ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/496/21 Доповідач - Сташків Б.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2021 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Сташків Б.І.

суддів - Хома М. В., Храпак Н. М.,

за участю секретаря Сович Н.А.

та сторін позивача ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі цивільну справу №607/15562/17 за апеляційною скаргою Приватного підприємства «Східний масив» на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 січня 2021 року, ухваленого суддею Дзюбич В.Л., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Східний масив» з участю третіх осіб ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про відшкодування майнової та моральної шкоди завданої внаслідок затоплення квартири,-

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до приватного підприємства «Східний масив» з участю третіх осіб ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про відшкодування майнової та моральної шкоди завданої внаслідок затоплення квартири.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказувала, що вона є співвласником квартири АДРЕСА_1 . Будинок, у якому розташована квартира знаходиться на обслуговуванні ПП «Східний масив», що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . Вказує, що вона є споживачем житлово-комунальних послуг і згідно з умовами договору зобов`язана сплачувати послуги, а виконавець ПП «Східний масив» надавати послуги, які передбачені Постановою Кабінету Міністрів України від 1 червня 2011 року №869 та Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Зазначала, що відповідач свої обов`язки з надання комунальних послуг виконує неналежним чином, оскільки дах вказаного будинку протікає та потребує капітального ремонту. Позивач вказувала, що з 2003 року вона разом з іншими мешканцями будинку неодноразово зверталися до відповідача та Тернопільської міської ради із скаргами про затоплення квартири та просила відремонтувати дах, однак відповідач не реагував на її звернення. Зазначала, що після чергового затоплення квартири та колективного звернення мешканців будинку, 10.03.2006 року виконавчий комітет Департаменту житлово-комунального господарства, екології і транспорту зобов`язано ПП «Східний масив» провести з 2006 року ремонт покрівлі, поставити рубероїдні латки та зобов`язано у позивача провести ремонт у квартири.

ОСОБА_1 також вказувала, що в кінці 2006 року в належній їй квартирі вона зробила ремонт. Позивач зазначала, що після проведеного ремонту, через несвоєчасне та неналежне виконання ПП «Східний масив» своїх обов`язків щодо ремонту даху та бездіяльність ТМР, відповідальні особи якої не вживали необхідних заходів для усунені протікання даху, належну їй квартиру було затоплено.

Позивач зазначала, що внаслідок цього було пошкоджено електропроводку, стелі, стіни та підлогу, квартира непридатна для проживання, перебуває в аварійному стані. Також стверджувала, що крім матеріальної шкод неправомірними діями відповідача завдано їй моральну шкоду, що полягає у моральних стражданнях, підвищеному психологічному навантажені хвилювання і як наслідок підвищення тиску, яких вона зазнала внаслідок затоплення квартири, зміни звичного способу життя, хвороби, яку позивач оцінила в сумі 20000 грн.

У зв`язку з наведеним, позивач просила суд стягнути з ПП «Східний масив» в її користь 73296 грн. в рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок затоплення квартири, 20000 грн. компенсації моральної шкоди, 1000 грн. витрат на виготовлення кошторисної документації, а також зобов`язати відповідачів провести капітальний ремонт даху будинку АДРЕСА_3 .

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 січня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто із ПП «Східний масив» в користь ОСОБА_1 34849 гривень грошового відшкодування завданої матеріальної шкода та 5000 гривень грошового відшкодування завданої моральної шкоди.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто із ПП «Східний масив» на користь і ОСОБА_1 1280 грн. сплаченого позивачем судового збору.

Стягнуто із ПП «Східний масив» в користь ОСОБА_1 6006 гривень понесених витрат на оплату судової будівельно-технічної експертизи.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, від ПП «Східний масив» поступила апеляційна скарга, в якій сторона відповідача просить скасувати оскаржуване рішення.

У доводах апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неврахування усіх обставин справи.

Зокрема вказує, що суд першої інстанції не звернув уваги, що саме ремонт даху та покрівлі з визначеними критеріями робіт, які відносяться до даних спірних відносин, передбачені у розділі №2 «Капітальний ремонт» Примірного переліку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, а саме заміна дощок опалубки в місцях розжолобків та карнизних спусків, заміна старих конструкцій даху готовими залізобетонними елементами з покриттям толем, руберойдом та іншими покрівельними матеріалами, ремонт або заміна зношених металевих огорож на дахах, ремонт м`якої, шиферної, металевої та інших покрівель з використанням нових матеріалів або суцільна заміна їх іншими матеріалами.

Зазначає, що на відповідача не покладено обов`язку здійснювати капітальний ремонт даху, про що свідчить договір підряду № 1086 від 13 вересня 2018 року.

Окрім того, апелянт стверджує, що до спірних правовідносин, суд першої інстанції помилково застосував закон, який не підлягає застосуванню.

Вказує, що основним законодавчим актом, який регулював відносини в сфері житлово-комунального господарства, саме надання послуги з утримання будинку та прибудинкової території є ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» ( Редакція 2004, документ 1 875-1V), який втратив чинність 01.05.2019 року на підставі 2189-VIII.

Зазначає, що відповідно до ст. 1 і Закону 1875-ІV, утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством.

Стверджує, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, застосував ст.ст. 1. 5, 8, 20 ЗУ «Про житлово - комунальні послуги» (Редакція 2019 року, документ 2189-VIII), який регулює відносини щодо управління багатоквартирним будинком. Такий Закон застосовується до врегулювання спірних відносин з моменту набуттям ПП «Східний масив» статусу управителя в порядку ст. 13 ЗУ Про особливості здійснення права власності в багатоквартирному будинку, саме укладення договору на управління між управителем та уповноваженою особою, обраного співвласниками багатоквартирного будинку на зборах з їх числа.

Вказує, що управління багатоквартирним будинком здійснюється управителем на підставі договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, що укладається згідно з типовим договором ( ч.І ст. 18 Закон 2189-VIII). Типовий договір управління багатоквартирним будинком,затверджений постановою КМУ №712 від 05.09.2018 року.

Зазначає, що між ПП «Східний масив» та обраною уповноваженою собою співвласників багатоквартирного буднику АДРЕСА_3 , договір про надання послуги з у правління багатоквартирним будинком не укладався .

Окрім того вказує, що частиною 3-1 Розділу VI Прикінцевих та перехідних положень Закону 2189- VIII, передбачено, що Договори про падання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, укладені до введення в дію норм даного Закону, що регулюють надання послуг з управління багатоквартирним будинком, зберігають чинність на умовах, визначених такими договором (у тому числі вивезення побутових відходів за наявності), до дати нам чинності договорами про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, що укладені за правилами, визначеними цим Законом. У разі якщо згідно з такими договорами передбачено більш ранній строк їх припинення, такі договори вважаються продовженими на той самий строк і на тих самих умовах.

Вказує, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази звернення позивача до ПП «Східний масив», щодо проведення обстеження аварійної ситуації та складання відповідного Акту.

Зазначає, що другий Акт обстеження складено 14.03.2018 року у присутності представника ПП «Східний масив», де було зазначено, що покрівля потребує робіт капітального характеру та не входить до повноважень ПП «Східний масив», але ними надаються кожного року пропозиції до органу місцевого самоврядування, щодо включення будинку до титульного списку проведення капітального ремонту та виділення з міського бюджету коштів.

Стверджує, що в Акті не зазначено жодних додатків, які додаються, хоча наявні фотознімки покрівлі та іменуються як додатки до Акту обстеження від 14.03.2018 року, копії яких неналежно засвідчені.

Зазначає, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються із оригіналів або належним чином засвідчених копій. Якщо для вирішення спору має значення лише чаш документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством (ст.95 ЦПК України).

Таким чином, ПП Східним Масив вважає, що не може нести відповідальність за невиконання тих обов`язків, які не були на нього покладені.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 заперечили проти поданої апеляційної скарги,просили її залишити без задоволення.

Представник відповідача ПП «Східний масив» та треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилися, однак про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, які з`явилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

У відповідності з ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалюючи судове рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що залиття квартири АДРЕСА_3 сталося внаслідок протиправної бездіяльності ПП Східний масив, що причиною пошкоджень квартира АДРЕСА_4 стало проникнення води крізь огороджувальні конструкції будівлі, а саме: покриття житлового будинку, яке перебувало в незадовільному технічному стані, внаслідок чого в приміщенні житлових кімнат були виявленні пошкодження стелі та стін у вигляді відшарування штукатурки та пофарбування, пліснявого грибка, світло-коричневих плям та патьоків на поверхні стін та стелі на усунення яких потрібно провести капітальний ремонт і понести значні витрати.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, оскільки він відповідає вимогам закону та обставинам справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Пунктами 8, 9 частини другої статті 19 ЦК України передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг, регулюються Законом України від 24 червня 2004 року № 1875-IV «Про житлово-комунальні послуги» (тут і далі - у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, а згідно зі статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право на відшкодування збитків, завданих його майну та/або приміщенню, шкоди, заподіяної його життю чи здоров`ю внаслідок неналежного надання або ненадання житлово-комунальних послуг.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до частини другої статті 22 ЦК України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно зі статтею 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Відповідно до частин першої-третьої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Згідно з частинами першою, п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 11 січня 1997 року квартира АДРЕСА_4 загальною площею 68.1 кв.м, на праві спільної приватної власності належить ОСОБА_1 та ОСОБА_6 .

Будинок, у якому знаходиться вищевказана квартира перебуває на обслуговуванні ПП «Східний масив», що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

23 січня 2015 року між ПП «Східний масив» в особі директора Дереворіза М.Є. та ОСОБА_1 укладено договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Згідно п.1 зазначеного договору, предметом договору є забезпечення виконавцем надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у житловому будинку АДРЕСА_3 , а споживачем своєчасна оплата цих послуг за встановленим тарифом у строки та на умовах, передбачених договором.

Відповідно до п.2 вищевказаного договору виконавець надає послуги відповідно до встановленого рішенням органом місцевого самоврядування тарифу, його структури, періодичності та строки надання послуг. Копія якого додається до договору.

Як вбачається з п.п.1 п.15 Договору виконавець несе відповідальність за неналежне надання або ненадання послуги, що призвело до заподіяння збитків майну та/або приміщення споживача, шкоди його життю чи здоров`ю шляхом відшкодування збитків.

У судовому засіданні встановлено, що в листопаді 2017 року відбулося залиття квартири квартира АДРЕСА_4 , що знаходиться на п`ятому поверсі через пошкоджену покрівлю будинку.

Відповідно до п.2.3.6. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року № 76, у разі аварії і залиття квартири складається відповідний акт в день залиття квартири. В акті зазначаються причини залиття, висновки про те, що необхідно зробити, хто заподіяв шкоду та інше.

Актом №1 про наслідки залиття житлового приміщення (квартири) від 06 листопада 2017 року підтверджено факт залиття квартири АДРЕСА_4 , шляхом протікання даху будинку за участю комісії у складі жителів квартир будинку, при цьому, що представники ПП «Східний масив» на виклик не з`явилися.

Позивач разом з іншими жителями будинку неодноразово (05 липня 2016, 24 жовтня 2017 року) зверталися до ПП «Східний масив», начальника департаменту ЖКГ, екології і транспорту при Тернопільській міській раді, виконавчого комітету Тернопільської міської ради з приводу незадовільного стану покрівлі їхнього житлового будинку та з проханням виділити кошти на ремонт даху та проведення заміни покрівлі.

З департаменту ЖКГ, екології і транспорту при Тернопільській міській раді мешканці будинку за адресою: будинку АДРЕСА_3 отримали відповідь від 10 березня 2006 року, з якої вбачається, що протікання покрівлі будинку має місце та зобов`язано ПП «Східний масив» в ІІ кварталі 2006 року провести ремонт покрівлі.

Відповідно до відповідей виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 04 серпня 2016 року та 09 серпня 2016 року, рішенням Тернопільської міської ради від 28 липня 2016 року №657 передбачено виділення коштів для виготовлення проектно-кошторисної документації з капітального ремонту покрівлі будинку за адресою: АДРЕСА_3 у розмірі 15 тис. грн. та відповідно до переліку об`єктів капітального ремонту житлового фонду на 2016 рік, затвердженого рішенням виконавчого комітету міської ради від 10 лютого 2016 року №142 проведення ремонту покрівлі будинку за адресою: АДРЕСА_3 не передбачено. Одночасно зобов`язано провести обстеження технічного стану покрівлі на предмет затікання та вжити заходів щодо усунення виявлених недоліків в межах коштів, передбачених структурою витрат.

Ці обставини свідчать про те, що ПП Східний масив знали про незадовільний стан даху будинку, вели з громадянами формальну переписку, тривалий період зволікали з ремонтом даху, не вживали заходів щодо своєчасного ремонту покрівлі даху, що привело до затоплення ряд квартир житловому будинку по АДРЕСА_3 .

Відповідно до Акту від 14 березня 2018 року комісія в складі заступника директора ПП Східний масив» та майстрів ПП «Східний масив» провели комісійне обстеження квартири АДРЕСА_5 та АДРЕСА_6 , на факт протікання покрівлі та виявлено, що стан покрівлі є незадовільним і потребує термінового капітального ремонту. Комісією також встановлено, що стелі в квартирі мокрі, місцями великими кусками відпадає штукатурка, відклеєні та плісняві шпалери.

Висновком судової будівельно-технічної експертизи №43 від 21 грудня 2018 року під час проведення візуального обстеження приміщення квартири АДРЕСА_7 експертом зафіксовані наступні пошкодження, які утворилися в квартирі внаслідок її затоплення, а саме:

-в приміщенні житлової кімнати під літ. 5 наявні ознаки залиття у вигляді відшарування штукатурки та пофарбування, пліснявого грибка, світло-коричневих плям та патьоків на поверхні стін та стелі;

-в приміщенні житлової кімнати під літ.2 наявні ознаки залиття у вигляді відшарування штукатурки та пофарбування, світло-коричневих плям та патьоків на поверхні стін та стелі;

-в приміщенні кімнати під літ.4 наявні ознаки залиття у вигляді відшарування штукатурки та пофарбування світло-коричневих плям та патьоків на поверхні стін та стелі;

-в приміщенні під літ.1 наявні ознаки залиття у вигляді відшарування шпалер від основи та відшарування штукатурки на поверхні стін та стелі.

В результаті проведеного візуального обстеження на місці розташування об`єкта дослідження, а також вивчення матеріалів цивільної справи встановлено, що технічною причиною пошкоджень квартири АДРЕСА_5 стало проникнення рідини крізь огороджувальні конструкції будівлі, а саме: покриття житлового будинку,яке перебувало в незадовільному технічному стані. Вартість ремонтно-будівельних робіт, необхідних для усунення пошкоджень, що утворилися внаслідок затоплення квартири АДРЕСА_5 становить 34849 грн. Розмір матеріальної шкоди, завданої внаслідок затоплення даної квартири становить 34849 грн.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені нормами статті 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди, протиправну поведінку заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача і вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Для застосування такого заходу відповідальності, як відшкодування шкоди слід встановити наявність у діях винної особи усіх чотирьох елементів складу цивільного правопорушення (протиправної поведінки), ступінь її вини у розумінні статті 1193 ЦК України.

При цьому, встановлення прямого причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоди, та збитками потерпілої сторони є важливим елементом доказування наявності реальних збитків. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність є причиною, а збитки, яких зазнала потерпіла особа, - наслідком такої протиправної поведінки.

Питання про наявність або відсутність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи і шкодою має бути вирішено судом шляхом оцінки усіх фактичних обставин справи.

Така позиція узгоджується з постановою Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі за № 522/22726/15.

Правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг, регулюються Законом України від 24 червня 2004 року № 1875-IV «Про житлово-комунальні послуги» ( у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з абзацом 16 частини першої статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог і нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством.

Відповідно до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій (далі-правила), затверджених Наказом Держжитлокомунгоспу України 17 травня 2005 року № 76 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року за № 927/11207, (чинній на момент виникнення спірних правовідносин), балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом.

Технічне обслуговування житлових будинків включає роботи з контролю за його станом, забезпечення справності, працездатності, наладки і регулювання інженерних систем тощо. Контроль за технічним станом здійснюється шляхом впровадження системи технічного огляду жилих будинків (абзаци третій, четвертий пункту 2 цих Правил).

Відповідно до статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, а згідно зі статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV споживач має право на відшкодування збитків, завданих його майну та/або приміщенню, шкоди, заподіяної його життю чи здоров`ю внаслідок неналежного надання або ненадання житлово-комунальних послуг.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Аналіз здобутих доказів, в їх сувокупності дають підстави вважати, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що залиття квартири АДРЕСА_5 сталося внаслідок протиправної бездіяльності ПП Східний масив, що причиною пошкоджень квартири квартира АДРЕСА_4 стало проникнення рідини крізь огороджувальні конструкції будівлі, а саме: покриття житлового будинку,яке перебувало в незадовільному технічному стані.

Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, та врахувавши обставини, за яких сталося залиття квартири, а також умови укладеного між відповідачами договору, судова колегія дійшла до висновку, що саме з ПП Східний масивпідлягає стягненню на користь позивача сума завданої майнової та моральної шкоди.

Суд першої інстанції, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку. Суд виходив з недоведення позивачем бездіяльності відповідачів та понесення у зв`язку з цим витрат на ремонт квартири.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 квітня 2019 року у справі № 757/3725/15-ц (провадження № 61-12530св18) зроблено висновок, що «по своїй суті зобов`язання про відшкодування майнової шкоди є досить специфічним зобов`язанням, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту, а саме щодо способу та розміру відшкодування. Джерелом визначеності змісту обов`язку особи, що завдала шкоди, може бути: (1) договір особи, що завдала шкоди, з потерпілим, в якому сторони домовилися зокрема, про розмір, спосіб, строки відшкодування шкоди; (2) у випадку, якщо не досягли домовленості, то рішення суду в якому визначається спосіб та розмір відшкодування шкоди

Залишаючи без змін нове судове рішення апеляційного суду про часткове задоволення позову, Верховний Суд у постанові від 13 серпня 2020 року у справі за № 643/14853/16 виходив з того, що залиття квартири сталося внаслідок протиправної бездіяльності КП «Харківські теплові мережі»,як виконавцем послуг з утримання будинків, договору передбачено обов`язок останнього щодо здійснення контролю за технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир, приміщень, утримання в належному технічному стані, здійснення технічного обслуговування та ремонту внутрішньобудинкових мереж, вжиття заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій, отже наявні підстави для покладення відповідальності за завдану позивачу залиттям квартири майнову та моральну шкоду саме на КП «Харківські теплові мережі».

Зазначений висновок узгоджується із висновком, викладеним у постановах Верховного Суду від 12 березня 2020 року у справі № 640/20533/16-ц; від 28 травня 2020 року у справі № 640/419/17, від 01 липня 2020року у справі №2-59/11.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Частиною першою статті 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди.

При визначені розміру компенсації моральної шкоди, суд першої інстанції правильно виходив з того, що внаслідок залиття квартири позивачці порушено її звичайний спосіб життя та душевний стан, пошкодження стелі та стін в квартирі спричинило позивачу суттєві незручності, що в сукупності свідчить про заподіяння їй моральної шкоди. Позивач змушена була із своєю неповнолітньою онучкою проживати в аварійній квартирі, стіни якої покрилися грибком, спори якого знаходились в повітрі квартири, що в свою чергу негативно впливало на стан їхнього здоров`я, онука позивачки почала часто хворіти бронхітами, у позивача підвищився артеріальний тиск. Наведене свідчить про те, що позивач повинна була докладати зусиль для нормалізації свого життя.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Встановивши, що позивачам завдана моральна шкода, суд, з урахуванням вимог розумності та справедливості, обґрунтовано визначив розмір грошової компенсації моральної шкоди у розмірі 5000,00 грн., суд першої інстанції врахував тривалість вимушених змін у житті позивача та її сім`ї, тривале знаходження в стані стресу та зниження якості проживання, небажання відповідача добровільно відшкодувати завдану шкоду, з огляду на те, що позивачем доведено, що вона зазнала душевних страждань у зв`язку з пошкодженням її майна, а саме залиття квартири через незадовільний стан покрівлі, а також доведено наявність причинно-наслідкового зв`язку між бездіяльністю ПП «Східний масив», яка полягала у не проведенні вчасного ремонту покрівлі будинку та наслідками у вигляді пошкодження майна ОСОБА_1 , що потягло за собою душевні страждання позивача, в зв`язку з чим позивачка перебувала на лікуванні.

Така позиція узгоджується з постановою Верховного Суду від 10 січня 2020 року у справі за №499/1732/14-ц.

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції невірно застосував норми матеріального права, не можуть бути підставою для скасування судового рішення, оскільки, суд посилався і на норми Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII та Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій , затверджених Наказом Держжитлокомунгоспу України 17 травня 2005 року № 76 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року за № 927/11207, які були чинними на момент виникнення спірних правовідносин, а окремі пункти, які були внесені в Закон в 2020 році і містяться в рішенні носять загальний характер, жодним чином не впливають на правовідносини, які виникли між сторонами та законність судового рішення.

Також, не заслуговують доводи апелянта про те, що висновок експертизи від 21 грудня 2018 року не може бути взятий до уваги, оскільки не проштамповані всі сторінки, оскільки сам висновок експертизи відповідає обставин та предмету дослідження, виготовлений на підставі ухвали суду від 05 вересня 2018 року про призначення судово-будівельно-технічної експертизи, із залученням спеціалістів спеціалізованого судового-експертного бюро, який має достатній стаж роботи в цій галузі та відповідну кваліфікацію, висновок експертизи та долучені фото-таблиці підписані експертом та скріплені печаткою експерта(т.1 а.с. 145-150).

Інші доводи апеляційної скарги висновку суду першої інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають, а зводяться до незгоди заявника із висновками суду, а також спростовуються встановленими вище обставинами справи, в основному направлені на переоцінку доказів.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, суд першої інстанції, встановивши факт залиття квартир позивачів, причину та розмір завданої шкоди майну позивачів і врахувавши, що житловий будинок, АДРЕСА_5 перебуває на балансі ПП Східний, яке не спростувало належними та допустимими доказами своєї вини у залитті квартир позивача, дійшов обґрунтованого висновку про наявність передбачених законом підстав для часткового задоволення позовних вимог про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої залиттям квартири, розмір майнової шкоди визначений згідно з висновками судової будівельно-технічної експертизи від 21 грудня 2018 року. При цьому, визначаючи розмір моральної шкоди, суд правильно виходив із того, що у результаті винних дій відповідача, позивачці завдано моральну шкоду, оскільки у зв`язку із залиттям квартири вона перенесла моральні переживання і незручності. Визначений судом розмір моральної шкоди відповідає вимогам розумності і справедливості.

Згідно ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає нормам матеріального і процесуального права, висновки суду відповідають обставинам справи, в той час як доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін.

З огляду на висновок про залишення апеляційної скарги без задоволення судові витрати, понесені відповідачем у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, покладаються на нього.

Керуючись ст. ст.367, 368, 375, 381, 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Східний масив» залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 січня 2021 року залишити без змін.

Судові витрати покласти на сторони в межах ними понесених.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складання повного тексту постанови - 12 липня 2021 року.

Головуючий: Сташків Б.І.

Хома М.В.

Судді: Храпак Н.М.