Справа № 460/960/19 Головуючий у 1 інстанції: Кондратьєва Н.А.
Провадження № 22-ц/811/2421/20 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Шандри М.М.

суддів: Левика Я.А., Приколоти Т.І.

секретаря: Бадівської О.О.

за участю: ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Яворівського районного суду Львівської області від 14 травня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Смолинської сільської ради Яворівського району Львівської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визначення додаткового строку достатнього для подання заяви про прийняття спадщини,

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її брат ОСОБА_5 . Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку АДРЕСА_1 . Після смерті брата ОСОБА_5 позивач не зверталася до нотаріальної контори, оскільки працівниками сільської ради їй було повідомлено, що ОСОБА_5 є власником житлового будинку, спору щодо спадкування у родині немає, тому вона може в будь-який момент звернутися до сільської ради для оформлення документів на будинок. Окрім цього, з пояснень працівників сільської ради ОСОБА_1 зрозуміла, що для оформлення документів на житловий будинок, потрібно звертатися після спливу шести місяців. Повторно звернувшись до сільської ради їй роз`яснили, що потрібно звернутися до нотаріуса для оформлення спадкових прав. Нотаріусом було відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини та рекомендовано звернутися до суду з заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Інші спадкоємці за заповітом ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4 від прийняття спадщини відмовились. Зважаючи на вищенаведене, вважає причини пропуску прийняття спадщини поважними.

Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 14 травня 2020 року у позові відмовлено.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вважає, що законодавством не встановлено виключного переліку причин поважності пропуску строку для прийняття спадщини. Так, до таких можна віднести велику відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна та інші причини. Окрім цього, апелянт не була обізнана про належність спадкового майна житлового будинку після смерті ОСОБА_5 останньому, оскільки право власності на такий не було внесено до Державного реєстру речових прав, а за життя він ніколи не обговорював, та не зазначав, що будинок, де він проживає належить йому. Апелянт є рідною сестрою ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвами про народження таких. Оскільки, під час спілкування з посадовими особами сільської ради такі неодноразово наголошували, що за життя спадкодавець не реєстрував права власності на будинок за собою, а такий обліковується за ним на підставі записів в погосподарських книгах, то до нотаріуса звертатись не обов`язково, це можна буде зробити будь-коли. Просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задоволити в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не подано.

У судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 просила апеляційну скаргу задовольнити, покликаючись на доводи, викладені у скарзі.

ОСОБА_2 підтримала апеляційну скаргу та просила таку задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не зявилися, були належним чином повідомлені про час та місце слухання справи, тому розгляд справи проводиться без їхньої участі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно із ч.1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам повністю відповідає.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 виданого Смолинською сільською радою Яворівського району Львівської області від 04.11.2009 (а.с.6 зворот).

Після його смерті відкрилася спадщина на майно, яке належало спадкодавцю, а саме житловий будинок АДРЕСА_1 . Спадкодавець заповіту на випадок своєї смерті не залишив.

Відповідно до довідок виконавчого комітету Смолинської сільської ради Яворівського району Львівської області № 1564 та № 1565 від 02.11.2017 спадкодавець був власником та зареєстрований у житловому будинок АДРЕСА_1 до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7 зворот).

Згідно інформаційної довідки № 58551870 від 02.12.2019 спадкова справа після смерті ОСОБА_5 не заводилася.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частина перша та друга статті 1220 ЦК України).

Спадкування може відбуватися за заповітом або за законом.

Частиною першою та другою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

Наслідки пропущення строку для прийняття спадщини визначені статтею 1272 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Разом з тим, частиною третьою статті 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, які має оцінити суд з урахуванням доводів та заперечень учасників справи та врахувавши фактичні обставини.

Як підтверджено матеріалами справи, 16.10.2018 Яворівська державна нотаріальна контора на заяву ОСОБА_6 про прийняття спадщини відмовила у відкритті спадкової справи, у зв`язку з пропуском встановленого строку для прийняття спадщини та відсутністю заповіту і документів, які підтверджують родинний зв`язок зі спадкодавцем.

Пропуск спадкоємцем строку для прийняття спадщини без поважних причин не свідчить про наявність у такого спадкоємця порушеного, невизнаного або оспорюваного права, яке підлягає захисту в судовому порядку.

Із змісту позовної заяви убачається, що ніхто із спадкоємців не прийняв спадщину після смерті ОСОБА_5 , із заявою щодо прийняття спадщини за законом після його смерті позивачка звернулася до нотаріуса у 2018 році, тобто з пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що зазначені позивачем причини пропуску нею шестимісячного строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , а саме посилання позивачки на необізнаність із законодавством, що регулює порядок прийняття спадщини та неправильне роз`яснення, надане їй в сільській раді, щодо порядку прийняття спадщини в розумінні ст. 1272 ЦК України, не є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

Висновки суду достатньо мотивовані і підтверджені доказами, наявними в матеріалах справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обгрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

При вирішенні справи суд першої інстанції правильно визначив характер правовідносин між сторонами, застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідив матеріали справи та надав належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Яворівського районного суду Львівської області від 14 травня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено:04.03.2021

Головуючий

Судді