, відтак його було звільнено безпідставно.

Окремо колегія суддів зважає й на те, що позивач подав заяву про прийняття його на посаду після скорочення, однак йому було відмовлено в цьому на підставі того, що вказана посада була запропонована особі з більш високою кваліфікацією і стажем роботи. На підтвердження такого твердження відповідач надав до суду рішення власної комісії, однак жодного документу стосовно кваліфікації та стажу роботи особи, яка була призначена на вказану посаду, до суду надано не було. За таких умов такі твердження відповідача також залишилось недоведеним.

Окрім наведених доводів, апелянт також стверджував про те, що прийнятий судом розрахунок середньої заробітної плати за період з 18.02.2021 року по 26.03.2021 року є некоректним, оскільки з 18.02.2021 року позивач був призначений на іншу посаду, відтак не може претендувати на стягнення середнього заробітку за такий період. В той же час ні доказів призначення позивача на таку посаду, ні назву посади або назву підприємства, апелянтом представлено не було, що позбавляє апеляційний суд можливості перевірити достовірність зазначених апелянтом тверджень .

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи викладене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, відтак дійшов законної та обґрунтованої позиції при вирішенні справи. Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при розгляді справи апеляційним судом. За таких умов підстави для скасування чи зміни судових рішень суду першої інстанції при апеляційному розгляді відсутні.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України залишити без задоволення.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді Т.О. Писана

К.П. Приходько