КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/1114/20
Провадження № 2-з/552/91/21
У Х В А Л А

12.07.2021 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді - Шаповал Т.В.,

при секретарі - Дубовик І.О.,

розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову до ОСОБА_2 про встановлення факту не проживання, визнання права власності на нерухоме майно, визнання недійсним договору дарування, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, визнання права власності на частину будинку, виділ у користування земельної ділянки, визнання права власності на частку транспортного засобу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_3 05.03.2020 року звернулася в Київський районний суд м. Полтави з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту не проживання, визнання права власності на нерухоме майно, визнання недійсним договору дарування, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, визнання права власності на частину будинку, виділ у користування земельної ділянки, визнання права власності на частку транспортного засобу.

В своїй позовній заяві просить встановити факт, що має юридичне значення про те, що ОСОБА_4 з 1972 року і до дня смерті ОСОБА_5 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 , з ним не проживала. Визнати право власності за ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у житловому будинку АДРЕСА_1 на сіни №2-1 пл. 16,3 кв. м., кухню 2-2 пл. 19,5 кв. м., кімнату 2-3 пл. 18,3 кв. м., що складає 8/25 частин, вартістю 159 671 грн. Визнати договір дарування на 1/2 частину будинку АДРЕСА_1 від 15 грудня 1983 року, складений у Другій полтавській державній нотаріальній конторі ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 - недійсним, поновивши процесуальний строк для звернення до суду в цій частині позову. Визнати свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 15 січня 2020 року Другою полтавською державною нотаріальною конторою в частині того, що ОСОБА_4 є спадкоємцем після смерті ОСОБА_5 і про видачу на її ім`я цього свідоцтва про право на спадщину за законом на частку в спадщині після смерті ОСОБА_5 недійсним. Визнати за ОСОБА_3 право власності на 8/25 частин будинку АДРЕСА_1 після смерті батька ОСОБА_5 на спадкове майно, яке складається з: сіней №2-1 пл. 16,3 кв. м., кухні 2-2 пл. 19,5 кв. м., кімнати 2-3 пл. 18,3 кв. м., вартістю 159 671 грн. Виділити у користування земельну ділянку, необхідну для обслуговування частини будинку АДРЕСА_1 і проходу до неї. Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частку транспортного засобу - легковий хетчбек - В, марка Тойота ауріс, 2014 року випуску, колір сірий, реєстраційний № НОМЕР_1 , належність якого спадкодавцю підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 виданим Центр ДАІ5301 від 05.03.2015 року. Стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача понесені судові витрати.

09.07.2021 року на адресу суду надійшла заява від представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову.

У своїй заяві просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на Ѕ частину будинку АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 на праві власності до вирішення судом позову ОСОБА_3 по суті. Посилаючи на те, що даний будинок може бути відчужений відповідачем ОСОБА_2 на користь третіх осіб, без згоди позивача ОСОБА_3 у будь який момент, тому у разі невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Суд, розглянувши матеріали заяви, приходить до таких висновків.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 153 ЦПК України заява розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду.

Згідно до п. 1 ч. 1 статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та ( або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Отже, підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та наявність достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення суду у разі його задоволення.

Зі змісту позовних вимог вбачається,що спір між сторонами є реальним.

Наведені обставини позивачем у заяві про забезпечення позову вказують на можливу загрозу істотного ускладнення виконання рішення суду або ефективного захисту порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких вона звернулася до суду, що відповідно до частини 2 статті 149 ЦПК України є підставою для забезпечення позову.

Накладення арешті, як спосіб забезпечення позову, є співмірним заявленим позовним вимогам та не порушує права інших учасників процесу.

У зв`язку з викладеним, суд приходить до висновку, що є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, тому необхідним є забезпечення позову шляхом накладення арешту на Ѕ частину будинку АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 на праві власності.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову необхідно задовольнити.

Керуючись ст. ст. 149-153 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на Ѕ частину будинку АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 на праві власності.

Примірник ухвали надіслати для виконання особам, яких стосуються заходи забезпечення позову, а також відповідним органам для вжиття відповідних заходів.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Дана ухвала відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" є виконавчим документом та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років з дня її постановлення.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний термін.

Головуючий суддя Т.В.Шаповал