Справа № 639/1422/21
Провадження № 2/639/1142/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2021 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Труханович В.В.,

за участю секретаря - Безбородько І.О.

представника позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Іванової Л.І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні Жовтневого районного суду м. Харкова цивільну справу № 639/1422/21 за позовною заявою ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Жовтневе трамвайне депо» про визнання протиправними дій, суд

ВСТАНОВИВ:

02 березня 2021 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до КП «Жовтневе трамвайне депо» та просив ухвалити рішення, на підставі якого визнати протиправними дії працівників КП «Жовтневе трамвайне депо», які 5 серпня 2020 року силоміць витягли позивача з вагону трамвая на зупинці «Станція метро «Захисників України», що прямував по 27-му маршруту, за не сплату ним пільгового проїзду за допомогою «Електронного квитка»; визнати протиправною відмову КП «Жовтневе трамвайне депо» здійснити перевезення позивача 5 серпня 2020 року без наявності «Електронного квитка», як пасажира, що має пільги, встановлені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 09 березня 2021 року позовну заяву ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Жовтневе трамвайне депо» про визнання протиправними дій залишено без руху. Надано строк для усунення недоліків, протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали.

19 березня 2021 року від ОСОБА_2 надійшла заява про усунення недоліків разом з позовною заявою, відповідно до якої позивач просить суд визнати протиправним застосування 5 серпня 2020 року контролерами КП «Жовтневе трамвайне депо» до позивача фізичної сили, які силоміць витягли його з вагону трамвая на зупинці «Станція метро «Захисників України», що прямував по 27-му маршруту, за не сплату ним пільгового проїзду за допомогою «Електронного квитка»; визнати протиправною відмову КП «Жовтневе трамвайне депо» здійснити перевезення позивача 5 серпня 2020 року без наявності «Електронного квитка», як пасажира, що має пільги, встановлені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

В обґрунтування позову ОСОБА_2 посилається на те, що 05 серпня 2020 року приблизно о 09-24 год. працівники трамвайного депо на зупинці трамваю по вул. Захисників України силоміць витягли його з трамваю 27-го маршруту, який прямував в бік Конного ринку.

Позивач зазначає, що він знаходився в вагоні трамваю, коли на зупинці зайшли два чоловіка, один з яких вимагав пред`явити проїзний квиток, якого у позивача не виявилося. Тоді інший чоловік силоміць витягнув ОСОБА_2 з вагону. У зв`язку з хуліганською поведінкою працівників комунального підприємства позивач отримав фізичну біль, моральні страждання.

Позивач вважає, що діє працівників КП «Жовтневе трамвайне депо» є неправомірними, оскільки він має пільги, встановлені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Вищевикладені обставини вимусили ОСОБА_2 звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 22 березня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Жовтневе трамвайне депо» про визнання протиправними дій. Призначено судове засідання.

Представник позивача - адвокат Какосян Т.М., яка діє на підставі доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги від 07 квітня 2021 року за № 178, в судовому засіданні заявлений позов підтримала, просила суд його задовольнити.

Представник відповідача КП «Жовтневе трамвайне депо» Іванова Л.І., яка діє на підставі довіреності від 09.10.2018 року № 547 в судовому засіданні позов ОСОБА_2 не визнала, просила відмовити у його задоволенні, посилаючись на його необґрунтованість.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до змісту положень статей 11, 15 ЦК України цивільні права і обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів встановлений статтею 16 ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Особа, право якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Як правило, спосіб захисту порушеного права визначено законом.

Так, в судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_2 має право на пільгами встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 . (а.с. 24)

Пунктом 7 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено щодо надання пільга учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них у вигляді безоплатного проїзду усіма видами міського пасажирського транспорту, автомобільним транспортом загального користування в сільській місцевості, а також залізничним і водним транспортом приміського сполучення та автобусами приміських і міжміських маршрутів, у тому числі внутрірайонних, внутрі- та міжобласних незалежно від відстані та місця проживання за наявності посвідчення встановленого зразка, а в разі запровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду - також електронного квитка, який видається на безоплатній основі.

В судовому засіданні представник позивача зазначила, що 05 серпня 2020 року приблизно о 09-24 год. позивач ОСОБА_2 прямував у трамваї 27-го маршруту, коли на зупинці був силою висаджений з трамвая, у зв`язку з відсутністю у нього квитка для проїзду. Представник зазначила, що позивач користується пільгою встановленою Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Про те, що позивач користується пільгою щодо безкоштовного проїзду, він повідомив контролерів на зупинці, коли вже був висаджений з трамвая, при цьому штраф за безквитковий проїзд у громадському транспорті на нього накладений не був. Стосовно незаконних дій працівників трамвайного депо ОСОБА_2 вимушений був звертатися зі скарги в різні інстанції.

Як вбачається з відповіді Департаменту інфраструктури ХМР від 15.10.2020 року на звернення ОСОБА_2 , вони повідомили про те, що відповідно до п.2 ст. 19 Конституції України, ст. 24 Закону України «Про місцеві самоврядування України» органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у відповідності з Конституцією і законами України.

Так, рішенням сесії Харківської міської ради від 06.07.2016 № 316/16 затверджено Концепцію впровадження системи оплати проїзду в міському пасажирському електротранспорті м. Харкова «Електронний квиток», укладений інвестиційний договір по реалізації даного проекту і затверджені Правила впровадження автоматизованої системи оплети проїзду в міському електротранспорті м. Харкова відповідно до яких, оплата транспортних послуг здійснюється через систему «Електронний квиток» за допомогою електронної картки (у тому числі і пільгової).

Відповідно до п. 8.4. Правил впровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду в міському електричному транспорті м. Харкова - при реалізації права на пільговий проїзд пасажири при вході в транспортний засіб та метрополітен реєструють проїзд шляхом піднесення пільгового електронного квитка до валідатора-реєстратора.

Таким чином, для пільгового користування міським громадським пасажирським транспортом ( трамвай, тролейбус, метрополітен) рекомендовано отримати електронний квиток для пільгового проїзду. ( а.с. 7, 26)

Дане рішення Харківської міської ради повність узгоджується з вимогами Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

В судовому засіданні представник позивача пояснила, що їй не відоме про те, чи був в наявності у позивача електронний квиток під час поїздки у міському громадському транспорті 05.08.2020 року, будь-які докази стосовно даного питання у неї відсутні.

З відповіді Департаменту інфраструктури ХМР від 01.09.2020 року вбачається, що на момент перевірки ОСОБА_2 не зареєстрував (не оплатив) проїзд у трамвайному маршруті №27. ( а.с. 8, 25)

Отже, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 під час проїзду у міському громадському транспорті - трамваї 27-го маршруту 05 серпня 2020 року здійснив проїзд з порушення Правил впровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду в міському електричному транспорті м. Харкова та Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 3 ст.12 ЦПК України та ч.1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Частиною 3 ст. 82 ЦПК України також передбачено, що обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи , у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

В супереч вищезазначеним вимогам закону позивачем не було надано суду належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження його стверджень щодо протиправних дій працівників КП «Жовтневе трамвайне депо», які нібито мали місце 05 серпня 2020 року, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволені позову ОСОБА_2 .

У зв`язку з тим, що позивач звільнений від судового збору при зверненні з позовом, відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору суд вважає за необхідне компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 76-82, 89, 133, 137, 141, 247, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 19, 56 Конституції України, ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», суд -

ВИРІШИВ:

У задоволені позову ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Жовтневе трамвайне депо» про визнання протиправними дій - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Найменування сторін:

Позивач - ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач - Комунальне підприємство «Жовтневе трамвайне депо», , розташоване за адресою: м. Харків, вул. Москалівська, 199-А.

Повний текст рішення складено 15.07.2021 року.

Суддя В. В. Труханович