ЄУН 336/7682/2020
Пр.. № 2/336/1226/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2021 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Зарютіна П.В.,

за участю секретаря Федорченко А.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України до ОСОБА_1 про стягнення коштів за недонос речового майна, отриманого під час проходження військової служби,

В С Т А Н О В И В:

Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України звернулась в суд з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення коштів за недонос речового майна, отриманого під час проходження військової служби в розмірі 9152,83 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач проходив військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 .

Під час проходженн ОСОБА_1 військової служби за контрактом у в/ч НОМЕР_1 , наказом командира в/ч НОМЕР_1 НГУ від 02.01.2020 року № 1 останнього було звільнено з військової служби у запас «через службову невідповідність», останнім днем проходження військової служби вважається день його відрахування зі списків особового складу в/ч НОМЕР_1 НГУ, тобто 02.01.2020 року.

Відповідно до довідки розрахунку № 2 від 02.01.2020 року впродовж 2018-2019 року з речового складу військової частини відповідачем було отримано деяке речове майно, строки експлуатації якого на момент звільнення військовослужбовця не закінчилися.

Вартість недоношеного речового майна складає 7627,36 грн., що разом з ПДВ у розмірі 1525,47 грн. складає загальну вартість в сумі 9152,83 грн., яка підлягає стягненню з відповідача за недонос речового майна.

Отже, позивач просить стягнути з відповідача кошти за недонос речового майна у розмірі 9152,83 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Справа була призначена до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, при цьому відповідач, не подав відзив.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (частина 1 ст.11 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно із частиною 1 статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Судом встановлено, що відповідач проходив військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується копією витягу з наказу Командира в/ч НОМЕР_1 НГУ, відповідно до якого ОСОБА_1 прийнято на військову службу з 25.04.2018 року і строком на три роки, тобто до 24 квітня 2021 року.

Під час проходження ОСОБА_1 військової служби за контрактом у в/ч НОМЕР_1 , наказом командира в/ч НОМЕР_1 НГУ від 02.01.2020 року № 1 останнього було звільнено з військової служби у запас «через службову невідповідність», останнім днем проходження військової служби вважається день його відрахування зі списків особового складу в/ч НОМЕР_1 НГУ, тобто 02.01.2020 року, що підтверджується копією витягу з наказу Командира в/ч НОМЕР_1 НГУ.

Відповідно до довідки розрахунку № 2 від 02.01.2020 року впродовж 2018-2019 року з речового складу військової частини відповідачем було отримано деяке речове майно, строки експлуатації якого на момент звільнення військовослужбовця не закінчилися.

Вартість недоношеного речового майна складає 7627,36 грн., що разом з ПДВ у розмірі 1525,47 грн. складає загальну вартість в сумі 9152,83 грн., яка підлягає стягненню з відповідача за недонос речового майна.

Згідно з ч. 1 статті 9-1 Закону «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

Абзацом четвертим частини третьої статті 20 Закону України «Про Національну гвардію України» встановлено, що норми забезпечення військовослужбовців Національної гвардії України військовою формою одягу, спеціальним одягом, взуттям та спорядженням, а також іншими предметами речового майна визначаються Міністерством внутрішніх справ України.

Відповідно до пункту 18 Розділу ІІІ Інструкції з організації речового забезпечення в Національній гвардії України в мирний час та особливий період, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.06.2017 року №475 у разі звільнення військовослужбовців за службовою невідповідністю, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем, вартість виданих їм предметів речового майна, які отримані під час проходження військової служби (навчання) у Національній гвардії України та строки експлуатації (носіння) яких не закінчилися, утримується з урахуванням строку перебування їх у носінні на підставі довідки-розрахунку на утримання вартості речового майна.

Строки експлуатації зазначені у Нормі № 4 забезпечення предметами бойового обмундирування та екіпірування військовослужбовців Національної гвардії України, затверджені Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.06.2017 № 475.

Згідно з довідкою-розрахунком № 2 на утримання вартості речового майна солдату ОСОБА_1 видано речове майно, вартість якого з урахуванням зносу, на час його виключення зі списку особового складу військової частини НОМЕР_1 складає 7627,36 грн., що разом з ПДВ у розмірі 1525,47 грн. складає загальну вартість в сумі 9152,83 грн.

Оскільки, відповідачем після звільнення не відшкодовано військовій частині кошти за отримане ним речове майно, строки носіння якого не закінчилися, то суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 2102,00 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263 265, 268, ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов Військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України до ОСОБА_1 про стягнення коштів за недонос речового майна, отриманого під час проходження військової служби - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) на користь Військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України (юридична адреса: АДРЕСА_2 , фактична адреса: АДРЕСА_3 ) вартість речового майна, отриманого під час проходження військової служби, в розмірі 9152,83 гривні та судовий збір у розмірі 2102,00 гривні.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частину другій статті 358 ЦПК України.

Суддя П.В. Зарютін