Справа №295/3103/20
25.02.2021 року м. Житомир
Богунський районний суд м. Житомира в складі:
Головуючого судді Чішман Л.М.,
за участю секретаря судового засідання Лайчук В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, за адресою: АДРЕСА_1 ; судові витрати просив стягнути з відповідача. В обгрунтування вимог вказано, що відповідач не проживає в указаній квартирі більше чотирьох років, не сплачує комунальні платежі, не приймає участі в утриманні житла, особистих речей відповідача в квартирі не має та відповідач вказаним житлом не цікавиться. Позивач вказує, що перешкод у користуванні житлом відповідачу не чиниться. Разом з тим, факт реєстрації відповідач порушує право позивача на вільне розпорядження і користування власністю, позбавляє можливості оформити субсидію.
Позивач в судове засідання не з"явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала.
Відповідач в судові засідання не з`являвся, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, судові повістки повернулись на адресу суду з відміткою пошти «Адресат відсутній за вказаною адресою». Відзиву від відповідача не надходило.
Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
З урахуванням наведеного, на підставі положень ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, третьої особи та ухвалити заочне рішення.
Заслухавши представника позивача, свідків, дослідивши та оцінивши зібрані в матеріалах справи докази, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є одноосібним власником квартири АДРЕСА_2 .
Зі змісту позову вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в офіційно зареєстрованому шлюбі не перебували.
Згідно довідки ПП «ЖЕП №1 м. Житомира» від 12.03.2020 року, відомостей відділу моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Житомирській області зареєстроване місце проживання відповідача значиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 11, 15).
Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.
Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.
Відповідно до ч. 2 статті 405 ЦК України визначено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Як роз`яснено у постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 року, вирішення питання про зняття особи з реєстрації обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. ( ст.ст. 71, 72, 116, 156, ЖК УРСР; ст. 405 ЦК України). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши водночас одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщення; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Право на реєстрацію у житловому приміщенні є похідним від наявності права на користування житлом.
Крім того, Верховний Суд України у Постанові від 15.05.2017 року, справа № 734/387/15-ц, зауважив, що «право користування житловим приміщенням може виникати та існувати лише в членів сім`ї власника будинку»; «право відповідачки на користування чужим майном (спірним житловим будинком) підлягає припиненню на вимогу власника цього майна відповідно до положень ч. 2 ст. 406 Цивільного кодексу України».
Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються, зокрема, показаннями свідків.
В судовому засіданні 25.02.2021 року було допитано свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які пояснили, що відповідача ОСОБА_5 протягом останніх трьох років не бачили за місцем проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , при відвідуванні вказаної квартири свідки не бачили чоловічих речей.
Беручи до уваги викладене, оскільки відповідач ОСОБА_2 не проживає в квартирі АДРЕСА_2 понад один рік проте, місце його проживання зареєстроване за указаною адресою, інтересу до указаного житла не проявляє, факт реєстрації місця проживання відповідача у квартирі позивача порушує права власника, суд приходить до висновку про законність позовних вимог та можливість їх задоволення.
Відповідно до ст. 141ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 840,80 грн.
Керуючись ст.ст. 12,77, 81, 141, 142, 280, 259, 263-268, 354 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_2 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 840,80 грн.
Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Богунський районний суд м. Житомира протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Повний текст рішення виготовлено 03.03.2021 року.

Суддя Л.М. Чішман