Справа №442/7085/20
Провадження №2/442/204/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2021 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Крамара О.В.

з участю секретаря - Малик О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дрогобича цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , орган опіки та піклування виконавчого комітету Дрогобицької міської ради про припинення частки в праві спільної часткової власності, визнання права власності та визнання особи такою, що втратила право користування на житло,-

в с т а н о в и в :

12 листопада 2020, ОСОБА_1 від імені та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 звернувся в суд із вказаним вище позовом, в якому з урахуванням збільшених позовних вимог, просить: припинити право власності ОСОБА_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на 1/12 частину квартири АДРЕСА_2 з компенсацією вартості даної частки в розмірі 11 917 гривень та ОСОБА_4 , яка зареєстрована АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 на 7/24 часток квартири АДРЕСА_2 з компенсацією вартості даної частки в розмірі 41 670 гривень; визнати за ОСОБА_2 , прож. АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 право власності на 9/24 частин квартири АДРЕСА_2 ; визнати ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 такою, що втратила право на житло у квартирі АДРЕСА_2 .

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що згідно свідоцтва про право власності на квартиру від 30.06.2010 року, виданого на підставі протоколу Комісії з питань приватизації житла при виконкомі Дрогобицької міської ради № 6/7 від 30.06.2010 року ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 ОСОБА_7 на праві спільної сумісної власності належала квартира АДРЕСА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер один із співвласників квартири ОСОБА_7 . Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.08.2019 року, яке видане приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Манзілевською Т.С. та зареєстроване в реєстрі за № 1004 спадкоємцями померлої ОСОБА_7 в рівних частках, які становлять по 1/6 спадкового майна у 1/4 частці спадкодавця в спірній квартирі стали відповідач ОСОБА_1 чоловік спадкодавця, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 діти спадкодавця від першого шлюбу, ОСОБА_3 мати спадкодавця та спільна з відповідачем та спадкодавцем дочка ОСОБА_2 . Відповідно частки співвласників склали: ОСОБА_3 1/12 частина, ОСОБА_4 7/24 частин, ОСОБА_1 1/24 частина, ОСОБА_5 7/24 частин, ОСОБА_2 7/24 частин.

Співвласники спірної квартири ОСОБА_5 2003 року народження та ОСОБА_2 2009 року народження є неповнолітніми та не можуть самостійно представляти свої інтереси, тому в силу положень ч.2 ст. 59 ЦПК України ОСОБА_1 діє в їхніх інтересах у вказаній справі на підставі свідоцтва про народження від 20 жовтня 2009 року та рішення виконавчого комітету Дрогобицької міської ради від 20.07.2017 року №158.

Відповідно до технічного паспорту на спірну квартиру її загальна площа становить 17,4 кв.м., житлова 12,6 кв.м., квартира складається з однієї житлової кімнати площею 12,6 кв.м. та коридору площею 2,2 кв.м.

Відповідачі у квартирі не проживають, ОСОБА_3 має у власності та проживає у трьохкімнатній квартирі АДРЕСА_4 , а ОСОБА_4 проживає з дитиною та чоловіком у квартирі своєї бабці по батькові по АДРЕСА_5 більше чотирьох років.

Не зважаючи на те, що відповідачі мають у власності частки у спірній квартирі, зокрема відповідач ОСОБА_3 1/12 частину, що складає 1,4 кв.м. загальної площі і 1кв.м. житлової площі, а відповідач ОСОБА_4 5,075 кв.м. загальної площі 3,6 кв.м. житлової площі, однак реалізувати своє право на володіння і користування квартирою їм неможливо, оскільки це однокімнатна малосімейка у гуртожитку, в якій проживає ОСОБА_8 з двома неповнолітніми дочками ОСОБА_9 і ОСОБА_10 .

Не можливо, щоб у кімнаті площею 12,6 кв.м. проживало фактично шість осіб, при нормі житлової площі на одну особу 13,4кв.м. відповідно до норм житлового законодавства, тобто спільне користування квартирою є неможливе.

На його замовлення, судовим експертом Ляш І.І. було проведено оціночно-будівельну експертизу та надано Висновок експерта № 483/20 від 07.10.2020 року, згідно якого: ринкова вартість однокімнатної квартири АДРЕСА_2 станом на 22.09.2020 року становить 143 000 грн., вартість 1/12 частки спірному майні розташованому за вказаною адресою, яка належить ОСОБА_3 становить 11 917 грн., а вартість 7/24 часток які належать позивачу ОСОБА_4 становить 41 670 грн.

Відповідачам було запропоновано мирним шляхом вирішити спір, однак вони категорично налаштовані і хочуть будь-яким способом вселитися на 12,6 кв.м. житлової площі, а тому враховуючи думку старшої дочки ОСОБА_11 , з метою захисту прав та інтересів молодшої дочки ОСОБА_2 , в нього виникла необхідність звернутися до суду з вказаним позовом в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_2 , 2009 року народження.

Крім того відповідачі, не надають кошти на утримання житла не здійснюють витрати по утриманню квартири і оплаті комунальних послуг, а зазначені витрати самостійно несе позивач.

Порядок користування між співвласниками не встановлювався ні за домовленістю між сторонами, ні судовим рішенням. Позивач вніс на рахунок суду кошти в рахунок вартості частки відповідачів в спільному майні.

Ухвалою від 12.11.2020 року в зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в загальному порядку, підготовче судове засідання призначено на 07.12.2020, встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, пред`явлення зустрічного позову. Також позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення.

Дана ухвала надсилалась сторонам по справі.

07.12.2020 позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог.

07.12.2020 підготовче судове засідання відкладено на 11.01.2021.

14.12.2020 відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_12 подали відзив на позовну заяву, в якому зокрема вказують на те, що позов безпідставний, а тому просять позовну заяву залишити без задоволення.

11.01.2021 закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду на 08.02.2021.

08.02.2021 розгляд справи відкладено на 26.02.2021, у зв`язку з неявкою адвоката відповідачів.

В даному судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його адвокат Шемеляк А.Т. позов підтримали з підстав викладених в позовній заяві, просять позов задоволити.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заперечили, щодо задоволення позову з підстав викладених у відзиві.

Представник третьої особи: органу опіки та піклування Дрогобицької міської ради Яким І.С., позов підтримав та просить його задоволити, оскільки це максимально відповідає інтересам неповнолітньої ОСОБА_13 .

Представник відповідачів ОСОБА_14 вкотре в судове засідання не з`явилася, подала заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому засіданні, при цьому жодних доказів на підтвердження викладеного не подала.

Із аналізу дій представника відповідача можна зробити висновок про ненадання пріоритету участі в даній цивільній справі. Таке безвідповідальне ставлення до виконання своїх зобов`язань, які покладені на адвоката чинним процесуальним законодавством України, може бути наслідком безпідставного затягування розгляду справи судом, вищевказане свідчить про перешкоджання з боку адвоката відповідачів вчиненню правосуддя, відтак суд визнав неявку адвоката неповажною та вирішив провести судове засідання на підставі доказів, поданих до матеріалів позовної заяви.

Суд вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Даний позов виник із приводу припинення права спільної часткової власності.

Матеріалами справи встановлено та сторонами не заперечується, що квартира АДРЕСА_2 згідно свідоцтва про право власності на квартиру від 30.06.2010 року, виданого на підставі протоколу Комісії з питань приватизації житла при виконкомі Дрогобицької міської ради № 6/7 від 30.06.2010 року, на праві спільної сумісної власності належала ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 . ОСОБА_7 ..

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 померла. Після її смерті, її частку успадкували: ОСОБА_1 чоловік спадкодавця, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 діти спадкодавця від першого шлюбу, ОСОБА_3 мати спадкодавця, та спільна з позивачем та спадкодавцем дочка ОСОБА_2 .

Після цього частки співвласників склали: ОСОБА_3 1/12 частина, ОСОБА_4 7/24 частин, ОСОБА_1 1/24 частина, ОСОБА_5 7/24 частин, ОСОБА_2 7/24 частин.

Згідно висновку судового експерта № 483/20 від 07.10.2020 року: ринкова вартість однокімнатної квартири АДРЕСА_2 станом на 22.09.2020 року становить 143 000 грн., відповідно: вартість 1/12 частки спірному майні розташованому за вказаною адресою, яка належить ОСОБА_3 становить 11917 грн., а вартість 7/24 часток які належать позивачу ОСОБА_4 становить 41 670 грн

Згідно квитанції №11 від 01.02.2021 ОСОБА_1 на рахунок Територіального управління ДСА у Львівській області вніс 11917,00 грн., як грошову компенсацію 1/12 частку квартири.

Згідно квитанції №13 від 01.02.2021 ОСОБА_1 на рахунок Територіального управління ДСА у Львівській області вніс 41670,00 грн., як грошову компенсацію 7/24 частки квартири.

У судовому розгляді не спростовано доводів позивача, що протягом декількох років відповідачі у спірній квартирі не проживають, не надають коштів на утримання житла, не здійснюють витрати по утриманню квартири і оплаті комунальних послуг, а зазначені витрати самостійно несе позивач. Відповідач ОСОБА_3 має у власності та проживає у трьохкімнатній квартирі АДРЕСА_4 , а ОСОБА_4 проживає з дитиною та чоловіком у квартирі своєї бабці по батькові по АДРЕСА_5 .

Згідно технічного паспорту на спірну квартиру її загальна площа становить 17,4 кв.м., житлова 12,6 кв.м., квартира складається з однієї житлової кімнати площею 12,6 кв.м. та коридору площею 2,2 кв.м., з чого можна зробити висновок, що не можливо, щоб у кімнаті площею 12,6 кв.м. проживало фактично шість осіб, при нормі житлової площі на одну особу 13,4 кв.м. відповідно до норм житлового законодавства, тобто спільне користування квартирою є неможливе.

Частка відповідачів у праві спільної часткової власності є незначною. Їм належить 1/12 та 7/24 ідеальних частин квартири, що відповідає 1,05 кв.м. та 3,67 кв.м. житлової площі. Зазначена площа є меншою за встановлену статтею 47 Житлового кодексу України норму житлової площі на 1 особу 13,65 кв.м. З огляду на зазначене, відповідачам неможливо виділити у натурі 1/12 та 7/24 частин спірної квартири.

Згідно ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обгрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

У відповідності до положень ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 319 ЦК України визначено, що Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Положеннями ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. ч. 1. 2 ст.355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Поняття спільної часткової власності викладено в ч.1 ст. 356 ЦК України, як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності.

Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дрібному виразі.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників мас право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Приписами ч.1 ст. 346 ЦК України наведено перелік випадків, за наявності яких право власності може бути припинено. Виходячи зі змісту частини 2 цієї статті, даний перелік не є вичерпним та право власності може бути припиненим і в інших випадках, встановлених законом.

Згідно ст. 365 ЦК України Право особи на частку у спільному майні може бути припинень за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласники та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Верховний Суд України під час розгляду справи № 6-37цс13 від 15.05.05.2013 року висловив правову позицію, згідно з якою прийшов до висновку, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Під час розгляду справи № 6-68 цс14, Верховний Суд України також сформулював правову позицію від 02.07.2014 року, якою роз`яснив, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.

Для ухвалення рішення про припинення права на частку в спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої з обставин, передбаченої п.1-3 ч. 1 ст.365 ЦК України, яка обов`язково повинна бути в сукупності з обставиною, передбаченою п.4 ч. 1 цієї статті.

Так. відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності.

Відповідно до ч. 2 ст. ст. 364 ЦК України якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право, на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

Таким чином, у разі виділу співвласник отримує свою частку у майні в натурі і вибуває зі складу учасників спільної власності. За всіма іншими співвласниками спільна власність при виділі частки зберігається.

На відміну від виділу, за якого право власності припиняється лише для того співвласника, частка якого виділяється із спільної власності у разі поділу (ст. 367 ЦК України) спільна часткова власність припиняється для всіх її учасників.

Враховуючи викладене суд вважає, що позовні вимоги в частині припинення права власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на спірну квартиру, а також визнання за ОСОБА_9 , права власності на 9/24 частин квартири АДРЕСА_2 є підставними, грунтуються на вимогах закону, обставини, на які покликається позивач підтверджені у судовому розгляді, а тому підлягають задоволенню.

Із Акту про відсутність (не проживання) особи за місцем реєстрації, складеного представниками КП «Управитель «ЖЕО» Дрогобицької міської ради, вбачається, що ОСОБА_4 , у квартирі АДРЕСА_2 не проживає з 2016 року, ніякої участі в утриманні житла не приймає, особистих речей та речей повсякденного використання, які б належали ОСОБА_4 також не має.

З огляду на це, позовна вимога в частині визнання ОСОБА_4 такою, що втратила право на житло у квартирі АДРЕСА_2 , є підставна та підлягає задоволенню, окрім того відповідач ОСОБА_4 , в судовому засіданні визнала ту обставину, що вона у спірній квартирі не проживає з 2016 року, разом з чоловіком та дитиною проживає в квартирі своєї бабці по АДРЕСА_5 .

Відповідно до п. 6 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачів слід стягнути солідарно в користь позивача понесені ним витрати по оплаті судового збору.

Керуючись ст. 12, 13, 76, 80, 81, 141, 258-259, 263-265, 273, 280-284, 289, 352, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Припинити право власності ОСОБА_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на 1/12 частину квартири АДРЕСА_2 з компенсацією вартості даної частки в розмірі 11 917 гривень та ОСОБА_4 , яка зареєстрована АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 на 7/24 часток квартири АДРЕСА_2 з компенсацією вартості даної частки в розмірі 41 670 гривень.

Визнати за ОСОБА_9 , прож. АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 право власності на 9/24 частин квартири АДРЕСА_2 ;

Визнати ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 такою, що втратила право на житло у квартирі АДРЕСА_2

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 та з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 сплачені ним судові витрати в розмірі 1681.60 грн..

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення складено 05.03.2021 року.

Суддя __________________ О.В. Крамар