Справа № 462/2704/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2021 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Галайко Н. М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду у м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Львівський державний завод «ЛОРТА» про стягнення не нарахованої та не виплаченої заробітної плати та компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, у якому просить стягнути із ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» не нараховану та не виплачену заробітну плату у сумі 277 596 грн. 48 коп. та компенсацію за несвоєчасно виплачену заробітну плату за період з січня 2008 року по лютий 2021 року станом на березень 2021 року у сумі 144 976 грн. 06 коп.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 16.11.2007 року працювала начальником цеху гальванопокриття другої групи (002), з 06.11.2018 року - старшим майстром дільниці другої групи слюсарно-штампувального цеху (007), а з 02.11.2020 року і до цього часу - диспетчером цеху друкованих плат (010) ДП «ЛДЗ «ЛОРТА».

Зазначає, що починаючи з 2008 року по час звільнення ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» порушувало законодавство про працю, а саме позивачу встановлено посадовий оклад, нижчий, ніж гарантований Галузевою угодою між Міністерством промислової політики України, Фондом державного майна України, Всеукраїнським об`єднанням обласних організацій роботодавців підприємств машинобудівної та металообробної галузей «Металіндустрія-Україна» та профспілками автомобільного та сільськогосподарського машинобудування, машинобудівників та приладобудівників, космічного та загального машинобудування, радіоелектроніки та машинобудування, лісових галузей, машинобудування та металообробки, суднобудування, оборонної промисловості, енергетики та електротехнічної промисловості, атомної енергетики і промисловості України на 2008-2009 роки, Галузевою угодою між Міністерством промислової політики України, Фондом державного майна України та профспілками автомобільного та сільськогосподарського машинобудування, машинобудівників та приладобудівників, космічного та загального машинобудування, радіоелектроніки та машинобудування, лісових галузей, машинобудування та металообробки, суднобудування, оборонної промисловості, енергетики та електротехнічної промисловості, атомної енергетики і промисловості України на 2010-2011 роки, а також Міжгалузевою угодою у сферах машинобудування, металообробки, електротехніки, радіоелектроніки, приладобудування, суднобудування, деревообробної та паперової, легкої та текстильної промисловості України на 2016-2020 роки. Враховуючи наведене, позивач просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 30.04.2021 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, яку постановлено розглядати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 12.07.2021 року у задоволенні клопотання представника відповідача ДП «Львівський державний завод «ЛОРТА» - адвоката Талалаєвої О. Ю. про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін - відмовлено.

07.06.2021 року представник відповідача подала до суду відзив на позовну заяву, у якому заперечила позовні вимоги, вказала, що з позовними вимогами ОСОБА_1 ДП «ЛДЗ «Лорта» не погоджується, вважає такі надуманими та необґрунтованими. Зазначає, що за період з 2008-2019 років діяло дві Міжгалузеві угоди. Так, Міжгалузева угода 2016-2020 роки, на яку покликається позивач не поширює свою дію на діяльність відповідача, так як не була підписана ні відповідачем - ДП «ЛДЗ Лорта», ні його засновником - ДК «Укроборонпром». Окрім цього, з 2010 року норми дії міжгалузевої угоди за 2008-2009 року також не можуть поширюватися на діяльність відповідача, оскільки відповідач вийшов зі складу підпорядкування підписантів такої угоди. Звертає увагу суду, що враховуючи те, що відповідач не є стороною міжгалузевої угоди, на яку покликається позивач, здійснював виплату заробітної плати, яку погодив позивач, жодних порушень строків виплати заробітної плати у даному випадку немає, так і не має підстав застосування компенсації. Також зазначає, що позивач пропустила строк звернення із позовною вимогою про стягнення компенсації у зв`язку із порушенням термінів виплати заробітної плати та зазначає що до такої слід застосувати строк позовної давності. Просить у позові відмовити.

14.06.2021 року позивач подала до суду відповідь на відзив, де вказала, що позиція відповідача на те, що норми дії міжгалузевої угоди за 2016-2020 року не можуть поширюватися на його діяльність, оскільки не підписані ні ДП «ЛДЗ Лорта», ні його засновником - ДК «Укроборонпром» є хибними. Підписантами Міжгалузевої угоди є сторони: профспілкова сторона, суб`єктами якої є всеукраїнські профспілки та їх об`єднання, що діють у межах певного виду або кількох видів економічної діяльності та міністерство економічного розвитку і торгівлі України, Фонд державного майна України. Оскільки Міжгалузева угода підписана Міністерством економічного розвитку і торгівлі України як правонаступником Міністерства промислової політики України, чиї повноваження визнав директор ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» та його трудовий колектив, то ця Міжгалузева угода поширює свою дію на відповідача. Окрім цього, відповідач використовує у розрахунках положення Галузевої Угоди на 2010-2011 роки, а тому з 2010 року він використовує коефіцієнт співвідношення між законодавчо встановленою мінімальною заробітною платою та мінімальною тарифною ставкою робітника першого розряду третьої сітки у розмірі 1,1, тоді як попередньою Галузевою угодою на 2008-2009 роки передбачено такий коефіцієнт в розмірі 1,25, а наступною Міжгалузевою угодою - в розмірі 1,5. Тобто, у визначені розміру посадового окладу Галузева угода на 2010-2011 роки значно погіршила її становище відносно попередньої Галузевої угоди на 2008-2009 роки. У п. 2.6.3. Галузевої угоди на 2008-2009 роки зазначено: «Договори та угоди (у тому числі при зміні власника), укладені на підприємстві колективно або індивідуально (у тому числі при найманні на роботу), вважаються недійсними, якщо вони погіршують становище працівників у порівнянні з законодавством та цією угодою». Відповідно до п. 5.1.7. Галузевої угоди на 2010-2011 роки: «Норми колективного договору щодо рівня оплати праці не повинні бузи нижчими від раніше прийнятих на підприємстві». Отже, з 2010 року по вересень 2016 року коефіцієнт співвідношення між законодавчо встановленою мінімальною заробітною платою та мінімальною тарифною ставкою робітника першого розряду третьої сітки при розрахунку її посадового окладу має становити 1,25. Стосовно співвідношення її заробітної плати до мінімальної заробітної плати, то до того часу, поки не буде ухвалено закону, яким буде встановлено реальний прожитковий мінімум, у розрахунках посадового окладу відповідно до Міжгалузевої угоди, застосовується мінімальна заробітна плата, що передбачено п. 5.1.1. Міжгалузевої угоди. У тексті Міжгалузевої угоди та додатках до неї встановлені співвідношення саме між мінімальною заробітною платою та посадовими окладами різних професій. Аналогічні положення наведені в Галузевій угоді на 2008-2009 роки та Галузевій угоді на 2010-2011 роки. Всупереч таким чітким і зрозумілим нормам Міжгалузевої угоди, відповідач наполягає, що розрахунок її посадового окладу мав бути здійснений на підставі прожиткового мінімуму, а не мінімальної заробітної плати, з чим вона не погоджується. Щодо строків позовної давності позовної вимоги про стягнення компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку із порушенням термінів їх виплати зазначає, що компенсація за несвоєчасно виплачену плату є складовою частиною заробітної плати тому на вимоги про стягнення такої строк позовної давності не поширюється. Від так, вважає поданий відповідачем відзив на позовну заяву необґрунтованим та просить не брати такий до уваги, а поданий ним позов задовольнити у повному обсязі.

24.06.2021 року представник відповідача подала до суду письмове заперечення, у якому зазначає, що позивач спотворює дійсні обставини справи, та не правильно здійснює тлумачення інформації, яка наведена у відзиві на позовну заяву, просить суд долучити письмові заперечення до справи.

Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши справу у порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступних висновків.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Із змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно положень ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до ст. 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Статтею 94 КЗпП України визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.

Відповідно до ст. 96 КЗпП України основою організації оплати праці є тарифна система оплати праці, яка включає тарифні сітки, тарифні ставки, схеми посадових окладів і тарифно-кваліфікаційні характеристики (довідники).

Тарифна система оплати праці використовується для розподілу робіт залежно від їх складності, а працівників - залежно від їх кваліфікації та за розрядами тарифної сітки. Вона є основою формування та диференціації розмірів заробітної плати.

Формування тарифної сітки (схеми посадових окладів) провадиться на основі тарифної ставки робітника першого розряду, яка встановлюється у розмірі, що перевищує законодавчо встановлений розмір мінімальної заробітної плати, та міжкваліфікаційних /міжпосадових/ співвідношень розмірів тарифних ставок (посадових окладів).

Віднесення виконуваних робіт до певних тарифних розрядів і присвоєння кваліфікаційних розрядів робітникам провадиться власником або уповноваженим ним органом згідно з тарифно-кваліфікаційним довідником за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником).

Згідно із ст. 97 КЗпП України оплата праці працівників здійснюється за погодинною, відрядною або іншими системами оплати праці. Оплата може провадитися за результатами індивідуальних і колективних робіт.

Форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації /профспілковим представником/, що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом.

Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті.

Власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами.

Частиною 3 ст. 6 Закону України «Про оплату праці» визначено, що тарифна сітка (схема посадових окладів) формується на основі: тарифної ставки робітника першого розряду, яка встановлюється у розмірі, що перевищує законодавчо встановлений розмір мінімальної заробітної плати; міжкваліфікаційних (міжпосадових) співвідношень розмірів тарифних ставок (посадових окладів).

Згідно абз. 4 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про оплату праці» організація оплати праці здійснюється, зокрема, на підставі галузевих (міжгалузевих), територіальних угод.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України «Про оплату праці» договірне регулювання оплати праці працівників підприємств здійснюється на основі системи угод, що укладаються на національному (генеральна угода), галузевому (галузева (міжгалузева) угода), територіальному (територіальна угода) та локальному (колективний договір) рівнях відповідно до законів.

Частиною 1 ст. 15 цього Закону передбачено, що форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною, галузевими (міжгалузевими) і територіальними угодами. У разі, коли колективний договір на підприємстві не укладено, роботодавець зобов`язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво органом.

Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються з урахуванням вимог, передбачених частиною першою цієї статті.

Отже, встановлені галузевими (міжгалузевими) і територіальними угодами умови оплати праці є гарантіями для працівників в сфері оплати праці й безпосереднє застосування таких умов є обов`язковим для всіх суб`єктів, що перебувають у сфері дії угоди.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про оплату праці» суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами.

Статтею 9 Закону України «Про колективні договори і угоди» визначено, що положення генеральної, галузевої (міжгалузевої), територіальної угод діють безпосередньо і є обов`язковими для всіх суб`єктів, що перебувають у сфері дії сторін, які підписали угоду.

Цим Законом також передбачено, що умови колективних договорів або угод, що погіршують порівняно з чинним законодавством становище працівників, є недійсними, і забороняється включати їх до договорів і угод (ч. 2 ст. 5 Закону), а галузева (міжгалузева) угода не може погіршувати становище працівників порівняно з генеральною угодою (ч. 3 ст. 8 Закону).

Судом встановлено, що позивач з 16.11.2007 року працювала начальником цеху гальванопокриття другої групи (002), з 06.11.2018 року - старшим майстром дільниці другої групи слюсарно-штампувального цеху (007), а з 02.11.2020 року і до цього часу - диспетчером цеху друкованих плат (010) ДП «ЛДЗ «ЛОРТА».

Також судом встановлено, що ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» є державним оборонним підприємством, на яке з 2008 року поширювала свою дію Галузева угода між Міністерством промислової політики України, Фондом державного майна України, Всеукраїнським об`єднанням обласних організацій роботодавців підприємств машинобудівної та металообробної галузей «Металіндустрія-Україна» та профспілками автомобільного та сільськогосподарського машинобудування, машинобудівників та приладобудівників, космічного та загального машинобудування, радіоелектроніки та машинобудування, лісових галузей, машинобудування та металообробки, суднобудування, оборонної промисловості, енергетики та електротехнічної промисловості, атомної енергетики і промисловості України на 2008-2009 роки, яка була пролонгована до 2015 року та з жовтня 2016 року на нього поширювалась дія Міжгалузевої угоди у сферах машинобудування, металообробки, електротехніки, радіоелектроніки, приладобудування, суднобудування, деревообробної та паперової, легкої та текстильної промисловості України на 2016-2020 роки.

Відповідно до п. 5.1.1. Галузевої угоди встановлено мінімальні коефіцієнти співвідношень місячних тарифних ставок робітників першого розряду з нормальними умовами праці до законодавчо визначеного розміру мінімальної заробітної плати згідно з Додатком № 1, співвідношення між законодавчо встановленою мінімальною заробітною платою та мінімальною тарифною ставкою робітника першого розряду третьої сітки не менше як 1 до 1,25.

Пунктом 5.1.2 Галузевої угоди визначено, що мінімальний посадовий оклад техніка без категорії встановлюється на рівні місячної тарифної ставки робітника третього розряду третьої сітки відповідних галузей.

Відповідно до п. 5.1.3. Галузевої угоди установлено мінімальні коефіцієнти міжпосадових співвідношень місячних посадових окладів керівників, професіоналів і фахівців підприємств до посадового окладу техніка згідно з Додатком № 2 до Угоди.

Відтак, мінімальний посадовий оклад начальника цеху з січня 2008 року по вересень 2016 року, відповідно до вище перелічених положень Галузевої угоди розрахований таким чином: мінімальна заробітна плата х 1,25 (співвідношення між законодавчо встановленою мінімальною заробітною платою та мінімальною тарифною ставкою робітника першого розряду третьої сітки) х 1,35 (мінімальний посадовий оклад техніка без категорії, що дорівнює місячній тарифній ставці робітника третього розряду третьої сітки згідно з Додатком № 1 до Галузевої угоди) х 2,18 (мінімальний коефіцієнт міжпосадового співвідношення посадового окладу начальника цеху до посадового окладу техніка згідно з Додатком № 2 до Галузевої угоди).

З 2010 року на підприємстві діяла Галузева Угода на 2010-2011 роки, укладена між Міністерством промислової політики України, Фондом державного майна України та профспілками автомобільного та сільськогосподарського машинобудування, машинобудівників та приладобудівників, космічного та загального машинобудування, радіоелектроніки та машинобудування, лісових галузей, машинобудування та металообробки, суднобудування, оборонної промисловості, енергетики та електротехнічної промисловості, атомної енергетики і промисловості України, що об`єдналися для ведення колективних переговорів.

Коефіцієнти, для розрахунку посадового окладу працівників, які зазначені у цій Угоді не відрізняються від тих, які були передбачені попередньою галузевою угодою на 2008-2009 роки.

Окрім цього, судом встановлено, що з вересня 2016 року на ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» діє Міжгалузева угода у сферах машинобудування, металообробки, електротехніки, радіоелектроніки, приладобудування, суднобудування, деревообробної та паперової, легкої та текстильної промисловості України на 2016-2020 роки.

Відповідно до п. 5.1.1. Міжгалузевої угоди, сторони домовилися: «Установити на підприємствах, на період до законодавчого встановлення реального прожиткового мінімуму, співвідношення між законодавчо встановленою мінімальною заробітною платою та мінімальною тарифною ставкою робітника першого розряду третьої сітки не менше як 1 до

1,5».

У п. 5.1.2. Міжгалузевої Угоди зазначено: «Установити мінімальний посадовий оклад техніка без категорії на рівні місячної тарифної ставки робітника третього розряду третьої сітки відповідних галузей.».

Пунктом 5.1.3. Міжгалузевої угоди передбачено: «Установити мінімальні коефіцієнти міжпосадових співвідношень місячних посадових окладів керівників, професіоналів і фахівців підприємств до посадового окладу техніка згідно з Додатком № 2 до Галузевої угоди». Відтак, мінімальний посадовий оклад начальника цеху з вересня 2016 року по листопад 2018 року, відповідно до вище перелічених положень Міжгалузевої угоди розрахований таким чином: мінімальна заробітна плата х 1,5 (співвідношення між законодавчо встановленою мінімальною заробітною платою та мінімальною тарифною ставкою робітника першого розряду третьої сітки) х 1,35 (мінімальний посадовий оклад техніка без категорії, що дорівнює місячній тарифній ставці робітника третього розряду третьої сітки згідно з Додатком №1 до Міжгалузевої угоди) х 2,18 (мінімальний коефіцієнт міжпосадового співвідношення посадового окладу начальника цеху до посадового окладу техніка згідно з Додатком № 2 до Галузевої угоди).

Мінімальний посадовий оклад старшого майстра дільниці з 06 листопада 2018 року по 02 листопад 2020 року, відповідно до вище перелічених положень Міжгалузевої угоди розрахований таким чином: мінімальна заробітна плата х 1,5 (співвідношення між законодавчо встановленою мінімальною заробітною платою та мінімальною тарифною ставкою робітника першого розряду третьої сітки) х 1,35 (мінімальний посадовий оклад техніка без категорії, що дорівнює місячній тарифній ставці робітника третього розряду третьої сітки згідно з Додатком №1 до Міжгалузевої угоди) х 1,64 (мінімальний коефіцієнт міжпосадового співвідношення посадового окладу старшого майстра дільниці до посадового окладу техніка згідно з Додатком № 2 до Галузевої угоди).

Мінімальний посадовий старшого диспетчера цеху з 02 листопада 2020 року по лютий 2021 року, відповідно до вище перелічених положень Міжгалузевої угоди розрахований таким чином: мінімальна заробітна плата х 1,5 (співвідношення між законодавчо встановленою мінімальною заробітною платою та мінімальною тарифною ставкою робітника першого розряду третьої сітки) х 1,35 (мінімальний посадовий оклад техніка без категорії, що дорівнює місячній тарифній ставці робітника третього розряду третьої сітки згідно з Додатком № 1 до Міжгалузевої угоди) х 1,23 (мінімальний коефіцієнт міжпосадового співвідношення посадового окладу старшого диспетчера цеху до посадового окладу техніка згідно з Додатком № 2 до Галузевої угоди).

Разом з тим, суд не бере до уваги покликання представника відповідача, наведені у відзиві на те, що Міжгалузеві угоди на які покликається позивач не поширюють свою дію на діяльність відповідача, так як не були підписані ні відповідачем - ДП «ЛДЗ - Лорта», ні його засновником - ДК «Укроборонпром» з огляду на наступне.

Так, соціальний діалог здійснюється на національному, галузевому, територіальному та локальному (підприємство, установа, організація) рівнях та тристоронній або двосторонній основі. Інтереси роботодавця в галузевій (міжгалузевій) угоді представлені суб`єктом сторони роботодавців або сторони органів виконавчої влади. (ч. 1 ст. 4 Закону України «Про соціальний діалог в Україні»). Тобто підписантами Міжгалузевої угоди є сторони: Профспілкова сторона, суб`єктами якої є всеукраїнські профспілки та їх об`єднання, що діють у межах певного виду або кількох видів економічної діяльності та Міністерство економічного розвитку і торгівлі України, Фонд державного майна України. Зі сторони профспілок Міжгалузева угода підписана Спільним представницьким органом всеукраїнських репрезентативних профспілок машинобудівного і оборонно- промислового комплексів України (СПО МОК України) в особі профспілок: працівників автомобільного та сільськогосподарського машинобудування; працівників енергетики та електротехнічної промисловості; працівників космічного та загального машинобудування; працівників лісових галузей; машинобудівників та приладобудівників; працівників машинобудування та металообробки; працівників радіоелектроніки та машинобудування; працівників суднобудування; працівників текстильної та легкої промисловості.

Первинна профспілкова організація відповідача є організаційною ланкою «Професійної спілки працівників радіоелектроніки та машинобудування України» і у своїй роботі керується Міжгалузевою угодою, що підтверджує також Довідка від 07.05.2021 року № 17 Професійної спілки працівників радіоелектроніки та машинобудування України, Свідоцтво № НОМЕР_1 та лист Львівської обласної організації профспілок працівників радіоелектроніки та машинобудування України від 10.03.2021 року № 9. 25.05.2016 року та ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» було укладено Колективний договір на 2016-2020 року, який було зареєстровано 21.06.2016 року за номером 159. Колективний договір укладений між роботодавцем в особі директора ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» ОСОБА_2 та найманими працівниками ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» в особі профспілкового представника голови профкомітету первинної профспілкової організації Ревули Зіновія Ярославовича. Колективний договір поширюється на всіх працівників Відповідача, незалежно від їх участі в профспілці (п. 1.3. Колективного договору). Відповідно до п. 3.1.1. Колективного договору основою організації оплати праці є тарифна система, яка включає: тарифні сітки; тарифні ставки; схеми посадових окладів; тарифно-кваліфікаційні характеристики. Згідно з п. 3.3. Колективного договору конкретні розміри тарифних ставок (посадових окладів) установлюються штатним розписом, виходячи із міжкваліфікаційних співвідношень для встановлення рівня тарифних ставок робітникам згідно з Додатком № 1 до Галузевої угоди між Міністерством промислової політики та профспілкою робітників радіоелектроніки та машинобудування України. Тобто, сторони самі для себе визначили та погодились, що на них поширюються Галузеві угоди між Міністерством промислової політики та профспілкою робітників радіоелектроніки та машинобудування України. Указом Президента України від 31.05.2011 року установлено, що правонаступником Міністерства промислової політики України в частині формування та реалізації промислової політики є Міністерство економічного розвитку і торгівлі України. 23.03.2014 року Кабінет Міністрів України постановив реорганізувати Міністерство промислової політики шляхом приєднання до Міністерства економічного розвитку і торгівлі. Оскільки Міжгалузева угода підписана Міністерством економічного розвитку і торгівлі України як правонаступником Міністерства промислової політики України, чиї повноваження визнав директор ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» та його трудовий колектив, то ця Міжгалузева угода поширює свою дію на Відповідача. Кожне підприємство за своєю основною діяльністю віднесено до певної галузі та до відповідного КВЕДУ. На відповідну галузь господарства України так чи інакше впливає відповідне галузеве міністерство, яке є регуляторним органом і таке міністерство є стороною соціального діалогу, підписантом Міжгалузевої угоди. Статтею 9 Закону України «Про колективні договори і угоди» встановлено, що положення генеральної, галузевої (міжгалузевої), територіальної угод діють безпосередньо і є обов`язковими для всіх суб`єктів, що перебувають у сфері дії сторін, які підписали угоду. Законодавством не визнається обов`язковою умовою дії Міжгалузевої: угоди її підписання кожним окремим підприємством чи засновником такого підприємства.

Також, суд не бере до уваги покликання представника відповідача, що зазначені коефіцієнти слід застосовувати по відношенню до прожиткового мінімуму, який є розрахунковою величиною при визначенні посадового окладу позивача, а не мінімальної заробітної плати з огляду на наступне.

Статтею 3 Закону України «Про оплату праці» визначено, що мінімальна заробітна плата - це законодавчо встановлений розмір заробітної плати за просту, некваліфіковану працю, нижче якого не може провадитися оплата за виконану працівником місячну, а також погодинну норму праці (обсяг робіт). Мінімальна заробітна плата є державною соціальною гарантією, обов`язковою на всій території України для підприємств усіх форм власності і господарювання та фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.

Визначення прожиткового мінімуму наведене у ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум», згідно якої прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

За змістом п. 5.1.1 Міжгалузевої угоди співвідношення між законодавчо встановленою мінімальною заробітною платою та мінімальною тарифною ставкою робітника першого розряду третьої сітки не менш як 1 до 1,5 встановлено до законодавчого встановлення реального прожиткового мінімуму.

Також слід зауважити, що у всіх додатках до Міжгалузевої угоди конкретно зазначено співвідношення між встановленими коефіцієнтами та мінімальною заробітною платою.

Розмір прожиткового мінімуму щороку затверджується Верховною Радою України у Законі України «Про Державний бюджет» на відповідний рік.

На час виникнення спірних правовідносин і на даний час законодавством не визначено поняття «реальний прожитковий мінімум» і не встановлено його розмір, як це передбачено п. 5.1.1 Міжгалузевої угоди.

Таким чином, розрахунковою величиною при визначені посадового окладу позивача є мінімальна заробітна плата.

Беручи до уваги положення п. 2 ст. 2 Закону України «Про прожитковий мінімум» та положень ч. 2 ст. 9 Закону України «Про оплату праці», ст. 95 КЗпП України, прожитковий мінімум не може використовуватися для встановлення мінімального посадового окладу (тарифної ставки), а є лише соціальною гарантією того, що мінімальна заробітна плата не буде встановлена нижче рівня достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум»).

Враховуючи, що відповідачем порушено трудові права позивача, зокрема на належний рівень оплати праці, передбачений чинним законодавством, а тому суд приходить до висновку, що з ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» на користь позивача необхідно стягнути не нараховану та невиплачену заробітну плату.

Згідно наданого позивачем розрахунку, який суд приймає до уваги як вірний, не нарахована та не виплачена йому відповідачем заробітна плата складає 277 596 грн. 48 коп.

Відповідно до ст. 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Статтями 1, 2, 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» визначено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Пунктами 3, 4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою КМУ від 21.02.2001 року № 159 передбачено, що компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру. Сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що у визначені законодавством строки ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» не виплатило позивачу заробітну плату, що потягло за собою втрату частини її доходів у зв`язку із порушенням термінів їх виплати, то така позовна вимога теж підставна.

Згідно поданого позивачем розрахунку суми компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати така за період з січня 2008 року по лютий 2021 року станом на березень 2021 року становить 144 976 грн. 06 коп. та такий розрахунок суд приймає до уваги.

Згідно п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, а тому суд визначає суму, що підлягає стягненню без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Відтак, позовні вимоги є підставними та підлягають задоволенню, а тому з ДП ЛДЗ «ЛОРТА» на користь позивача необхідно стягнути не нараховану та невиплачену заробітну плату у розмірі 277 596 грн. 48 коп. та компенсацію за несвоєчасно виплачену заробітну плату за період з січня 2008 року по лютий 2021 року станом на березень 2021 року у сумі 144 976 грн. 06 коп., без урахування податків та інших обов`язкових платежів.

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Оскільки позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Керуючись ст. 4, 12, 13, 81, 82, 89, 141, 259, 263-265, 268, 274-279 ЦПК України, ст. 43, 129 Конституції України, ст. 96, 97 КЗпП України, суд, -

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Державного підприємства «Львівський державний завод «ЛОРТА» про стягнення не нарахованої та не виплаченої заробітної плати та компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати - задовольнити.

Стягнути із Державного підприємства «Львівський державний завод «ЛОРТА» (р/р: НОМЕР_2 ПАТ АБ «Укргазбанк», МФО: 320478, , ІПН: 31, адреса: 79040, м. Львів, вул. Патона, 1) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_3 , паспорт серії НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 ) не нараховану та невиплачену заробітну плату у розмірі 277 596 (двісті сімдесят сім тисяч п`ятсот дев`яносто шість) грн. 48 коп., без урахування податків та інших обов`язкових платежів, які підлягають утриманню з цих сум відповідно до законодавства України.

Стягнути із Державного підприємства «Львівський державний завод «ЛОРТА» (р/р: НОМЕР_2 ПАТ АБ «Укргазбанк», МФО: 320478, , ІПН: 31, адреса: 79040, м. Львів, вул. Патона, 1) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_3 , паспорт серії НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 ) компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати за період з січня 2008 року по лютий 2021 року станом на березень 2021 року у сумі 144 976 (сто сорок чотири тисячі дев`ятсот сімдесят шість) грн. 06 коп., без урахування податків та інших обов`язкових платежів, які підлягають утриманню з цих сум відповідно до законодавства України.

Стягнути з Державного підприємства «Львівський державний завод «ЛОРТА» на користь на користь держави 908 грн. (дев`ятсот вісім) грн. судового збору.

Відповідно до вимог п. п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів учасниками справи до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_3 , паспорт серії НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 );

Відповідач: Державне підприємство «Львівський державний завод «ЛОРТА» (р/р: НОМЕР_2 ПАТ АБ «Укргазбанк», МФО: 320478, , ІПН: 31, адреса: 79040, м. Львів, вул. Патона, 1).

Суддя/підпис/ Н. М. Галайко

З оригіналом згідно.

Суддя: