Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" липня 2021 р. Справа153/960/21

Провадження2/153/185/21-ц

у залі судових засідань у приміщенні Ямпільського районного суду Вінницької області у місті Ямпіль Вінницької області

Ямпільський районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді Гаврилюк Т. В.

за участю секретаря судового засідання Саїнчук О. Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, усунення перешкод в користуванні та розпорядженні будинком шляхом зняття з реєстрації,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Ямпільського районного суду Вінницької області із позовною заявою до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, усунення перешкод в користуванні та розпорядженні будинком шляхом зняття з реєстрації, в якій просив визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим будинком, що розташований по АДРЕСА_1 . На обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що він є єдиним приватним власником житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований по АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 його дружина ОСОБА_2 померла у місті Ямпіль Вінницької області. Відповідач являється його рідним сином та зареєстрований в належному йому будинку. Проте, відповідач у 2013 році забрав усі свої речі та виїхав з будинку у невідомому йому напрямку. По сьогоднішній день місце проживання (перебування) відповідача йому не відомо. Жодних контактів з сином не має. Факт реєстрації відповідача у належному йому будинку створює обмеження його прав та законних інтересів щодо повноцінного володіння, користування та розпорядження будинком. Він є пенсіонером та не може оформити субсидію у зв`язку із реєстрацією відповідача в належному йому будинку.

25 червня 2021 року ухвалою судді відкрито спрощене позовне провадження у даній справі. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження на 15 липня 2021 року.

Сторони у судове засідання не з`явилися. Про дату та час проведення судового засідання повідомлялися належним чином. Позивач ОСОБА_1 подав до суду письмову заяву від 15.07.2021 за вхід.№4587, в якій просить суд справу слухати в його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить суд їх задовлльнити. Відповідач ОСОБА_1 відзив на позовну заяву не подав.

Відповідно до ч.3 ст.223, ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглянув справу за відсутності сторін, на підставі наявних доказів.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України.

Заяви, клопотання: заява позивача про розгляд справи в його відсутність.

Інші процесуальні дії у справі: відкриття провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.18-22), про що постановлено ухвалу окремим процесуальним документом.

Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини:

Із досліджених судом письмових доказів, що є у справі - копії паспорту громадянина України (а.с.3) судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 у місті Ямпіль Вінницької області.

Із копії Свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 26.08.1989 (а.с.6) судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку, що розташований по АДРЕСА_1 .

Із копії Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 15.05.2007 (а.с.7) судом встановлено, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Ямпіль Вінницької області.

Із Акту обстеження від 14.06.2021 (а.с.8), копії Домової книги (а.с.9-11) та довідки начальника Управління Центру надання адміністративних послуг №05-13/2834 від 23.06.2021 (а.с.17) судом встановлено, що у житловому будинку, що розташований по АДРЕСА_1 , зареєстрований відповідач ОСОБА_1 , 1987 року народження, але фактично там не проживає.

Дослідивши усі докази в їх сукупності, та беручи до уваги документально підтверджені доводи позивача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав:

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, не визнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Судом встановлено, що позивач на законних підставах володіє житловим будинком, і дійсно в належному йому будинку зареєстрований відповідач ОСОБА_1 .

Вирішуючи спір між сторонами, суд враховує, що статтею 47 Конституції України та статтею 9 ЖК України гарантовано право громадянина на житло, відповідно до якого ніхто не може бути виселеним із займаного житла або обмежений у праві користування жилим приміщенням, не інакше як на підставі і у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч.4 ст.41 Конституції України право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

За правилами ч.1, 2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Право членів сім`ї власника будинку користуватися цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є, із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї.

Власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК УРСР, ч.1 ст.405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

За змістом ч.4 ст.156 ЦК України до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій ст.64 цього Кодексу.

Відповідно до ст.3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки.

Згідно ст.72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї (в тому числі колишній член сім`ї) власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку або законом.

Судом встановлено, що відповідач є зареєстрованим у житловому будинку, що розташований по АДРЕСА_1 . Проте, відповідач не проживає у вказаному будинку протягом тривалого часу, не веде спільне господарство, його особисте майно у будинку відсутнє, останній не бере участі в утриманні житла. Тому, суд вважає, що позовні вимоги про визнання ОСОБА_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням є обґрунтованими.

Щодо позовної вимоги про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні житловим будинком, що розташований по АДРЕСА_1 , шляхом зняття з реєстрації відповідача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , то така задоволення не підлягає, виходячи з наступного:

У постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року зазначено, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши вимогу про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Стаття 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачає процедуру реєстрації місця проживання особи, зокрема ч.1 ст.6 цього Закону передбачає, що громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Батьки або інші законні представники зобов`язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена органом реєстрації з одночасним зняттям з попереднього місця проживання.

Згідно ст.7 Закону України №13 82-1V «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Таким чином, функції реєстрації та зняття з реєстрації фізичних осіб покладено виключно на органи реєстрації. При відмові відповідача знятися з реєстрації добровільно, його зняття з реєстрації можливе за наявності остаточного рішення суду. Питання зняття з реєстрації вирішується спеціально уповноваженим органом і не входить до компетенції суду, тобто рішення суду є лише підставою для зняття з реєстрації.

Судом встановлено, що відповідач втратив право користування спірним житловим приміщенням, що є підставою для зняття з реєстрації місця проживання на підставі рішення суду.

Враховуючи наведене, оцінивши доводи позивача, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, суд приходить до переконання про обґрунтованість позовних вимог, а тому позов підлягає до часткового задоволення.

Оскільки позовні вимоги задоволено частково, судові витрати, понесені позивачем і документально підтверджені - квитанцією №15 від 17.06.2021, за правилами ст.141 ЦПК України підлягають відшкодуванню із відповідача у сумі 908 гривень.

Керуючись ст.ст.12, 13, 19, 81, 82, 141, 258, 263, 264, 265, 266, 274-279, 351, 352, 354, 355 ЦПК України, ст.ст.15, 16, 29, 317, 319, 321, 383, 391, 405 ЦК України, ст.ст.150, 156 ЖК УРСР, Конституцією України, ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити частково.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні житловим будинком, що розташований по АДРЕСА_1 , власником якого він являється, шляхом визнання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим будинком, що розташований по АДРЕСА_1 .

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомий, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , понесені судові витрати по оплаті судового збору у сумі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Вінницького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Т. В. Гаврилюк