Справа № 521/5158/21
Провадження №2/522/6534/21
У Х В А Л А

12 липня 2021 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду міста Одеси Ковтун Ю.І., дослідивши заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Гранкіної Анни Володимирівни про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору позики частково недійсним,

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси з Малиновського районного суду міста Одеси надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору позики частково недійсним, в якому позивач просить: визнати договір позики, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 19.03.2014 посвідчений Іллічовою Н.А., приватним нотаріусом Одеського міського округу, за реєстровим № 1213 недійсним у частині заборгованості 36821,69 (тридцять шість тисяч вісімсот двадцять один долар США 69 центів); визнати суму заборгованості за договором позики укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 19.03.2014, посвідченого Іллічовою Н.А., приватним нотаріусом Одеського міського округу, за реєстровим № 1213 у розмірі 57228,31 (п`ятдесят сім тисяч двісті двадцять вісім доларів США 31 цент).

Ухвалою суду від 07.07.2021 року відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Разом з позовною заявою до суду надійшла заява про забезпечення позову, в якій представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Гранкіна А.В. просить суд: заборонити до закінчення розгляду справи по суті державним реєстраторам будь-яких органів (місцевого самоврядування, виконавчих комітетів, місцевих державних адміністрацій, акредитованих підприємств, Міністерства юстиції України), а також нотаріусам та особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, які мають відповідні повноваження щодо вчинення реєстраційних дій, вчиняти реєстраційні дії стосовно квартири АДРЕСА_1 , що складається в цілому з п`яти житлових кімнат та підсобних приміщень, загальною площею 167,9 кв.м., житлова площа - 99,0 кв.м.; заборонити до закінчення розгляду справи по суті відповідачу - ОСОБА_4 вчиняти будь-які дії щодо набуття у свою власність квартири АДРЕСА_1 (набуттям права власності на предмет іпотеки), шляхом державної реєстрації права власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, або шляхом продажу вищевказаної квартири від свого імені будь-якій особі.

Заяву обґрунтовано тим, що після смерті чоловіка до позивача стала звертатись відповідач з вимогою про повернення боргу за договором позики до 05.04.2021 року, а у випадку відмови вимагала звільнити квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Вважає, що відповідач може вчинити дії щодо спірної квартири, які призведуть до набуття ОСОБА_2 її у власність або продажу вищевказаної квартири від свого імені будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу. У разі задоволення позовних вимог ОСОБА_1 вона знову буде змушена звернутися до суду з новою позовною заявою про визнання будь-яких договорів, укладених відповідачем щодо відчуження вказаної квартири недійсними або про оскарження набуття відповідачем права власності на квартиру.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, матеріали позовної заяви у межах вирішення зазначеної заяви позивача, судом встановлено наступне.

Згідно з ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.1-2 ст.150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Виходячи з вказаних норм, підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Заходи забезпечення позову мають застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

При вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд насамперед має дослідити, чи існує небезпека ускладнення можливості виконання рішення суду, чи є така небезпека реальною, та чи співмірні запропоновані заходи забезпечення позову позовним вимогам. При цьому єдиною передбаченою законом підставою для застосування заходів забезпечення позову є ризик ускладнення виконання або неможливості виконання рішення суду у справі.

Предметом позову у даній справі є визнання договору позики частково недійсним. У випадку задоволення позову рішення суду не підлягатиме примусовому виконанню, а тому не забезпечення позову в обраний спосіб не ускладнить та не зробить неможливим виконання рішення суду. Отже, такий захід забезпечення позову не відповідає змісту порушеного, на думку позивача, права, та не є співмірним із заявленими вимогами в цій справі.

Окрім того, суд вважає, що у даному випадку, навіть задоволення позовних вимог та визнання договору позики в частині недійсним, не може ускладнити поновлення оспорюваних прав позивача, оскільки поновлення таких оспорюваних прав стосується лише предмету даного позову, а не будь яких інших прав, навіть якщо ці права будуть похідними від порушених прав за яким позивач звернувся до суду.

Вказану позицію висловлював і Верховний Суд у постанові від 24.02.2021 р. у справі №755/5333/20.

Таким чином, в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст.149-154, 260, 261, 353 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Гранкіної Анни Володимирівни про забезпечення позову, відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд міста Одеси протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу було подано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ю.І.Ковтун