Ухвала

09липня 2021 року

м. Київ

справа № 505/1850/19

провадження №61-10152ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Осіяна О. М.,

розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Колосовича Віталія Вікторовича на постанову Одеського апеляційного суду від 05 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Ухвалою Котовського міськрайонного суду Одеської області від 18 вересня 2019 року визнано мирову угоду від 02 вересня 2019 року, укладену між сторонами у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Згідно умов цієї мирової угоди:

І Сторонами визнаються наступні фактичні обставини справи:

Спільним сумісним майном подружжя є: 24/100 будівельних матеріалів і конструкцій завершеної будівництвом не введеної в експлуатацію житлової будівлі (житлового будинку) АДРЕСА_1 , магазин розташований за адресою: АДРЕСА_2 , автомобіль HYUNDAI ACCENT легковий, 2012 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , автомобіль FORD TRANSIT, 2006 року випуску, легковий пасажирський, номер шасі НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 .

ІІ Спір вирішується наступних умовах:

1. В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя за позивачем ОСОБА_1 визнається право власності на: 12/100 будівельних матеріалів і конструкцій завершеної будівництвом не введеної в експлуатацію житлової будівлі (житлового будинку) АДРЕСА_1 , 1/2 частини магазину, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 частини автомобіля HYUNDAI ACCENT легкового, 2012 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , 1/2 частини автомобіля FORD TRANSIT, 2006 року випуску, легковий пасажирський, номер шасі НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 ,

2. В порядку поділу майна подружжя за ОСОБА_2 визнається право власності на: 1/2 частини автомобіля FORD TRANSIT, 2006 року випуску, легковий пасажирський, номер шасі НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 , 1/2 частини автомобіля HYUNDAI ACCENT легкового, 2012 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , 1/2 частини магазину, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 будівельних матеріалів і конструкцій завершеної будівництвом не введеної в експлуатацію житлової будівлі (житлового будинку) АДРЕСА_1 .

Не погодившись з вказаним судовим рішенням, особа, яка не брала участі у розгляді справи, - ОСОБА_3 , оскаржив його до апеляційного суду.

Постановою Одеського апеляційного суду від 05 травня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково.

Ухвалу Котовського міськрайонного суду Одеської області від 18 вересня 2019 року про затвердження мирової угоди скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Судове рішення мотивоване тим, що суд першої інстанції не перевірив, чи суперечили умови мирової угоди вимогам закону та чи не порушують прав, свобод та інтересів сторін, оскільки затвердження мирової угоди впливатиме на права третіх осіб, зокрема, ОСОБА_3 , який є стягувачем за виконавчим провадженням про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованості за договором позики, за яким постановою державного виконавця від 07 березня 2017 року відкрито виконавче провадження, накладено арешт на спірне майно.

У червні 2021 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Колосовича В. В. на постанову Одеського апеляційного суду від 05 травня 2021 року.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Колосович В. В., посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову апеляційного суду та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд дійшов помилкового висновку про наявність підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, якою затверджено мирову угоду, оскільки зазначена угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб, судом не враховано правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 367/6231/16-ц, провадження № 14-529цс19, від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17, провадження № 14?325цс18, від 31 березня 2020 року у справі № 394/1155/14-ц, провадження № 61-38828св18, від 02 вересня 2020 року у справі № 318/1863/17-ц, провадження № 61-1747св19.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно частини першої статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження (відмову у відкритті касаційного провадження) вирішується колегією у складі трьох суддів.

Частинами першою, четвертою статті 207 ЦПК України передбачено, що мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією ж ухвалою одночасно закриває провадження у справі.

З наведеної норми вбачається, що мирова угода може стосуватися лише прав та обов`язків сторін щодо предмета спору.

Якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у визнанні мирової угоди і продовжує судовий розгляд (частина п`ята статті 207 ЦПК України).

Згідно положень пункту 4 частини першої статті 205 ЦПК України підставою закриття провадження у справі є укладення сторонами мирової угоди і визнання її судом.

Згідно з частиною третьою статті 207 ЦПК України до ухвалення судового рішення у зв`язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз`яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежені представники сторін вчинити відповідні дії.

Апеляційним судом встановлено, що рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області, яке набрало законної сили 23 серпня 2016 року, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суму боргу у розмірі 594 197,65 грн.

07 березня 2017 року державним виконавцем Подільського міжрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Одеській області було відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суми боргу у розмірі 594 197,65 грн.

17 березня 2017 року державним виконавцем при примусовому виконанні рішення суду накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_2 .

З урахуванням того, що ухвала суду про затвердження мирової угоди про розподіл майна була винесена після того, як державним виконавцем було накладено арешт на все майно ОСОБА_2 , відтак, визнаючи мирову угоду, суд першої інстанції не впевнився та не врахував, що умови укладеної мирової угоди завдають шкоди та порушують інтереси ОСОБА_3 як стягувача за виконавчим провадженням, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що умови мирової угоди суперечать закону.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України визначено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Згідно з частиною шостою статті 394 ЦПК України ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Посилання заявника на неврахування апеляційним судом правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 367/6231/16-ц, провадження № 14-529цс19, від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17, провадження № 14?325цс18, від 31 березня 2020 року у справі № 394/1155/14-ц, провадження № 61-38828св18, від 02 вересня 2020 року у справі № 318/1863/17-ц, провадження № 61?1747св19, є безпідставними, оскільки висновок апеляційного суду щодо порушення прав ОСОБА_3 стосується процесуального обов`язку суду, передбаченого положеннями пункту 1 частини п`ятої статті 207 ЦПК України, щодо перевірки можливості порушення прав третіх осіб при укладенні мирової угоди, а тому не суперечить висновкам Верховного Суду, пов`язаних з розглядом по суті позовних вимог про поділ майна подружжя.

Інші доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про недотримання судом апеляційної інстанції норм процесуального права, не спростовують висновків апеляційного суду.

Таким чином, за результатами оцінки доводів касаційної скарги представника ОСОБА_1 - адвоката Колосовича В. В. та змісту постанови суду апеляційної інстанції колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга на постанову Одеського апеляційного суду від 05 травня 2021 року є необґрунтованою.

Керуючись частинами першою, четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Колосовича Віталія Вікторовича на постанову Одеського апеляційного суду від 05 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Н. Ю. Сакара

О. В. Білоконь

О. М. Осіян