Миронівський районний суд Київської області
Провадження № 2/371/222/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2021 року м. Миронівка

Миронівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Поліщука А.С.,

при секретарі Овчаренко В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, за правилами загального позовного провадження, цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

На розгляд за підсудністю до Миронівського районного суду Київської області від Подільського районного суду м. Києва надійшла цивільна справа за позовом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Представник позивача в обґрунтування позовних вимог зазначила, що між Публічним акціонерним товариством «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» та ОСОБА_1 13 вересня 2016 року на підставі кредитного договору № 01 видано кредит у сумі 16039,34 грн. Представник позивача просила стягнути суму кредитної заборгованості в сумі 111417,89 гривень та суму судового збору в розмірі 1921 гривню.

В судове засідання сторони не з`явились.

В позовній заяві представник позивача просила справу розглядати у її відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явилася про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі.

Згідно з ст. 223 ЦПК України неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, зважаючи на наступне.

У судовому засіданні встановлено, що 13 вересня 2016 року між Публічним акціонерним товариством «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» та ОСОБА_1 на підставі кредитного договору № 01 видано кредит у сумі 16039,34 грн.

Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк.

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 станом на 17 жовтня 2019 року складає: 111417,89 грн., з яких: 13481,21 грн. - заборгованість за кредитом; 984,11 грн. - заборгованість за процентами; 5615,07 грн. - заборгованість за комісією; 91337,5 грн. - штрафні санкції.

В заяві № 01 від 13 вересня 2016 року про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб зазначено, що вона має новаційний характер і в результаті приєднання до ДКБО дія всіх попередніх карткових рахунків припиняється, що ОСОБА_1 ознайомлений з ДКБО, Тарифами банку та з ними згоден.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. На цю обставину звернула увагу Велика палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 1 статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У заяві від 13 вересня 2016 року № 01 підписаній сторонами, відсутні умови договору про сплату комісії та її визначеного розміру.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути також комісію за порушення зобов`язання.

Кредитний договір та заява про приєднання № 01 від 13 вересня 2016 року не містить конкретних розрахунків загальної вартості кредиту, а саме окремо процентів, комісій чи будь-яких інших платежів.

Так в заяві зазначено, що загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (у т. чи тіло кредиту, відсотки, комісії, інші платежі) становить 111417,89 грн.

Вказана заява не містять підтверджень, яка саме встановлена комісія та її розмір.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови обслуговування рахунків фізичної особи, відсутність у заяві домовленості сторін про сплату комісії, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком публічні пропозиції на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

З огляду на те, що принцип верховенства права передбачає наявність правової визначеності, зокрема і при вирішенні питання щодо необхідності відступу від висновку щодо застосування норми права у подібних відносинах, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 зазначає про відступ від висновку Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладений у раніше прийнятій постанові від 24 вересня 2014 року (провадження № 6-144цс14).

Таким чином в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, з яких би вбачалось, що даним кредитним договором передбачено сплату комісії та неустойки за порушення строку повернення одержаних коштів .

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як вбачається з виписки з рахунку ОСОБА_1 із зазначенням суми заборгованості та строків погашення з відміткою про непогашення заборгованості за Кредитним договором № 01 від 13 вересня 2016 року станом на 17 жовтня 2019 року заборгованість перед Акціонерним товариством «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИМ БАНК» за Кредитним договором № 01 складає 111417,89 грн., у тому числі:

-прострочена заборгованість за сумою кредиту в розмірі становить 12684,06 грн.;

-прострочена заборгованість за комісією в розмірі становить 5389,35 грн.;

-прострочена заборгованість за процентами в розмірі становить 979,68 грн.;

-строкова заборгованість за сумою кредиту в розмірі становить 797,15 грн.;

-строкова заборгованість за комісією в розмірі становить 225,72 грн.;

-строкова заборгованість за процентами в розмірі становить 4,43 грн.;

-неустойка за порушення зобов`язань по кредиту в розмірі становить 91337,5 грн. та суми плати, що здійснена Стягувачем за вчинення виконавчого напису.

Також АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИМ БАНК» повідомляє, що заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 01 від 13 вересня 2016 року не погашена (а.с. 26).

Як вже встановлено судом, умовами кредитного договору, укладеного сторонами, не передбачено сплати комісії, її розміру, суми, періодичності сплати.

Заборгованість за комісією та штрафними санкціями сплата яких не передбачена кредитним договором, банком відповідачу нарахована безпідставно.

Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України позивач не пред`явив.

На підставі викладеного, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, суд дійшов до висновку про необхідність часткового задоволення позову, а саме в частині заборгованості за кредитом та суму заборгованості за процентами.

Таким чином, з відповідача належить стягнути суму заборгованості за кредитом в розмірі 13481,21 грн. та суму заборгованості за процентами в розмірі 984,11 грн.

Судовий збір, сплачений позивачем у розмірі 1921 гривня, що відповідно до положень Закону України «Про судовий збір» є мінімальним розміром за подання позову майнового характеру юридичною особою та достатнім у цій справі, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в силу ст. 141 ЦПК України.

Загальна сума, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 16386 гривень 32 копійки (14465,32 + 1921 гривні).

На підставі викладеного, ст. ст. 14, 525, 526, 527, 530, 610 - 612, 629, 634, 1048, 1049, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, керуючись ст. ст. 4, 10, 76-81, 141, 128, 223, 247, 280 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

1.Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 виданий Міським відділом № 2 Білоцерківського МУГУ МВС України в Київській області від 07 травня 1996 року, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» (; вул. Андріївська, буд. 4, м. Київ, 04070) заборгованість у сумі 14465,32 грн. (чотирнадцять тисяч чотириста шістдесят п`ять гривень тридцять дві копійки).

3.У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 виданий Міським відділом № 2 Білоцерківського МУГУ МВС України в Київській області від 07 травня 1996 року, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» (; вул. Андріївська, буд. 4, м. Київ, 04070) судові витрати в розмірі 1921 гривню (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну гривню) 00 копійок.

5.Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Миронівський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

6.Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Суддя підпис А.С. Поліщук

ЗГІДНО З ОРИГІНАЛОМ

Суддя А.С. Поліщук