Справа № 487/1288/17
Провадження № 2/487/5/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.02.2021 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва в складі:головуючого судді Павлової Ж.П.,за участю секретаря судового засідання Поліщук І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Миколаєві цивільну справу №2/487/1288/17 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про реальний розподіл житлового будинку

В С Т А Н О В И В:

03.03.2017 року ОСОБА_1 звернувся до Заводського районного суду м.Миколаєва із позовною заявою до ОСОБА_4 , треті особи ОСОБА_5 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про виділ ідеальної частки в натурі у житловому будинку.

В позові позивач вказав, що він та треті особи є власниками житлового будинку АДРЕСА_1 відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно , видане на підставі рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 26.12.2008 року.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 15.06.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Помазан Я.В. позивач ОСОБА_5 , та треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 продали 20/100 часток належного їм житлового будинку по АДРЕСА_1 , що складаються з двох житлових кімнат 1-8, 1-12, ванни 1-9, вбиральні 1-10, кухні 1-11, коридору 1-13, що розміщені на другому поверсі будинку відповідачу ОСОБА_4 . Таким чином у їх власності залишилось 80/100 чстин вищезазначеного житлового будинку.

Належні 20/100 часток житлового будинку , що належать відповідачу рзташовані на 2 поверсі будинку. І щоб дістатись до нього, відповідач користується приміщеннями, що належать позивачу та третім особам. Оскільки між позивачем, третіми особами з однієї сторони та відповідачем з другої сторони виникають конфлікти з приводу користування житловим будинком, позивач просив виділити ідеальні частки в натурі та розділити житловий будинок , виділивши позивачу та третім особам 80/100 часток житлового будинку, що складаються із житлових приміщень:1-1 коридор,1-2 гараж,1-3 коридор, 1-4 сходинкова клітина -коридор,1-5 коридор-кухня, 1-6 санвузел,1-7 житлова,1-14 сходинкова клітина-коридор, 1-15 житлова кімната, 1-16 житлова кімната,1-17 санвузел,1-18 кухня,1-19 кухня,1-20 санвузол з окремим виходом.

В обґрунтування заявлених вимог зазначив , що відповідач перешкоджає йому та третім особам у користуванні та розпорядженні їх власністю, жилими та нежитловими приміщеннями житлового будинку АДРЕСА_1 , що і послужило підставою для його звернення до суду із зазначеним позовом.

Ухвалою судді Заводського районного суду м.Миколаєва від 21.03.2017 року відкрито провадження по даній справі.

12.05.2017 року від позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подано уточнену позовну заяву в якій останні просили ухвалити рішення про реальний розподіл житлового будинку АДРЕСА_2 відповідно до часток, які визначенні правовстановлюючими документами сторін.

Ухвалою Заводського районного суду м.Миколаєва від 12.05.2017 року по даній справі призначено судову будівельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставити питання:

- Провести реальний розподіл будинку АДРЕСА_1 між ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відповідно до даних, вказаних у правовстановлюючих документах.

Проведення експертизи доручено експерту Регіональної торгово-промислової палати Миколаївської області Лєсків С.А., попередивши експерта про кримінальну відповідальність за ст.ст.384, 385 КК України.

Оплату за проведення експертизи покладено на позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - порівну, роз`яснено їм положення ст.146 ЦПК України про наслідки ухилення від участі в експертизі.

Провадження по даній справі зупинено на час проведення експертизи.

Ухвалою Заводського районного суду м.Миколаєва від 15.06.2017 року виправлено описку в ухвалі суду про призначення судової будівельно-технічної експертизи по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про виділ частки житлового будинку в натурі, а саме вказано дату прийняття ухвали 29.05.2017 року замість 12.05.2017 року.

14.11.2017 року до суду надійшов висновок № 125-073 судової будівельно-технічної експертизи по матеріалам цивільної справи №487/1288/17 від експерта Регіональної торгово-промислової палати Миколаївської області Лесків С.А.

Ухвалою Заводського районного суду м.Миколаєва від 15.11.2017 року дану цивільну справу поновлено та справу призначено до судового розгляду.

14.12.2017 року від позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до суду подано уточнену позовну в якій останні просили реально розподілити житловий будинок АДРЕСА_2 між ними та відповідачем ОСОБА_4 відповідно до другого варіанту будівельно-технічної експертизи та зобов`язати ОСОБА_4 влаштувати окремий вхід на частину житлового будинку другого поверху по АДРЕСА_2 шляхом будівництва зовнішніх сходів до існуючого балкону, який знаходиться у власності останнього.

Ухвалою Заводського районного суду м.Миколаєва від 26.01.2018 року провадження по даній справі зупинено до прийняття спадкоємцями спадщини після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Заводського районного суду м.Миколаєва від 28.03.2019 року поновлено провадження по даній цивільній справі та призначено підготовче засідання по справі .

Ухвалою Заводського районного суду м.Миколаєва від 28.03.2019 року витребувано з Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області спадкову справу після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою Заводського районного суду м.Миколаєва від 17.01.2020 року по даній справі підготовче провадження по даній справі закрито та справу призначено до судового розгляду.

В судове засідання сторони не з`явились.

Суд, дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступних висновків.

Відповідно положень до ст.ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке вона може здійснити шляхом звернення до суду у визначеному ЦПК України порядку (ст.4 ЦПК України) і що також гарантованост.124 Конституції України.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у ст. 317 ЦК України.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.

Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому.

Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно.

Виходячи з аналізу зазначеної правової норми слід дійти висновку, що ця норма регулює саме порядок здійснення права часткової власності, тобто порядок користування спільною частковою власністю без її поділу в натурі, наслідком якого є припинення права спільної часткової власності. Зокрема, при встановленні порядку користування будинком кожному зі співвласників передається в користування конкретна частина будинку з урахуванням його частки в праві спільної власності на будинок. Разом із тим виділені в користування приміщення можуть бути і неізольовані, і не завжди точно відповідати належним співвласникам часткам, оскільки встановлення порядку користування майном не припиняє право спільної часткової власності на це майно.

Таким чином, установлення співвласниками порядку користування будинком з виділенням конкретних приміщень у натурі не припиняє право спільної часткової власності, тому що такі частини не перетворюються в об`єкт самостійної власності кожного з них.

Відтак домовленість співвласників про порядок володіння і користування майном, що є їхньої спільною частковою власністю, оформлена нотаріально посвідченим договором, є обов`язковою для майбутніх співвласників при здійсненні ними правомочностей володіння й користування спільним майном. Що стосується існуючої в співвласника правомочності розпорядження спільним майном, то вони передбачені в ст. ст. 364, 367 ЦК України як способи реалізації цієї правомочності, при здійсненні якої передбачена ч. 4 ст. 358 ЦК України умова не є обов`язковою.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності.

Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання (ч. 2 ст. 364 ЦК України).

Таким чином, у разі виділу співвласник отримує свою частку у майні в натурі і вибуває зі складу учасників спільної власності. За всіма іншими співвласниками спільна власність при виділі частки зберігається.

На відміну від виділу, за якого право власності припиняється лише для того співвласника, частка якого виділяється із спільної власності у разі поділу (ст. 367 ЦК України) спільна часткова власність припиняється для всіх її учасників.

Виходячи з аналізу змісту норм ст. ст. 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.

Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під неспівмірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо).

У тих випадках, коли в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина жилого будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на будинок.

Ураховуючи те, що після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, при виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України та пункту 10 Порядку присвоєння об`єкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України «Про ідентифікацію об`єктів нерухомого майна для реєстрації прав на них» від 8 грудня 2010 року № 1117.

Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженою наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55 (далі -Інструкція № 55).

Згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 Інструкції № 55 поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси.

Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників.

Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна.

У постанові Верховного Суду України 16 листопада 2016 року у справі № 6-1443цс16 зроблено висновок, що «виходячи з аналізу змісту норм статей 183, 358, 364 ЦК України можна дійти висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна. Якщо в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина нерухомого майна, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на це майно». Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Так судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно , видане на підставі рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 26.12.2008 року житловий будинок АДРЕСА_1 ) належав на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 .

Відповідно до договору купівлі-продажу від 15.06.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Помазан Я.В. позивачі ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 продали 20/100 часток належного їм житлового будинку по АДРЕСА_1 , що складаються з двох житлових кімнат 1-8, 1-12, ванни 1-9, вбиральні 1-10, кухні 1-11, коридору 1-13, що розміщені на другому поверсі будинку - ОСОБА_4

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер.

30.03.2018 року після його смерті Третьою миколаївською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа №133/2018. Відповідно до дослідженої в ході судового розгляду спадкової справи суд встановив, що із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 звернулись його дружина ОСОБА_2 , його донька ОСОБА_3 та його син ОСОБА_1 .

Відповідно до Висновку судової будівельно-технічної експертизи №125-073 від 06.11.2017 року, проведеної судовим експертом Регіональної Торгово-Промислової Палати Миколаївської області провести поділ житлового будинку по АДРЕСА_2 між співвласниками можливо за другим варіантом, на якому наполягають позивачі, а саме пропонується влаштувати окремий вхід на частину житлового будинку 2-го поверху шляхом будівництва зовнішніх сходів до існуючого балкону №1, який знаходиться у власності співвласника ОСОБА_4 , згідно проектно-кошторисної документації, розробленої спеціалізованою ліцензованою організацією після висновку про технічний стан основних конструктивних елементів спірного житлового будинку, і можливості виробництва даних ремонтно-будівельних робіт, а також узгодження з компетентними органами у встановленому Законом порядку за наявності розробленого проекту на будівництво зовнішніх сходів для запропонованого 2-го варіанту поділу житлового будинку на частину співвласника ОСОБА_4 .

Разом з тим, відповідно до наданого відповідачем звіту про проведення технічного обстеження на предмет влаштування окремого входу на садибний(індивідуальний) будинок АДРЕСА_2 , проведеного експертом ОСОБА_6 вбачається, що в результаті виконаного обстеження було виявлено , що влаштування окремого входу технічно неможливо. Так, враховуючи висоту приміщень 1 поверху 2мх42 см, кількість сходів, які відповідають будівельним нормам повинна бути 21 штука, а площа сходової клітини приблизно 12 кв.м. Розміщенню сходової клітини з окремим входом заважають : водопровід Ф50мм(який проходить вздовж головного фасаду на відстані 2 м, в`їзд в гараж, який розташований на поверсі , палісадник, який не належить власнику приміщень другого поверху.

Відповідно до звіту № 251-01-09-2019 візуально-технічного обстеження будівельних конструкцій, оцінка технічного стану житлового будинку для влаштування окремого входу по АДРЕСА_2 , виконаного на замовлення позивача ОСОБА_1 фізичною особою-підприємцем ОСОБА_7 згідно ДСТУ-Н Б В.1.2.-18:2016 «настанова щодо обстеження будівель і споруд для визначення та оцінки їх технічного стану» за результатами проведення технічного обстеження конструкцій будівлі встановлено, що технічний стан будівлі відноситься до 2 категорії - задовільний. Стан основних елементів та будівлі в цілому не буде погіршений при виконанні металевих сходів на другий поверх до приміщення 1-8 по АДРЕСА_2 .

За відповідним проектом, по переобладнанню житлового будинку, співвласникам слід звернутись до проектних установ.

Отже, другий варіант розподілу будинку, на якому наполягали позивачі , передбачає необхідність для влаштування окремого входу на частину житлового будинку 2-го поверху шляхом будівництва зовнішніх сходів до існуючого балкону №1, який знаходиться у власності співвласника ОСОБА_4 , згідно проектно-кошторисної документації, розробленої спеціалізованою ліцензованою організацією після висновку про технічний стан основних конструктивних елементів спірного житлового будинку, і можливості виробництва даних ремонтно-будівельних робіт, а також узгодження з компетентними органами у встановленому Законом порядку за наявності розробленого проекту на будівництво зовнішніх сходів . Тобто для визначення за другим варіантом розподілу житлового будинку необхідно отримання відповідних проектів по будівництву зовнішніх сходів , за якими співвласникам слід звернутись до проектних установ.

Між тим, вищезазначені проекти та відповідні узгодження суду надані не були.

Згідно ст.152 ЖК України виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення обєкта в експлуатацію не потребується.

В даному випадку згідно висновку експертизи у відповідність з ДБН В .2.2 - 15 - 2005 "Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення", будівництво зовнішніх сходів потребує втручання в несучі конструкції будинку, а отже, потребує отримання документів, що дають право на їх виконання.

Не бажання відповідача звертатися до відповідних органів за отриманням дозвільних документів, на яке посилається позивач, не породжує у суду обов`язку розподілу будинку на підставі висновку експертизи, що передбачає необхідність їх отримання.

З урахуванням встановлених обставин справи, суд приходить до переконання щодо необґрунтованості заявлених вимог, так як виділення в натурі позивачам частини житлового будинку, за варіантами, визначеним експертом, значно порушить права співвласника ОСОБА_4 на користування господарськими будівлями та спорудами.

Таким чином, враховуючи, що здійснити поділ (виділ) житлового будинку з дотримання прав усіх співвласників, відповідно до належних сторонам часток, з огляду на відсутність згоди співвласника щодо варіанту розподілу житлового будинку, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 258, 259,263-265, 268 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволені позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про реальний розподіл житлового будинку відмовити.

Рішення набуває законної сили через 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржене до Миколаївського Апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення проголошений судом 05.03.2021 року.

СУДДЯ: ПАВЛОВА Ж.П.