Справа №:755/7072/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" березня 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Чех Н.А.,

за участі секретаря судового засідання - Кузьменко А.М.,

учасники справи:

відповідач - ОСОБА_1 ,

представник відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження в м. Києві справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мединська Наталія Володимирівна, ОСОБА_4 , про визнання недійсним заповіту та свідоцтва про право на спадщину за заповітом,

установив:

До суду позивач не з`явився, від особи ОСОБА_5 , який не є стороною (учасником справи), надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із закриттям кордону між Білорусією та Україною.

В засіданні представник відповідача вважав позов підлягає залишенню без розгляду, оскільки позивач не надав документів щодо виконання ухвали суду про зустрічне забезпечення. Крім того, просив скасувати заходи забезпечення позову та вирішити питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат. Відповідач підтримав представника.

Приватний нотаріус до суду не з`явився, надіслав лист про слухання справи без його присутності.

Третя особа - ОСОБА_4 до суду не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи сповіщалась згідно норм процесуального законодавства.

Вислухавши думку відповідача та його представника, перевіривши матеріали справи, суд дійшов до наступного.

Дана позовна заява надійшла до суду 22.05.2020 року, 28.05.2020 року відкрито провадження у загальному позовному провадженні, забезпечено позов та витребувано докази.

23.12.2020 року судом постановлено ухвалу, якою зобов`язано ОСОБА_3 внести протягом десяти днів з дня постановлення ухвали на депозитний рахунок Дніпровського районного суду м. Києва грошові кошти в розмірі 28 200,00 гривень з метою покриття витрат ОСОБА_1 щодо надання правничої допомоги.

Текст ухвали було оприлюднено 10.02.2021 року для ОСОБА_3 на сайті Дніпровського районного суду м. Києва, та направлено відповідачем до Білорусії за допомогою АТ «ДХЛ Інтернейшнл Україна», та отримано позивачем 03.02.2021 року о 14.50 годині.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є: верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; обов`язковість судового рішення; забезпечення права на апеляційний перегляд справи; забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом; розумність строків розгляду справи судом; неприпустимість зловживання процесуальними правами; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно частині 1 статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Частина 2 та 5 статті 12 ЦПК України визначає, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Як передбачено ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваними судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно пункту 2 частини 2 статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи.

Частина 1 статті 44 ЦПК України визначає, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

З рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», слідує, що в силу вимог ч. 1 статті 6 Конвенції про захисти прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст. 6 даної Конвенції.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, в їх системному зв`язку, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримка процесу практично рівнозначна відмові в правосудді. (Рішення Суду у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992 р., (Judgement of ECHR of 16 December 1992 De Geouffre de la Pradelle v. France // Series A N 253- В).

Вказане узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, що викладена в рішенні по справі «Пономарьов проти України» (заява №3236/03), в частині того, що «…сторони в розумінні інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (mutatis mutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України», заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007 року, та «Трух проти України», заява № 50966/99 від 14.10.2003 року).

З цього приводу прецедентними є також рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Частинами 9 та 10 статті 154 ЦПК України визначено, що особа, за заявою якої застосовані заходи забезпечення позову із застосуванням зустрічного забезпечення, протягом визначеного судом строку має надати суду документи, що підтверджують надання зустрічного забезпечення.

Якщо особа, за заявою якої застосовані заходи забезпечення позову, не виконує вимоги суду щодо зустрічного забезпечення у визначений судом строк, суд скасовує ухвалу про забезпечення позову та про зустрічне забезпечення.

28.05.2020 року за заявою позивача було ухвалено забезпечити позов та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 .

23.12.2020 року судом розглянуто заяву відповідача про зустрічне забезпечення та постановлено відповідну ухвалу, якою зобов`язано позивача внести кошти.

Судом установлено, що 03.02.2021 року ОСОБА_3 особисто отримав ухвалу щодо вимоги суду внести протягом десяти днів на депозитний рахунок Дніпровського районного суду м. Києва грошові кошти у розмірі 28 200,00 грн. з метою покриття витрат ОСОБА_1 . Однак, станом на 01.03.2021 року позивач не надав до суду документів, які підтверджують виконання зустрічного забезпечення.

Пунктом 10 частини 1 статті 257 ЦПК України встановлено, що суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач у визначений судом строк не вніс кошти для забезпечення судових витрат відповідача і відповідач подав заяву про залишення позову без розгляду.

В заяві про залишення позову без розгляду відповідач просив залишити позов без розгляду у зв`язку із невиконанням вимог суду щодо зустрічного забезпечення, скасувати заходи забезпечення позову та стягнути судові витрати.

Враховуючи, що позивачем не виконано вимоги суду, позов підлягає залишенню без розгляду, а забезпечення позову та зустрічне зобов`язання скасуванню.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 257 ЦПК України в ухвалі про залишення позову без розгляду можуть бути вирішені питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з державного бюджету.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

Якщо сума судових витрат, заявлених до відшкодування та підтверджених відповідними доказами, є неспівмірно меншою, ніж сума, заявлена в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат (крім судового збору) повністю або частково, крім випадків, якщо така сторона доведе поважні причини зменшення цієї суми.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно квитанцій до прибуткового касового ордеру № 13.07/2020 від 13.07.2020 року, № 20.07/20 від 20.07.2020 року та № 14.01/2021 від 14.01.2021 року ОСОБА_1 сплатив кошти в сумі 3 000,00 грн., 3 000,00 грн. та 7 000,00 грн. за Договором про надання правничої допомоги від 07.07.2020 року, акти виконаних робіт від 13.07.2020 року, 20.07.2020 року та 14.01.2021 року.

Відповідно до Акту виконаних робіт від 13.07.2020 року адвокат надав первісну консультацію з питань захисту від позову ОСОБА_3 , складено відзив на позовну заяву та складено заяву про виклик свідків. Розмір винагороди 8 200,00 грн., послуги оплачені частково в сумі 3 000,0 грн.

Відповідно до Акту виконаних робіт від 20.07.2020 року адвокат надав послуги щодо представництва в судовому засіданні 20.07.2020 року. Розмір винагороди 3 000,00 грн., послуги оплачені в повному обсязі.

Відповідно до Акту виконаних робіт від 14.01.2021 року адвокат надав послуги щодо складання клопотання про зустрічне забезпечення (1 500,00 грн.) та складання заяви про залишення позову без розгляду (1 000,00 грн.). Розмір винагороди 2 500,00 грн., послуги оплачені в повному обсязі.

Загальний розмір витрат відповідача за надані послуги правника становить 13 700,00 грн. Дані кошти належним чином підтверджені, та підлягають стягненню з позивача.

Окрім того, відповідачем було здійснено за його рахунок виклик третьої особи та направлення позивачу копії ухвали суду про зустрічне забезпечення. Дані документи були направлені до Республіки Білорусь, де проживають позивач та третя особа. Вартість відправки становить 4 026,00 грн. (2 013,00 грн. + 2 013,00 грн.) Дані витрати відповідача підтверджені належним чином, та підлягають стягненню з позивача на користь відповідача.

Загальний розмір судових витрат, які слід стягнути з позивача на користь відповідача у розмірі 17 726,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12, 13, 257, 258, 259, 260, 353, 354 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мединська Наталія Володимирівна, ОСОБА_4 , про визнання недійсним заповіту та свідоцтва про право на спадщину за заповітом - залишити без розгляду.

Скасувати заходи забезпечення позову згідно ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 28.05.2020 року, та зняти арешт з квартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_2 ).

Скасувати зустрічне забезпечення згідно ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 23.12.2020 року.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер 3270683 НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий 10.02.2015 року Первомайським РОВД м. Вітебська, адреса: Республіка Білорусь, м. Вітебськ, вулиця 6-а Крупська, будинок № 49) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_2 ) судові витрати у розмірі 17 726,00 грн. (сімнадцять тисяч сімсот двадцять шість гривень 00 копійок).

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: