Справа №522/2690/20
Провадження №2/522/2934/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2021 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді - Домусчі Л.В.,

за участі секретаря судового засідання Лисенко А.О.,

розглянувши у судового засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Місто Банк» про стягнення банківського вкладу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ПАТ «Місто Банк» та просив суд стягнути з банку на його користь суму депозитного вкладу за договором №GB_KM/0755/EUR від 10.05.2017 року у розмірі 6140,00 EUR (Шість тисяч сто сорок євро 00 центів) та нараховані проценти.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 посилався, що 10.05.2017 року він звернувся до Краматорського відділення ПАТ «МІСТО БАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Договір банківського вкладу (депозиту) фізичної особи в євро без права поповнення з виплатою відсотків в кінці строку без права дострокового повернення №GB_KM/0755/EUR від 10.05.2017 року, згідно якого передав грошові кошти у сумі 5601,00 EUR (П`ять тисяч шістсот один євро 00 центів) на зберігання з 10 травня 2017 року до 11 травня 2018 року.

Позивач зазначає, що 11.05.2018 року він повторно звернувся до Краматорського відділення ПАТ «МІСТО БАНК» з метою укладання Додаткової угоду №1 до Договору банківського вкладу (депозиту) фізичної особи в євро без права поповнення з виплатою відсотків в кінці строку без права дострокового повернення №GB_KM/0755/EUR від 10.05.2017 року відповідно до якого сума вкладу з 11.05.2018 року становить 6140 EUR (Шість тисяч сто сорок євро 00 центів)., за яким продовжив строк зберігання вкладу до 15 травня 2019 року.

15 травня 2019 року позивач звернувся до Краматорського відділення ПАТ «МІСТО БАНК» з вимогою повернення суми вкладу та нарахованих відсотків за вкладом, проте йому було відмовлено співробітником банку та причину відмови не пояснено. Після чого він неодноразово звертався до Краматорського відділення Акціонерного товариства «Місто Банк», але кожен раз йому відмовляли в поверненні вкладу. ПАТ «МІСТО БАНК» зазначає, що за результатами перевірки встановлено, що вказані у заяві договори №GB_KM/0755/EUR від 10.05.2017 року, Додаткової угоду №1 від 11.05.2018 року в облікових системах Банку відсутні банківські вклади за вказаними чи будь-якими іншими договорами банківських вкладів на ім`я ОСОБА_1 , грошові кошти до каси Банку, не надходили, касові документи відсутні.

Позивач вважає вищевказану відмову безпідставною, оскільки при укладенні - договорів сторонами дотримано письмову форму, а відсутність реєстрації договору в системі обліку банку та, відповідно не зарахування коштів до каси, на що посилався відповідач в своєму листі, не може бути підставою для відмови у поверненні коштів, а є лише констатацією факту невиконання працівниками банку своїх обов`язків і не може спростовувати факт укладення договору.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями року цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Місто Банк» про стягнення суми банківського вкладу, розподілена судді Домусчі Л.В. для розгляду.

Ухвалою суду від 24 лютого 2020 року справу прийнято суддею до свого провадження в загальному позовному порядку та призначено підготовче засідання на 13 квітня 2020 року.

Через неявку сторін 13.04.2020 року розгляд справи відкладено на 25.05.2020 року.

Від представника відповідача 22.05.2020 року до суду надійшов відзив на позов (а.с.28-43), згідно якого посилався на те, що позивач спірний договір №GB_KM/0755/EUR від 10.05.2017 року на суму 5601 Євро не підписував, а договір містить вочевидь підроблений підпис позивача, так само як і додаткова угода №1 від 11.05.2018 року. Вказував, що за меморіальним ордером від 10.05.2017 року позивач гроші в банк не вносив та меморіальний ордер є підробленим.

Розгляд справи 25.05.2020 року був відкладений на 14.07.2020 року із наданням стороні позивача часу на ознайомлення з відзивом та подання відповіді на відзив протягом 15 днів.

Відповідь на відзив було подано позивачем 13.07.2020 року (а.с.50-61).

У підготовчому засіданні 14.07.2020 року була присутня представник позивача ОСОБА_2 , яка у присутності представника відповідача, надала для огляду суду оригінали документів: договір банківського вкладу від 10.05.2017 року, додаткову угоду від 11.05.2018 року, меморіальний ордер від 10.05.2017 року, заяву на видачу готівки від 10.05.2017 року, заяву на видачу готівки від 11.05.2017 року зняття з допиту за договором від 17.08.2015 року.

Розгляд справи був відкладений на 15.07.2020 року для виклику самого позивача.

До суду 22.07.2020 року позивач надав до суду відповідь на відзив на позов (а.с.73), згідно якого наполягав на задоволенні позовних вимог.

До суду 22.07.2020 року надійшло клопотання представника банку про призначення по справі судову почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставити наступні питання:

- чи належить підпис ОСОБА_1 на Договорі банківського вкладу (депозиту) фізичної особи в євро без права поповнення з виплатою відсотків у кінці строки без права дострокового повернення №GB_KM/0755/EUR від 10.05.2017 року на суму 6501, 00 євро;

- чи належить підпис ОСОБА_1 на Додатковій угоді №1 від 11.05.2018 року до Договору банківського вкладу (депозиту) фізичної особи в євро без права поповнення з виплатою відсотків у кінці строки без права дострокового повернення №GB_KM/0755/EUR від 10.05.2017р. на суму 6501, 00 євро;

Сторони у підготовче засіданні 22.07.2020 року не з`явились, були сповіщені про час та місце розгляду справи належним чином.

Від представника відповідача до суду надійшла заява, згідно якої подане клопотання про призначення експертизи підтримала та просили задовольнити, розглянувши за її відсутності.

Також до суду надійшли заява від представника позивача, згідно якої питання щодо призначення експертизи також просила розглядати за її відсутності, та заява від позивача, згідно якої просив справу розглянути за його відсутності та стверджував про справжність його підписів на документах.

Також за клопотанням представника позивача 22.07.2020 року до матеріалів справи було подано оригінали наступних кредитних договорів:

- договір банківського вкладу (депозиту) фізичної особи в євро з правом поповнення з виплатою відсотків щомісячно з правом дострокового повернення «Гнучкий» №DO/2043/EUR від 17.08.2015 року;

- договір банківського вкладу (депозиту) фізичної особи в євро без права поповнення з виплатою відсотків в кінці строку без права дострокового повернення №DO/2056/EUR від 01.09.2015 року;

- договір банківського вкладу (депозиту) фізичної особи в євро без права поповнення з виплатою відсотків в кінці строку без права дострокового повернення №DO/2214/EUR від 19.02.2016 року;

- договір банківського вкладу (депозиту) фізичної особи в євро без права поповнення з виплатою відсотків в кінці строку без права дострокового повернення №DO/2231/EUR від 09.03.2016 року;

- договір-анкета про відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи та надання у використання спеціального платіжного засобу №ДК 22691/Ф16 від 05.04.2016 року;

- договір банківського вкладу (депозиту) фізичної особи в євро без права поповнення з виплатою відсотків в кінці строку без права дострокового повернення №КМ_/0730/EUR від 09.11.2016 року;

- договір банківського вкладу (депозиту) фізичної особи в євро без права поповнення з виплатою відсотків в кінці строку без права дострокового повернення № GB_KM/0755/EUR від 10.05.2017 року;

- додаткова угода №1 від 11.05.2018 року по Договору банківського вкладу (депозиту) фізичної особи в євро без права поповнення з виплатою відсотків в кінці строку без права дострокового повернення № GB_KM/0755/EUR від 10.05.2017 року.

- меморіальний ордер №ВН_215 від 10.05.2017 року в сумі 5601,00 євро;

- заява на видачу готівки №30891 ВИДАТ від 10.05.2017 року на суму 255 євро;

- заява на видачу готівки №37242ВИДАТ від 11.05.2018 року на суму 300 євро;.

Також, судом відібрані у позивача експериментальні зразки підпису на 9 арк..

Ухвалою суду від 24.07.2020 року по справі за клопотанням відповідача було призначено судову почеркознавчу експертизу, на час проведення якої провадження по справі було зупинено.

До суду 21.12.2020 року з Одеського науково-дослідному інституту судових експертиз (ОНДІСЕ) надійшли матеріали цивільної справи №522/2690/20 разом з Висновком експерта№20-5048 судово-почеркознавчої експертизи за матеріалами справи №522/2690/20, складеним 16.12.2020 року (а.с.85-92). Висновком експерта встановлено, що підписи від імені ОСОБА_1 у Договорі банківського вкладу виконані самим ОСОБА_1 .

Справу отримано суддею 22.12.2020 року.

Ухвалою суду від 28.12.2020 року поновлено провадження по справі та призначено до підготовчого засідання на 25.01.2021 року.

У підготовче засідання 25.01.2021р. ОСОБА_1 не з`явився, представник адв. ОСОБА_2 через канцелярію суду надала заяву щодо розгляду справи за відсутністю сторони позивача. Також просила закрити підготовче засідання по справі та призначення її до розгляду по суті.

Представник АТ «Місто Банк» у підготовче засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Заяв щодо розгляду справи за його відсутністю суду не надав.

Стороною відповідачів заяв, клопотань та відзиву на позов суду не було надано.

Ухвалою суду від 25.01.2021 року підготовче засідання по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Місто Банк» про стягнення банківського вкладу закрито та призначено до судового розгляду по суті на 28.04.2021 року.

Через неявку сторін , розгляд справи 28.04.2021 року було відкладено на 30.06.2021 року.

У судовому засіданні 30.06.2021 року була присутня представник позивача адв. Небеська М.С, яка позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, посилаючись на те, що позивач 10.05.2017 року уклав із банком договір банківського вкладу (депозиту) фізичної особи в євро та в подальшому в 2018 році було укладено додаткову угоду, згідно якої продовжено строк дії депозиту на один рік. Вказував, що в 2019 році звертались до Краматорського відділення банку з приводу повернення депозиту, проте безпідставно було відмовлено, а тому вимушені звернутись до суду з дійсним позовом. Зазначив, що розрахувати проценти не змогли, оскільки була відсутня у них документація.

Також з`явився представник відповідача ОСОБА_3 , яка заперечувала проти вимог та просила відмовити, посилаючись на те, що договір банківського вкладу є підробленим та його не існує взагалі. Вважають наданий позивачем договір фіктивним, за цим фактом відкрито кримінальне провадження.

По справі було оголошено перерву до 08.07.2021 року.

У судовому засіданні 08.07.2021 року були присутні: представник позивача - адв. ОСОБА_4 , який позов підтримав та просив задовольнити, та представник відповідача ОСОБА_3 , яка позовні вимоги не визнала та просила відмовити у його задоволенні.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 , підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, 10.05.2017 року Позивач звернувся до Краматорського відділення ПАТ «МІСТО БАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Договір банківського вкладу (депозиту) фізичної особи в євро без права поповнення з виплатою відсотків в кінці строку без права дострокового повернення №GB_KM/0755/EUR від 10.05.2017 року, згідно якого передав грошові кошти у сумі 5601,00 EUR (П`ять тисяч шістсот один євро 00 центів) на зберігання з 10 травня 2017 року до 11 травня 2018 року.

11.05.2018 року позивач повторно звернувся до Краматорського відділення ПАТ «МІСТО БАНК» з метою укладання Додаткової угоду №1 до Договору банківського вкладу (депозиту) фізичної особи в євро без права поповнення з виплатою відсотків в кінці строку без права дострокового повернення №GB_KM/0755/EUR від 10.05.2017 року відповідно до якого сума вкладу з 11.05.2018 року становить 6140 EUR (Шість тисяч сто сорок євро 00 центів)., за яким продовжив строк зберігання вкладу до 15 травня 2019 року.

15 травня 2019 року позивач звернувся до Краматорського відділення ПАТ «МІСТО БАНК» з вимогою повернення суми вкладу та нарахованих відсотків за вкладом. Проте, позивачу було відмовлено співробітником банку та причину відмови не пояснено.

До теперішнього часу в досудовому порядку кошти позивачу не повернуто.

У відповідності до ч. 2 ст. 638 Цивільного кодексу України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до частини першої 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається в письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Пунктом 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 3 грудня 2003 року № 516 передбачено, що залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Пунктом 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 1 червня 2011 року № 174 передбачено, що банк (філія, відділення) зобов`язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп «вечірні» чи «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

Виходячи з положень статті 1059 ЦК України, п. 1.4. Положення, п. 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції, Верховний Суд України висловив правову позицію у справі № 6-352цс16, згідно якої письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. При цьому квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі.

Договір банківського вкладу має своїм наслідком ту обставину, що готівкові гроші вкладника передаються останнім у власність банку, а безготівкові гроші - в повне розпорядження банку. Відповідні дії вкладника є необхідною умовою виникнення зобов`язання за договором банківського вкладу, згідно з яким на боці вкладника з`являється право вимагати від банку видачі суми вкладу і виплати відсотків на неї, а на стороні банку - відповідний обов`язок. З договору банківського вкладу, укладення якого обумовлено передачею коштів вкладника у власність банку, можуть виникнути лише зобов`язальні правовідносини за участю вкладника (кредитора) і банку (боржника).

Правова позиція щодо належного способу захисту вкладника банку у разі викрадення вкладу працівником банку викладена у постанові Верховного Суду України № 6-352цс16 від 06.04.2016 року, відповідно до якого після того, як вкладник на підставі договору банківського вкладу передав гроші уповноваженій особі банку, власником грошей став банк, а тому в разі їх викрадення шкоду завдано банку, а не вкладнику. Вкладник повинен вимагати від банку не відшкодування шкоди, а виконання обов`язку за договором банківського вкладу - повернення суми вкладу та процентів за користування ним.

Договір банківського вкладу має своїм наслідком ту обставину, що готівкові гроші вкладника передаються останнім у власність банку, а безготівкові гроші - в повне розпорядження банку. Відповідні дії вкладника є необхідною умовою виникнення зобов`язання за договором банківського вкладу, згідно з яким на боці вкладника з`являється право вимагати від банку видачі суми вкладу і виплати відсотків на неї, а на стороні банку - відповідний обов`язок. З договору банківського вкладу, укладення якого обумовлено передачею коштів вкладника у власність банку, можуть виникнути лише зобов`язальні правовідносини за участю вкладника (кредитора) і банку (боржника).

Суд не приймає до уваги посилання представника відповідача про нікчемність правочину, оскільки договори банківського вкладу підписані уповноваженою на той час особою.

Із змісту вищевказаних договорів банківського вкладу не вбачається обов`язку вкладника перевіряти обставини щодо реєстрації договору у системі обліку банку, як і не передбачено перевірку законності дій особи, в тому числі коло його повноважень, належність довіреності на вчинення від імені банку правочину, чинність такої довіреності та ін., що у свою чергу може вплинути на правові наслідки правочину, що укладається. Таких обов`язків вкладника не визначено ні Договором, ні законом.

Саме на відповідальній особі банку лежить обов`язок по видачі вкладнику примірника договору, як документу, що підтверджує реальність правочину і інших документів, в тому числі з врахуванням Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземній валютах, на які посилається представник відповідача у своїх запереченнях і які розроблені і обов`язкові до виконання саме працівниками банківських установ.

Крім того, посилання представника відповідача на те, що кошти від позивача за зазначеним Договором до каси банку не надходили і рахунок по названому вище депозитному договору не відкривався не спростовують факту передачі позивачем у розпорядження банку коштів через уповноваженого працівника банку, а проведення реєстрації Договору в автоматизованій банківській системі та проведення по касі коштів чи проведення безготівкової операції та відкриття рахунків, як і перевірка надходження коштів на відповідний визначений у Договорі рахунок є обов`язком працівників банку і не може залежати від волі чи дій вкладника.

Отже, з огляду на зазначені обставини, суд вважає доведеним факт укладання між позивачем та ПАТ «Місто Банк» договорів №GB_KM/0755/EUR від 10.05.2017 року, Додаткової угоду №1 від 11.05.2018 року, оскільки аналіз вищенаведених письмових доказів дає підстави вважати, що зміст зазначених договорів зафіксований у відповідних документах, які скріплені підписами сторін, при чому від імені банку договір підписаний правомочною особою.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків стаття 11 ЦК України визначає договори та інші правочини. Виконання зобов`язання полягає у вчиненні або утриманні від вчинення дій, які складають його об`єкт.

За загальним правилом, визначеним у ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо боржник не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, за правилами ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив.

Відповідно до положень ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

В силу ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ч. 2 ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов`язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Згідно із ст. ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що відповідачем порушено умови договору банківського строкового вкладу, у зв`язку з чим у позивача виникло право вимоги до відповідача щодо стягнення суми вкладу та відсотків, що передбачені вищевказаним договором.

Заборгованість за договором банківського вкладу №GB_KM/0755/EUR від 10.05.2017 року становить 6140,00 EUR (Шість тисяч сто сорок євро 00 центів) сума депозитного вкладу.

Аналіз правових норм та умов договорів дає підстави для висновку про те, що відповідно до статті 598 ЦК України зобов`язання банку в розмірі та на умовах, визначених договором банківського вкладу (депозиту), припинилися у строк, установлений цим договором.

Однак закінчення строку дії договору в разі невиконання зобов`язань не припиняє зобов`язальних правовідносин, а трансформує їх в охоронні, що містять обов`язок відшкодувати заподіяні збитки, встановлені договором чи законом.

При цьому згідно із частиною другою статті 1070 ЦК України проценти за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором, - у розмірі, що звичайно сплачується банком за вкладом на вимогу.

Договір банківського вкладу не містить визначеного розміру процентної ставки за користування грошовим вкладом у разі неналежного виконання зобов`язань за договором після закінчення терміну його дії, тому проценти за користування грошовими коштами позивача підлягають стягненню у розмірі за вкладом на вимогу.

Саме такі висновки щодо застосування зазначених норм права висловив Верховний Суд України в постанові від 11 листопада 2015 року (№ 6-1891цс15) та постанові від 27 квітня 2016 року (№ 6-302цс16).

Проте, оскільки позивачем не визначено та не надано розрахунок процентів за користування вкладом та період , а визначення предмету позову відноситься до обов`язків самого відповідача, суд вбачає, що позбавлений можливості визначити розмір відсотків, а відповідач у свою чергу висловити заперечення у разі не згоди із нарахованою сумою.

З огляду на викладене, зважаючи на те, що вимоги позивача в частині стягнення відсотків є неконкретизованими, останні задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 2 ст. 533 ЦК України якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Пунктом 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснено, що оскільки згідно з ч. 1 ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня, то при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні (з наведенням розрахунків з переведенням іноземної валюти, яка була предметом позики, в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення).

При цьому особа наділена правом самостійно обирати коло доказів, на які вона посилається і які подає до суду, виходячи із своєї процесуальної заінтересованості та позиції у справі. При цьому на думку суду посилання представника відповідача на матеріали досудового розслідування в рамках кримінального провадження, яке не передано до суду і за яким відсутній вирок, суд вважає неналежним доказом та не бере їх до уваги.

Отже, з огляду на викладене, оскільки стороною відповідача не спростовано дійсність даного договору банківського вкладу, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 в частині стягнення з банку на його користь суми депозитного вкладу у розмірі 6140, 00 EUR (шість тисяч сто сорок Євро).

Відповідно до ст. 1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави

Після всебічного, повного дослідження, оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст..1, 3, 15, 16, 509, 526-530, 626-629, 631, 638-639, 1058-1060, 1066, 1074 ЦК України, Законом України «Про банки і банківську діяльність», Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», ст.ст.2, 4, 12, 13, 27, 43, 64, 76, 81, 89, 95, 133, 141, 150, 223, 247, 258-259, 263-265, 268, 354 ЦПК України; суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Місто Банк» про стягнення банківського вкладу задовольнити частково.

Стягнути із Публічного акціонерного товариства «Місто банк» (, місцезнаходження м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, 11) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації АДРЕСА_1 ) суму банківського вкладу за договором №GB_KM/0755/EUR від 10.05.2017 року про банківський вклад (депозит) у сумі 6140, 00 EUR (шість тисяч сто сорок Євро).

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний тест рішення виготовлено 13.07.2021 року.

Суддя: Домусчі Л.В.