№ 336/5383/20
Пр. № 2/336/523/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2021 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Дмитрюк О.В.,

за участю секретаря Павловцева В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (третя особа ОСОБА_3 ) про визнання особи такою, що втратила право користування, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 17.09.2020 р. звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначила, що вона є власником 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 . В цій квартирі позивач проживає і на сьогоднішній день.

У вищевказаній квартирі зареєстрована донька позивача ОСОБА_2 , яка в 2012 р. виїхала за кордон до Російської Федерації на постійне місце проживання.

Посилаючись на ст.71, 72 ЖК України, ОСОБА_1 просить визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 .

Позивач в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити.

Третя особа ОСОБА_3 підтримала позов.

Відповідач ОСОБА_2 до суду не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому ЦПК України порядку, причини неявки суду не повідомила, відзиву на позов не подавала.

Суд розглянув справу за відсутності відповідача на підставі ч.1 ст.223 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та третьої особи, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва № НОМЕР_1 про право власності від 14.12.2007 р. ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності в рівних долях, які складають по 1/3 частці, належить квартира АДРЕСА_1 (а.с.7).

Право власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровано в ОП ЗМБТІ 14.03.2008 р. (а.с.8).

В поданому до суду позові ОСОБА_1 стверджує, що ОСОБА_2 не мешкає в квартирі з 2012 р.

Дійсно, згідно ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку.

Посилання позивача на положення ст.71, 72 ЖК України, суд вважає безпідставними, оскільки згаданими положеннями передбачена можливість визнати особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням, яка не є його власником.

За ст. 12 ЦПК цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналогічним чином питання обов`язків доказування і подання доказів регулює ст. 81 ЦПК, за якою кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Всупереч навденим вище положенням діючого законодавства, позивач не надала жодного доказу непроживання відповідача в квартирі, що є піставою для відмови в задоволенні позовних вимог через їх недоведеність.

Окрім того, як встановлено судом ОСОБА_2 є власником 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 .

За положеннями ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном на зміст якого не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно ч. 1 ст. 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні.

Аналізуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, в тому числі, через відсутність правових підстав, оскільки відповідач є власником частини житлового приміщення і, в силу перелічених вище положень діючого законодавства, не може бути обмеженою у здійсненні нею права власності.

Керуючись ст. ст.3, 10, 51-61, 208, 209, 212, 213, 214, 215, 224 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовуОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) (третя особа ОСОБА_3 ) про визнання особи такою, що втратила право користування відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 02 березня 2021 року.

Суддя О.В. Дмитрюк