№ 336/7419/20
провадження № 2/336/1116/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2021 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Дмитрюк О.В.,

за участю секретаря Павловцева В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В :

04.12.2020 р. позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначив, що в період з 21.09.2010 р. по 05.10.2020 р. перебував у шлюбі з відповідачем.

В період перебування у шлюбі ними було придбано у власність наступне майно: однокімнатна квартира, загальною площею 35,15 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить відповідачу на підставі договору купівлі-продажу від 13.12.2018 р. та легковий автомобіль ВАЗ 21063, 1989 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить позивачу на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , виданого 27.12.2019 ТСЦ 2342.

Після розлучення сторони не можуть дійти згоди щодо розподілу спільного майна.

Оскільки майно ними було придбано в період шлюбу, то належить їм на праві спільної сумісної власності.

За позовом, посилаючись на ст.ст.60, 61, 70, 71 СК України, позивач просить здійснити поділ майна, набутого подружжям за час шлюбу, що є об`єктом права спільної сумісної власності; визнати за ним право власності на Ѕ частину спірної квартири та Ѕ частину легкового автомобіля.

Ухвалою від 11.12.2020 р. відкрито провадження та справа призначена до судового розгляду на 01.03.2021 р.

Позивач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує, просить задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги ОСОБА_1 визнає.

Розгляд справи за відсутності учасника справи узгоджується з положеннями ч.3 ст.211 ЦПК України.

В силу ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію сторін, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони з 21.09.2010 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 05.10.2020 р. (а.с.9).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , виданого 27.12.2019 р. ТСЦ 2342, ОСОБА_1 належить автомобіль ВАЗ, модель 21063, рік випуску 1989, седан-В, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , колір червоний (а.с.16).

На підставі договору купівлі-продажу квартири від 13.12.2018 р., посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Пянтковською О.Г., зареєстрованого в реєстрі за № 3049, ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_2 (а.с.10-11, 12).

Вищевикладене підтверджено письмовими доказами, наданими позивачем.

Ст.60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Ч.1 ст.61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Ч.2 ст.372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Ст.63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Ч.1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Ч. 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сімї.

Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Ст.71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола обєктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. N 11).

Зі змісту п. п.23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сімї.

В наведеного вище, суд дійшов висновку, що спірні автомобіль та квартира були набуті сторонами на час перебування в шлюбі, є об`єктами спільної сумісної власності подружжя, у зв`язку з чим, підлягають поділу між сторонами, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні, шляхом визнання за кожним із співвласників права власності на Ѕ частину.

Ч.1 ст.142 ЦПК України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про повернення позивачу 50 відсотків сплаченого при подачі позову судового збору за рахунок державного бюджету.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 261, 264, 265, 354ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) право власності на Ѕ частину автомобіля ВАЗ, модель 21063, рік випуску 1989, седан-В, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , колір червоний, як на частку в спільному майні подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 , як на частку в спільному майні подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Визнати за ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) право власності на Ѕ частину автомобіля ВАЗ, модель 21063, рік випуску 1989, седан-В, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , колір червоний, як на частку в спільному майні подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Визнати за ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 , як на частку в спільному майні подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Зобов`язати управління Державної казначейської служби України у Шевченківському районі м. Запоріжжя Запорізької області повернути ОСОБА_1 судовий збір у сумі 2112 (дві тисячі дванадцять) грн. 75 коп., сплачений в четвертому Шевченківському відділенні Запорізького РУ АТ КБ «ПриватБанк» 01.12.2020 р., квитанція № 0.0..1 (оригінал знаходиться в матеріалах справи) на рахунок UA0008009, код отримувача 38025367, отримувач платежу - УК у Шевченківському районі м. Запоріжжя, банк отримувача - Казначейство України, код банку отримувача 899998, призначення платежу - судовий збір за позовом ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 09 березня 2021 року.

Суддя О.В. Дмитрюк