Номер провадження: 22-ц/813/1330/21
Головуючий у першій інстанції Кисельов В. К.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.07.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Громіка Р.Д.,

суддів Драгомерецького М.М., Дришлюка А.І.,

за участю секретаря Сіваченко Д.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 11 липня 2019 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

1. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог.

Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступні обставини. Так між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» ( з 21.12.2009 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»), (надалі - Позивач) та ОСОБА_1 , укладено договір про надання споживчого кредиту №0 від 13.07.2006 року (надалі - кредитний договір). Копія кредитного договору як доказ надається.

Відповідно до умов кредитного договору Позивач надав ОСОБА_1 (надалі «Відповідач») кредит (грошові кошти) у сумі 28660.00 швейцарських франків шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок відповідача, а відповідач зобов`язався щомісячно повертати кредит у повному обсязі в терміни, встановлені графіком погашення кредиту, але у будь - якому випадку повернути кредит у повному обсязі не пізніше 13.07.2027 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту (п.п.1.1, 1.2. кредитного договору).

За користування кредитними коштами протягом перших 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, ОСОБА_1 зобов`язався сплатити проценти у розмірі 8.99% річних. По закінченню цього терміну та кожного наступного місяця кредитування процентна ставка підлягає перегляді відповідно до умов п.9.2 кредитного договору, (п. 1.3.1, п.1.3.2 кредитного договору). Процентів нараховуються на суму кредитних коштів, фактично наданих банком позичальнику, за період з моменту фактичного надання коштів до повернення останнім коштів у власність банку, та сплачуються у порядку встановленому договором, (п. 1.3. кредитного договору).

Згідно з п.7.1. кредитного договору у випадку порушення термінів повернення кредиту та/або процентів за кредит Відповідач сплачує Позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченої заборгованості, розрахованої за кожен день прострочення платежу, рахуючи 32 календарного дня.

У випадку порушення відповідачем 1 термінів повернення кредиту та/або термінів сплат плати за кредит строком більше ніж на один місяць відповідач має право змінити термін погашення кредиту та плати за кредит ( п. 5.5 кредитного договору).

Всупереч умов Кредитного договору ОСОБА_1 не здійснює своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по процентам протягом тривалого часу ( з січня 2015 року), чим суттєво порушує взяті на себе договірні зобов`язання.

Позивач направив відповідачу вимогу про необхідність усунення порушень договору, яке він отримав, але заборгованість не погашена.

Станом на 10.08.2016 року заборгованість за кредитним договором №0 від 13.07.2006 року складає: 14622.35 шв.франків-заборгованість за кредитом, 2223.83 шв.франків - заборгованість за процентами, у тому числі прострочена заборгованість у розмірі 2110.63 шв.франка за строк з 01.01.2015 року по 31.07.2016 року, 14644 гривні 37 копійок - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за строк з 11.08.2015 року по 10.08.2016 року.

Вищевказану заборгованість позивач просить стягнути з відповідача у повному обсязі.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 11 липня 2019 року позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнено з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором №0 від 13.07.2006 року заборгованість за основним кредитом у розмірі 14622,35 швейцарських франків; заборгованість про процентах за період з 01.01.2015р. по 31.07.2016р. у розмірі 2223.83 швейцарських франків; пеню за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за період з 11.08.2015р. по 10.08.2016р. у розмірі 14644 гривень 37 копійок; судовий збір у розмірі 6594 гривні 06 копійок.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовної заяви відмовити, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що з тексту оскаржуваного рішення справа була розглянута в порядку спрощеного провадження, однак віднести її до малозначних справ або справ незначної складності та інших справ, для яких є швидке вирішення справ не можна.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідача, розглянувши матеріали справи і доводи, викладені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до припису ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що між АКІБ «УкрСиббанк» (з 21.12.2009 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк») та ОСОБА_1 , укладено договір про надання споживчого кредиту №0 від 13.07.2006 року (надалі - кредитний договір). Копія кредитного договору як доказ надається.

Відповідно до умов кредитного договору позивач надав ОСОБА_1 кредит (грошові кошти) у сумі 28660,00 швейцарських франків шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок відповідача, а відповідач зобов`язався щомісячно повертати кредит у повному обсязі в терміни, встановлені графіком погашення кредиту, але у будь-якому випадку повернути кредит у повному обсязі не пізніше 13.07.2027 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту (п.п.1.1, 1.2. кредитного договору).

За користування кредитними коштами протягом перших 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, ОСОБА_1 зобов`язався сплатити проценти у розмірі 8.99% річних. По закінченню цього терміну та кожного наступного місяця кредитування процентна ставка підлягає перегляді відповідно до умов п.9.2 кредитного договору, (п. 1.3.1, п.1.3.2 кредитного договору). Процентів нараховуються на суму кредитних коштів, фактично наданих банком позичальнику, за період з моменту фактичного надання коштів до повернення останнім коштів у власність банку, та сплачуються у порядку встановленому договором, (п. 1.3. кредитного договору).

Згідно з п.7.1. кредитного договору у випадку порушення термінів повернення кредиту та/або процентів за кредит відповідач сплачує позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченої заборгованості, розрахованої за кожен день прострочення платежу, рахуючи 32 календарного дня.

У випадку порушення відповідачем 1 термінів повернення кредиту та/або термінів сплат плати за кредит строком більше ніж на один місяць відповідач має право змінити термін погашення кредиту та плати за кредит ( п. 5.5 кредитного договору).

Всупереч умов Кредитного договору ОСОБА_1 не здійснює своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по процентам протягом тривалого часу (з січня 2015 року), чим суттєво порушує взяті на себе договірні зобов`язання.

Позивач направив відповідачу вимогу про необхідність усунення порушень договору, яке він отримав, але заборгованість не погашена.

Станом на 10 серпня 2016 року заборгованість за кредитним договором №0 від 13.07.2006 року складає: 14622.35 швейцарських франків - заборгованість за кредитом, 2223.83 шв.франків - заборгованість за процентами, у тому числі прострочена заборгованість у розмірі 2110.63 швейцарських франків за строк з 01.01.2015 року по 31.07.2016 року, 14644 гривні 37 копійок - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за строк з 11.08.2015 року по 10.08.2016 року.

Факт наявності сплати заборгованості підтверджується розрахунком заборгованості, а також друкованим рухом коштів по рахунках.

Так відповідач дійсно сплачувала регулярні платежі починаючи з дати укладення договору, проте, починаючи з січня 2015 року, перестала їх сплачувати. (т. 1, а.с. 38)

Суд першої інстанції вірно погодився з відповідачем, що мінімальний залишок коштів заборгованості станом на 10.08.2016р. повинен складати суму у розмірі 14987 швейцарських франків, згідно п. 121 у графіку, оскільки графік допускає лише максимально допустиму заборгованість. З розрахунку заборгованості вбачається, що позивачка сплачували щоразу різні суми в якості погашення заборгованості, а не однакові суми, отже реальний залишок коштів заборгованості мав скласти як меншу, а також і більшу суму.

Суд першої інстанції вірно вважав, що посилання представника відповідача, що банк не урахував всі сплачені платежі не доведено належним доказами. Так, представником відповідача були надані квитанції про оплату платежів за кредитним договором, проте, так і не доведено, яку з вищевказаних квитанцій банк не врахував.

В зв`язку з даними обставинами, суд вважає, що відповідач порушив договірні зобов`язання.

Так, ст. 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст. ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами(з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Враховуючи, що відповідач не виконала свої зобов`язання за умовами кредитного договору, то позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за основним кредитом у розмірі 14622,35 швейцарських франків; а також заборгованості про процентах за період з 01.01.2015р. по 31.07.2016р. у розмірі 2223.83 швейцарських франків підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно з п.7.1. кредитного договору у випадку порушення термінів повернення кредиту та/або процентів за кредит Відповідач сплачує Позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченої заборгованості, розрахованої за кожен день прострочення платежу, рахуючи 32 календарного дня.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Позивачем, у межах строку позовної давності, нарахована пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за період з 11.08.2015р. по 10.08.2016р. у розмірі 14644 гривень 37 копійок, яка підлягає стягненню з відповідача.

Окрім того, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 6594 гривні 06 копійок.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Щодо доводів апеляційної скарги, то судова колегія вважає за необхідне зазначити, що ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 19 серпня 2016 року відкрито провадження у цивільній справі за позовною заявою ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення за кредитним договором (т. 1, а.с. 51).

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 13 грудня 2016 року прийнято справу за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення за кредитним договором до провадження судді Кисельова В.К. (т. 1, а.с. 80).

Надалі всі процесуальні рішення, постановлені судом першої інстанції, не свідчать про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження.

Судова колегія зазначає, що посилання у тексті оскаржуваного рішення про розгляд справи у порядку спрощеного провадження є технічною помилкою і не є істотним порушенням норм процесуального права, які призвели до розгляду справи по суті.

Крім того, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що такий інститут як «спрощене позовне провадження» був введений у ЦПК України з 15 грудня 2017 року, а провадження відкрито у серпня 2016 року, що об`єктивно виключає можливість відкриття провадження у спрощеному позовному провадженні.

Скаржник не довела обставини, на які посилалась як на підставу своєї апеляційної скарги, жодного належного та допустимого доказу на спростування висновків суду першої інстанції не надала.

Твердження скаржника в апеляційній скарзі про те, що судом першої інстанції порушено норми процесуального закону, не є такими, що порушують розгляд справи по суті.

Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції (відображають позицію скаржника у суді першої інстанції) із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Крім того судова колегія вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Справа розглянута по суті правильно, законних підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції немає.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 11 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 14 липня 2021 року.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді: М.М. Драгомерецький

А.І. Дришлюк