У Х В А Л А

01 березня 2021 року м. Кропивницький

справа № 401/2162/20

провадження № 22-ц/4809/694/21

Кропивницький апеляційний суд в складі:Кропивницький апеляційний суд у складі судді судової палати у цивільних справах Карпенка О.Л., розглянувши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24 10 лютого 2021 року, у цивільній справі за позовом Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10 лютого 2021 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24 листопада 2020 року у цивільній справі за позовом ОКВП «Дніпро-Кіровоград» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за послуги водопостачання та водовідведення залишено без задоволення.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням ОСОБА_1 оскаржила його до суду апеляційної інстанції.

У пункті 8 частини другої статті 129 Конституції України визначено, що до основних засад судочинства належить забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (§ 59 рішення ЄСПЛ у справі «De Geouffre de la Pradelle v. France» від 16 грудня 1992 року, заява № 12964/87).

У § 36 рішення у справі «Bellet v. France» від 04 грудня 1955 року, заява № 23805/94, ЄСПЛ зазначив, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. ЄСПЛ зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення ЄСПЛ у справі «Дія 97 проти України» від 21 жовтня 2010 року).

Відповідно до частини другої статті 352 ЦПК України ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу.

Статтею 353 ЦПК України визначено вичерпний перелік ухвал, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду.

Оскаржувана ухвала про залишення без задоволення заяви про перегляд заочного рішення не входить до вичерпного переліку ухвал, визначених ч. 1 ст. 353 ЦПК України, які можуть бути оскаржені окремо від рішення суду.

Таким чином, оскарження вказаної ухвали ст. 353 ЦПК України не передбачено.

Згідно ч. 2 ст. 353 ЦПК України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 травня 2019 року у справі № 219/10010/17 (провадження № 14-190цс19) зробила висновок, що встановлення у процесуальному законі переліку ухвал суду першої інстанції, що можуть бути оскаржені окремо від рішення суду стосовно суті спору, та відтермінування реалізації права на апеляційне оскарження з питань, які не перешкоджають подальшому провадженню у справі, до подання апеляційної скарги на рішення суду щодо суті спору є розумним обмеженням, що має на меті забезпечити розгляд справи впродовж розумного строку та запобігти зловживанням процесуальними правами, які можуть призводити до невиправданих зволікань під час такого розгляду. Тому означена мета є легітимною. Обмеження права на апеляційне оскарження окремо від рішення суду щодо суті спору ухвал, не вказаних у частині першій статті 353 ЦПК України, є передбачуваним, оскільки чітко регламентоване процесуальним законом. Звертаючись з апеляційною скаргою на ухвалу суду, що за законом не може бути окремо оскаржена в апеляційному порядку, учасник справи може спрогнозувати юридичні наслідки такого оскарження, визначені у пункті 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України.

Аналогічні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду від 29 січня 2020 року у справі № 127/13362/13-ц (провадження 61-14123св19).

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 12 вересня 2018 року у справі № 752/1016/17 (провадження № 61-19138сво18) зроблено висновок, що «право на апеляційне оскарження учасники справи можуть реалізувати у порядку, визначеному процесуальним законом, не зловживаючи їхніми процесуальними правами у спосіб подання апеляційної скарги на ухвалу, що не може бути оскаржена до ухвалення рішення по суті спору й окремо від такого рішення».

Пунктом 4 ч. 5 ст. 357 ЦПК України визначено, що апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Встановивши, що ухвала суду першої інстанції про залишення без задоволення заяви про перегляд заочного рішення не входить до вичерпного переліку ухвал, що підлягають оскарженню окремо від рішення суду, в порядку п. 4 ч. 5 ст. 357 ЦПК України апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Світловодського районного суду Кіровоградської області від 10 лютого 2021 року підлягає поверненню.

Керуючись ст. ст. 353, 357 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10 лютого 2021 року, у цивільній справі ЄУН 401/2162/20, за позовом Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості повернути.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя Кропивницького

апеляційного суду О. Л. Карпенко