Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №338/1215/20

10 березня 2021 року селище Богородчани

Богородчанський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючої - судді Круль І.В.

з участю секретаря с/з Дроздюк І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Богородчани в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 05 квітня 2011 року. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до укладеного договору відповідачу було відкрито кредитний рахунок та видано кредитну картку. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п. 2.1.2.3, 2.1.2.4 договору, на підставі яких відповідач при укладанні договору дала свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Власник картрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобов`язалася здійснювати погашення кредиту та процентів внесенням коштів на кредитний рахунок у розмірі не менше мінімального обов`язкового платежу.

У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості станом на 21 вересня 2020 року у ОСОБА_1 виникла заборгованість - 12363,33 грн, яка складається з наступного: 9408,89 грн - заборгованість за тілом кредиту; в т.ч. 0,00 грн заборгованість за поточним тілом кредиту; 9408,89 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн - заборгованість за нарахованими відсотками; 2904,44 грн - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; 50,00 грн - нарахована пеня; 0,00 грн - нараховано комісії. Просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 12363,33 грн та 2102,00 грн судового збору.

Ухвалою від 02 листопада 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. В матеріалах справи наявне письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку. В наданому суду відзиві на позов вказала, що заявлений до неї позов є безпідставним та необґрунтованим, докази, на які посилається позивач, є неналежними, так як наявна в них інформація є суперечливою. Розрахунок заборгованості, долучений позивачем до позовної заяви, є некоректним та не відображає реальної суми заборгованості, не відображає суми, яку фактично отримав в борг позичальник; відображені в розрахунку відсотки та пеня нараховані незаконно, оскільки в заяві позичальника від 05.04.2011 р. процентна ставка не зазначена і відсутня умова про відповідальність боржника у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання; Умови та Правила надання банківських послуг у ПриватБанку, опубліковані на офіційному сайті банку нею не підписувалися. Просить відмовити в задоволенні позову.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності та взаємозв`язку, встановивши наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.

Частинами 1, 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У ч.ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Статтею 1054 ЦК України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту.

Виходячи з вимог статей 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Стаття 610 ЦК України визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

З долучених до матеріалів справи документів вбачається, що АТ КБ «ПриватБанк» є правонаступником ПАТ КБ «ПриватБанк».

В судовому засіданні встановлено, що 05 квітня 2011 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву № б/н про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с.17), яка не містить даних про суму кредитного ліміту та процентів за користування кредитними коштами.

На підставі вказаної анкети-заяви відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Згідно з довідкою про зміну кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 (договір б/н) кредитний ліміт карткового рахунку неодноразово змінювався (а.с.15).

Дані про номери карток, дату їх відкриття та термін дії, отриманих ОСОБА_1 , містяться у довідці, долученій АТ КБ «ПриватБанк» до позовної заяви, згідно з якою останню картку відповідач отримала 11.12.2017 р. з терміном дії 05/21 (а.с.16).

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач користувалася картковим рахунком та кредитними коштами, сума заборгованості позичальника відображена у наданих банком розрахунках, відповідно до яких заборгованість за тілом кредиту становить 9408,89 грн - заборгованість за тілом кредиту; в т.ч. 0,00 грн заборгованість за поточним тілом кредиту; 9408,89 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту (а.с. 8-13).

Враховуючи те, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, банк вправі вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів - тіла кредиту (правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17).

Так як фактично кредитні кошти згідно зазначеного обсягу кредитних зобов`язань позичальником отримано, що свідчить про погодження ним дій банку щодо умов кредитування в цій частині, суд вважає підставними позовні вимоги про стягнення суми заборгованості за тілом кредиту в розмірі 9408,89 грн, тому в цій частині позовні вимоги слід задоволити.

Що стосується позовних вимог в іншій частині, то суд приходить до переконання, що вони не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Встановлено, що банк заявляє вимогу про стягнення з відповідача 2904,44грн - заборгованості за простроченими відсотками та 50,00 грн нарахованої пені.

При цьому позивач, з посиланням на положення ч. 1 ст. 634 ЦК України, зазначає, що сторони керувалися при укладенні договору даною нормою, яка передбачає, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

З такою позицією позивача суд не погоджується.

У правовому висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17) вказано про неможливість застосування до вказаних правовідносин правил ч. 1 ст. 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про умови кредитування та відповідальність за порушення грошового зобов`язання, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Пересічний споживач банківських послуг, з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов і правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил, тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», в редакції, яка діяла на час укладення договору, щодо повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

В анкеті-заяві позичальника від 05 квітня 2011 року, підписаній сторонами, процентна ставка (відсотки) не зазначені, а також відсутні умови договору про встановлення відповідальності у виді неустойки (пені, штрафу) за порушення зобов`язання (а.с.17).

Також не можна вважати частиною укладеного сторонами кредитного договору Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с.18), який містить умови щодо карток «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна Contract», «Універсальна Gold», і на якому відсутній підпис відповідача, тому відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді умови договору щодо сплати відсотків та пені, оскільки невідомо, який саме тариф собі обрала і на який погодилася відповідач і якою карткою користувалася.

Позивач хоча і долучає довідку з інформацією про надані кредитні картки відповідачу, однак в ній відсутні дані про те, якими саме ці картки були і відповідно яким тарифом ОСОБА_1 користувалася.

Роздруківка із сайту позивача та посилання на нього належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, про що зазначено в постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15).

Матеріали справи не містять підтверджень, що саме з наданим суду витягом з Умов та витягом з Тарифів відповідач ознайомилася, розуміла та погодилася, підписуючи анкету-заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку.

За таких обставин відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з ОСОБА_1 позивач повідомив споживача про умови кредитування та узгодив зі споживачем саме ті умови, які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

З урахуванням викладеного позовна вимога про стягнення з відповідача 2904,44грн - заборгованості за простроченими відсотками та 50,00 грн нарахованої пені задоволенню не підлягає.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки суд дійшов висновку про стягнення з ОСОБА_1 на користь банку заборгованості за кредитом в розмірі 9408,89 грн, що становить 76,10 % позовних вимог, з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що становить 1599,62 грн (9408,89 грн/12363,33 грн х 100%=76,10%; 2102,00 грн х 76,10% =1599,62 грн).

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 526, 527, 530, 1054 ЦК України, ст.ст. 81, 141, 258, 259, 263-265, 279 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позов акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Богородчанським РВ УМВС України в Івано-Франківській області 31 травня 2007 року, на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», (на розрахунковий рахунок № НОМЕР_3 , МФО 305299) 9408,89 грн заборгованості за тілом кредиту за кредитним договором № б/н від 05 квітня 2011 року (розмір заборгованості станом на 21 вересня 2020 року) та 1599,62 грн судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуюча І.В. Круль