1Справа № 335/4683/21 2/335/1998/2021
02 липня 2021 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Калюжної В.В., за участю секретаря судового засідання Фоміної Л.О., розглянувши у залі суду у м. Запоріжжя в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди та супроводу батька, -
Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить надати їй дозвіл на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди та супроводу батька. В позові зазначає, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, виданим Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції від 06.10.2007 року серії НОМЕР_1 . Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , видане повторно Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції. Прізвище дитини було змінено за згодою батька. Прізвище дитини було змінено з « ОСОБА_3 » та здійснено запис у свідоцтві про народження дитини « ОСОБА_3 ». ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 , про що свідчить довідка про реєстрацію місця проживання особи №04-28/1-1408 від 06.04.2021 року та № 04-28/1-1407 від 06.04.2021 року.
За заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя по справі № 2-2957/2009 від 16.09.2009 року сторони розірвали шлюб. За рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя по справі № 2-2756/2008 від 12.11.2008 року стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина аліменти.
Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя по справі № 2-799/2010 від 27.09.2010 року було задоволено первісний позов ОСОБА_1 про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю - ОСОБА_1 , залишено малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утриманні та вихованні матері - ОСОБА_1 . Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 - задоволено частково. Визначено порядок побачень батька ОСОБА_2 з малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступним чином: перша та третя субота місяця, в період з 09- 00 години до 17-00 години, але не більше трьох годин на день побачення, в присутності матері малолітнього ОСОБА_3 - ОСОБА_1 або в присутності дідусі чи бабусі у м. Запоріжжя у парку імені О.С. Пушкіна з додержанням режиму дня.

Позивач також у позові зазначила, що Відповідач з 2010 року жодного разу з дитиною не зустрічався, графік, встановлений рішенням суду не виконував. Станом на день звернення до суду з позовом дитині виповнилося 13 років, проте батько дитини з дня народження по сьогоднішній день участі у вихованні не приймав та не приймає, дитина за життя свого батька ніколи не бачила. Також з Відповідачем не спілкується й Позивачка.

Позивачка, з метою поліпшення фізичного здоров`я дитини, за рекомендацією лікарів має намір вивезти дитину за кордон, а саме до Польщі, для оздоровлення та навчання. Відповідач участі у вихованні та догляді за дитиною не бере, розвитком дитини не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання та розвиток дитини не надає. Тим самим безпідставно чинить перешкоди у здійсненні позивачем заходів, спрямованих на покращення здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також чинить перешкоди щодо поліпшення умов виховного процесу щодо навчання неповнолітньої дитини.

У зв`язку з переліченими вище обставинами, мати неповнолітньої дитини не може без згоди батька та надання його дозволу виїхати до республіки Польщі працювати, а дитина навчатися на підставі запрошення з республіки Польща щодо зарахування дитини до навчального закладу (Початкова школа № 5 з інтеграційними класами ім. Сілезьких Повстанців у м. Велюнь.

Позивач неодноразово зверталася на адресу відповідача за останньою їй відомою адресою, проте відповіді так й не отримала.

Позивач та її представник суду подали заяву про розгляд справи у відсутність позивача, у якій зазначили, що підтримують позовні вимоги в повному обсязі та просять суд задовольнити позов, проти ухвалення заочного рішення не заперечують.

Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, заяв про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило, відзиву на позов не надав.

Віповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

У зв`язку з чим, на підставі ст.ст. 247, 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу, в порядку заочного розгляду.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами та іншими учасниками процесу доказів.

У статті 141 СК України визначена рівність прав і обов`язків батьків відносно дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно ч. 2 ст. 154 СК України батьки мають право звертатися до суду, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій за захистом прав та інтересів дитини, а також непрацездатних сина, дочки як їх законні представники без спеціальних на те повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Згідно зі ст.4 Закону України від 21 січня 1994 року "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Згідно з частиною 2 пункту 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою КМ України від 27.01.1995 року № 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється у разі пред`явлення оригіналу або нотаріально посвідченої копії рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно ч.ч.1,2 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої ВРУ України, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Судом встановлено, що батьками неповнолітньої дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , видане Повторно Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції. Прізвище дитини було змінено за згодою батька з « ОСОБА_3 » та здійснено запис у свідоцтві про народження дитини « ОСОБА_3 ». ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 , про що свідчить довідка про реєстрацію місця проживання особи №04-28/1-1408 від 06.04.2021 року та № 04-28/1-1407 від 06.04.2021 року. Також встановлено, що шлюб між сторонами розірвано, дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 мешкає разом з матір`ю, знаходиться на її утриманні, а батько чинить перешкоди у виїзді дитини за кордон щодо навчання шляхом відмови у наданні дозволу на виїзд за кордон.

Документи, які наявні в матеріалах судової справи свідчать про те, що позивач вдруге вийшла заміж, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Її чоловік працює у Польщі, має постійну роботу та працевлаштований, про що свідчить копія договору доручення (копія трудового договору) на роботу Польскою мовою з перекладом на українську мову. Крім того, позивачка офіційно також запрошена на роботу в ТОВ «ПРОФІ СИСТЕМ» на посаду Пакувальника, про що свідчить заява про намір доручити виконання роботи іноземцеві, додана до позовної заяви.

З огляду на вищевикладене та враховуючи інтереси неповнолітньої дитини, яка повністю перебуває на утриманні і вихованні матері, суд вважає, що для забезпечення належного учбового та виховного процесу дитини, який може вплинути на подальший розвиток дитини у майбутньому, є доцільним надати дозвіл на виїзд за кордон неповнолітньої дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на навчання до Польщі, тому позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 8, 9, 10, 18, 141, 247, 258, 264, 265, 268, 280, 285, 352-356 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд за кордон неповнолітньої дитини - задовольнити.

Надати дозвіл малолітній дитині, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на тимчасовий виїзд за межі України у період з 01.07.2021 року по 30.06.2022 року в супроводі матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , без згоди та супроводу батька ОСОБА_2 .

Надати дозвіл ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , або її офіційному представникові, без дозволу (згоди) батька ОСОБА_2 оформлювати документи для тимчасового виїзду або супроводу малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за межі України у період 01.07.2021 року по 30.06.2022 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня отримання його копії.

Суддя: В.В. Калюжна