ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5509/21 Справа № 199/5501/20 Суддя у 1-й інстанції - Скрипник О. Г. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого- судді Демченко Е.Л.

суддів Куценко Т.Р., Макарова М.О.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 22 грудня 2020 року по справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою, -

в с т а н о в и л а:

У серпні 2020 року Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі МТСБУ) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою, мотивуючи його тим, що 28 листопада 2017 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортних засобів «КІА SORENTO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , автомобіля Suzuki, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , та автомобіля «VOLKSWAGEN», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_3 . Внаслідок ДТП транспортним засобам заподіяно механічні пошкодження.

Вказували, що постановою Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 10 січня 2018 року по справі №205/8160/17 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди було визнано винним водія ОСОБА_1 , цивільно-правова відповідальність якого на момент ДТП застрахована не була.

В той же час, зважаючи, що цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_3 була застрахована та діяла на час дорожньо-транспортної пригоди, останній, з метою отримання відшкодування, через свого представника за довіреністю - ОСОБА_4 , звернувся до МТСБУ з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявою на виплату страхового відшкодування від 26 січня 2018 року. 07 грудня 2017 року було проведено огляд пошкодженого автомобіля за участі оцінювача ОСОБА_5 та власника транспортного засобу ОСОБА_3 . При цьому, відповідач ОСОБА_1 на огляд пошкодженого автомобіля не з`явився, хоча і був повідомлений про дату та час його проведення.

Звітом про оцінку вартості відновлювального ремонту пошкодженого КТЗ № 09/12/17 від 25 грудня 2017 року встановлено, що ринкова вартість досліджуваного автомобіля на момент пошкодження становила 410 564 грн.; вартість відновлювального ремонту складає 26 275,85 грн. з ПДВ; коефіцієнт фізичного зносу 0,7; вартість матеріального збитку з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 23 123,85 грн. з ПДВ.

Вартість послуг експерта ОСОБА_5 склала 734,80 грн.

Розмір регламентної виплати МТСБУ визначило в розмірі 23 123,85 грн. та 15 лютого 2018 року, згідно наказу МТСБУ №1478 від 15 лютого 2018 року «Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих», перерахувало представнику потерпілого ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , що підтверджується платіжним дорученням № 901998 від 15 лютого 2018 року.

У зв`язку з чим, просили суд першої інстанції стягнути з відповідача на їх користь відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування у розмірі 23 857,85 грн.

Заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 22 грудня 2020 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь МТСБУ грошові кошти в розмірі понесених витрат у розмірі 23 857,85 грн., а також витрати по сплаті судового збору.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 22 березня 2021 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 просить скасувати заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 22 грудня 2020 року та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції безпідставно дійшов висновку, що його цивільно-правова відповідальність на момент дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована, оскільки це спростовується полісом №АІ/8090631 зі строком дії з 28 березня 2017 року до 27 березня 2018 року, страховик ТДВ СТ Домінанта, яка і повинна відшкодувати спричинену внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкоду. Зазначає, що звіт про оцінку здійснено суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_5 із перевищенням повноважень, оскільки відповідно закону до повноважень оцінювача входить лише встановлення вартості майна на час проведення оцінки, а не сума матеріальної шкоди або вартість збитків, заподіяних пошкодженням транспортних засобів, яка шляхом проведення автотоварознавчої експертизи. Крім того, оцінка підлягає проведенню на підставі договору, укладеного з власником транспортного засобу. Також зазначає, що його не було належним чином повідомлено про дату та час проведення огляду транспортного засобу.

Правом на надання відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 позивач по справі не скористався.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Зважаючи на те, що ціна позову у даній справі 23 857,85 грн., та не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів цивільної справи, що 28 листопада 2017 року о 18 годині 30 хвилин у м.Дніпрі по вулиці Н.Заводської відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «КІА SORENTO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , Suzuki, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , та автомобіля «VOLKSWAGEN», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_3 . Внаслідок ДТП транспортним засобам заподіяно механічні пошкодження.

29 листопада 2017 року учасник ДТП - ОСОБА_3 звернувся до МТСБУ із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, що мала місце 28 листопада 2017 року та її учасників (а.с.9 9 зворот).

04 грудня 2017 року МТСБУ надано доручення на виконання робіт по справі №46304, відповідно до якого МТСБУ, згідно до умов договору №2015/0023 від 10 грудня 2015 року, доручив ФОП ОСОБА_5 провести в строк до 04 січня 2018 року огляд транспортного засобу із фотографічною фіксацією, скласти протокол огляду, надати фотографії на електронному носії, визначити ринкову вартість ТЗ на момент ДТП, вартість відновлювального ремонту ТЗ із зазначенням включення або не включення в розраховану суму податку на додану вартість, коефіцієнту фізичного зносу складників, вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників (а.с.19).

В той же день, 04 грудня 2017 року оцінювачем ОСОБА_5 здійснено електронне повідомлення ОСОБА_1 №000060 про необхідність прибуття 07 грудня 2017 року о 10-00 годині на огляд автомобіля «VOLKSWAGEN», реєстраційний номер НОМЕР_3 , за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.29).

Згідно електронного повідомлення, складеного начальником відділення поштового зв`язку Козицької, яке надійшло на електронну пошту відправника, вбачається, що електронне повідомлення №000060 вручене отримувачу 05 січня 2018 року у відділенні поштового зв`язку ДОКПГП п-т3 (а.с.30).

07 грудня 2017 року о 10-00 годині здійснено огляд транспортного засобу «VOLKSWAGEN», реєстраційний номер НОМЕР_3 , про що складено відповідний акт. Відповідач ОСОБА_1 на огляд пошкодженого автомобіля не з`явився (а.с.23-23 зворот).

Звітом про оцінку вартості відновлювального ремонту пошкодженого КТЗ №09/12/17 від 25 грудня 2017 року встановлено, що ринкова вартість досліджуваного автомобіля на момент пошкодження становила 410 564 грн.; вартість відновлювального ремонту складає 26 275,85 грн. з ПДВ; коефіцієнт фізичного зносу 0,7; вартість матеріального збитку з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 23 123,85 грн. з ПДВ (а.с.20-27 зворот).

Постановою Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 10 січня 2018 року по справі №205/8160/17 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди було визнано винним водія ОСОБА_1 , зокрема у порушенні ст.124 КупАП. Вина у вчиненні адміністративного правопорушення була визнана ОСОБА_1 в судовому засіданні під час розгляду адміністративного матеріалу (а.с.8).

Згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/0669729 від 13 липня 2017 року цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ТДВ СК «Мотор-Гарант», строк дії полісу з 14 липня 2017 року до 13 липня 2018 року (а.с.16).

Відповідачем в матеріали справи надано поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/8090631 від 28 березня 2017 року, відповідно до якого цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована, забезпечений транспортний засіб «КІА SORENTO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , строк дії з 28 березня 2017 року по 27 березня 2018 року, страховик ТДВ СТ ДОМІНАНТА.

Відповідно довідки Національної поліції України про дорожньо-транспортну пригоду №150405, автомобіль «КІА SORENTO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , застрахований згідно полісу №АІ/8090631 з терміном дії 27 березня 2018 року, виданий ТДВ СТ ДОМІНАНТА (а.с54-55).

Згідно централізованої бази даних МТСБУ відомості щодо наявності договору внутрішнього страхування транспортного засобу із реєстраційними номерами НОМЕР_1 відсутні (а.с.17).

Відповідно до відповіді ТДВ СТ ДОМІНАНТА від 20 лютого 2018 року, поліс №АІ/8090631 не належить ТДВ СТ ДОМІНАНТА, автомобіль «КІА SORENTO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не був забезпеченим по договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в даній компанії (а.с.18).

26 січня 2018 року ОСОБА_4 , який діяв в інтересах ОСОБА_3 на підставі довіреності, звернувся до МТСБУ із заявою про отримання відшкодування (регламентної виплати) на розрахунковий рахунок представника (а.с.12).

Згідно довідки МТСБУ про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих №1 від 12 лютого 2018 року, розмір регламентної виплати визначено в розмірі 23 123,85 грн. (а.с.31).

Наказом МТСБУ «Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих» №1478 від 15 лютого 2018 року на підставі ст.41 Закону Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів наказано відшкодувати ОСОБА_4 шкоду, заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 23 123,85 грн. (а.с.31 зворот).

Згідно платіжного доручення №901998 від 15 лютого 2018 року МТСБУ перерахувало ОСОБА_4 суму відшкодування у розмірі 23 123,85 грн. (а.с.32).

Крім того, згідно платіжного доручення № 902160 від 23 лютого 2018 року МТСБУ здійснило оплату послуг аваркома (експерта) по справі МТСБУ №46304 в сумі 734,80 грн. на користь експерта ОСОБА_5 .

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки на момент ДТП відповідач не мав чинного договору (полісу) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних, транспортних засобів, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума страхового відшкодування в розмірі 23 857,85 грн.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до частини 1 статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до статті 981 ЦК України договір страхування укладається в письмовій формі. Договір страхування може укладатись шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва (поліса, сертифіката).

У разі недодержання письмової форми договору страхування такий договір є нікчемним.

За змістом статті 979 ЦК України та частини 1 статті 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Згідно зі статтею 20 Закону України "Про страхування" страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 Закону України "Про страхування" визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Відповідно до стаття 18 Закону України "Про страхування" факт укладання договору страхування може посвідчуватися страховим свідоцтвом (полісом, сертифікатом), що є формою договору страхування. Договір страхування набирає чинності з моменту внесення першого страхового платежу, якщо інше не передбачено договором страхування.

Звертаючись до апеляційного суду з апеляційною скаргою, ОСОБА_1 зазначає, що його цивільно-правова відповідальність на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована ТДВ СТ Домінанта, що підтверджується полісом №АІ/8090631, у зв`язку з чим саме на страхову компанію покладається обов`язок з відшкодування спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкоди.

Разом з тим, з такими доводами апеляційної скарги колегія суддів погодитися не може з огляду на наступне.

Статтею 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів" (надалі - Закон) передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до пункту 10.1 статті 10 Закону суб`єктами страхування укладаються такі види договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності: внутрішній договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (далі - внутрішній договір страхування); договір міжнародного обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (далі - договір міжнародного страхування). Внутрішні договори страхування діють виключно на території України.

Згідно з пунктом 1.8 статті 1 Закону страховий поліс - єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору.

Згідно пункту 17.2 статті 17 Закону унормовано, що поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є документом, технічний опис, зразки, порядок замовлення, організації постачання якого затверджуються Уповноваженим органом за поданням МТСБУ.

Отже, поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є єдиною формою внутрішнього договору страхування, що посвідчує факт укладення такого договору, інформація про який зберігається в єдиній централізованій базі МТСБУ. При цьому, оригінал вказаного полісу знаходиться у страхувальника, а у страховика залишається лише копія для звіту.

Пункт 22.1. статті 22 Закону визначає, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно з частиною 1 статті 17 Закону України "Про страхування" договори страхування укладаються відповідно до правил страхування, правила страхування розробляються страховиком для кожного виду страхування окремо і підлягають реєстрації в Уповноваженому органі при видачі ліцензії на право здійснення відповідного виду страхування.

Відповідно до пунктів 2.1.3, 2.1.5 Положення про особливості укладання договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, затвердженого розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 27 жовтня 2011 № 673, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20 грудня 2011 року за №1483/20221, при укладанні внутрішнього договору страхування страховик зобов`язаний посвідчувати факт укладання внутрішнього договору страхування полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, зразок якого затверджено Уповноваженим органом за поданням Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ). Внутрішній договір страхування набирає чинності з моменту, зазначеного в полісі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що посвідчує укладання такого договору.

Згідно із пунктом 2.2.2 вказаного Положення інформація про укладення внутрішнього договору страхування щодо транспортного засобу, що підлягає обов`язковому технічному контролю, надається страховиком до єдиної централізованої бази МТСБУ.

При цьому, пункту 55.1 статті 55 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що з метою організації обміну інформацією про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності та контролю за його здійсненням створюється єдина централізована база даних, яка містить відомості про чинні та припинені договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страхові випадки, що мали місце, транспортні засоби та їх власників.

Відповідно до Зразка та технічного опису поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, затвердженого розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 29 серпня 2011 №558, після заповнення страхових документів оригінал поліса видається страхувальнику, копія залишається у страховика для звіту.

З системного аналізу вищенаведених норм законодавства вбачається, що підставою для виплати страховою компанією страхового відшкодування при настанні відповідного страхового випадку є наявний та діючий на момент ДТП поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, який заповнений у формі, затвердженій Розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 29 серпня 2011 №558. Саме поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності визначає умови здійснення виплати страхового відшкодування.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що в єдиній централізованій базі даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відсутні відомості щодо укладення договору між заподіювачем шкоди ОСОБА_1 та ТДВ СТ Домінанта. Копія наданого відповідачем полісу не містить підпису страховика та даних особи (страхового агенту), яка діяла від імені юридичної особи.

Крім того, згідно відповіді ТДВ СТ Домінанта, страхова компанія заперечує факт укладання з відповідачем договору страхування, а поліс №АІ/8090631 не належить ТДВ СТ ДОМІНАНТА, автомобіль «КІА SORENTO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не був забезпеченим по договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в даній компанії.

Згідно даних примірника страхового полісу №АІ/8090631 в пункті 10 зазначено про сплату страхового платежу 28 березня 2017 року. Разом з тим, об`єктивних даних, які давали б підстави вважати, що було здійснено сплату страхового платежу, матеріали справи не містять, а відповідне позначення у примірнику договору таким доказом не є, оскільки підпис сторони договору - страховика відсутній.

Наведені вище обставини у сукупності дають підстави для висновку про те, що за відсутності у договорі підпису уповноваженої особи страховика, доказів про внесення страхового платежу, відсутності в єдиній централізованій базі даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відомостей про цей поліс, а також заперечення страховиком факту укладення договору страхування - договір між сторонами є неукладеним.

З огляду на наведене, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, зазначивши, що на час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована не була, та саме відповідач є відповідальною особою за завдані збитки власнику автомобіля «VOLKSWAGEN», реєстраційний номер НОМЕР_3 , - ОСОБА_3 , а позивач МТСБУ, виконавши свої зобов`язання перед потерпілою особою шляхом виплати страхового відшкодування, набув право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток в порядку регресу.

Щодо доводів апелянта про відсутність повноважень оцінювача на надання висновку щодо розміру спричиненої, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкоди, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні (далі Закон) положення цього Закону поширюються на правовідносини, які виникають у процесі здійснення оцінки майна, майнових прав, що належать фізичним та юридичним особам України на території України та за її межами, а також фізичним та юридичним особам інших держав на території України та за її межами, якщо угода укладається відповідно до законодавства України, використання результатів оцінки та здійснення професійної оціночної діяльності в Україні.

Згідно абзацу 1 статті 3 Закону оцінка майна, майнових прав - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону, і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.

Статтею 9 Закону визначено, що методичне регулювання оцінки майна здійснюється у відповідних нормативно-правових актах з оцінки майна: положеннях (національних стандартах) оцінки майна, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, методиках та інших нормативно-правових актах, які розробляються з урахуванням вимог положень (національних стандартів) і затверджуються Кабінетом Міністрів України або Фондом державного майна України.

Відповідно до пункту 1 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року №1440, Національний стандарт N1 (далі - Стандарт) є обов`язковим для застосування під час проведення оцінки майна та майнових прав (далі - майно) суб`єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна.

Згідно пункту 31 Стандарту, імовірний розмір страхової суми визначається на основі результатів аналізу умов договору страхування в цілому, для окремого страхового випадку, груп страхових випадків, а також врахування особливостей фізичного стану майна, його поточного використання, впливу зовнішніх факторів на формування ринкової вартості майна тощо.

Для визначення ймовірної страхової суми можуть використовуватися ринкова вартість або неринкові види вартості.

Пунктом 32 Стандарту встановлено, що у разі виникнення необхідності у визначенні розміру ймовірного страхового відшкодування оцінка застрахованого майна проводиться з урахуванням умов страхування та дотриманням принципів корисності і заміщення.

Для застрахованого майна, подібного до майна, що продається (купується) на ринку, оцінка розміру ймовірного страхового відшкодування проводиться виходячи з характеристики майна на дату заподіяння збитків до настання страхового випадку шляхом розрахунку прямих збитків.

У разі коли страхова сума становить певну частку вартості застрахованого об`єкта, ймовірний розмір страхового відшкодування оцінюється як відповідна частка оцінених прямих збитків, якщо інше не передбачено умовами страхування.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що звіт про оцінку вартості відновлювального ремонту пошкодженого КТЗ №09/12/17 від 25 грудня 2017 року було виконано у відповідності до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» від 12 липня 2001 року №2658-111 та Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року №1440, та є належним та допустимим доказом, який визначає вартість матеріального збитку.

Оспорення відповідачем звіту про оцінку свідчить про існування між сторонами спору щодо вартості матеріального збитку, спричиненого дорожньо-транспортною пригодою за участю відповідача.

При цьому, відповідачем клопотання про проведення судової експертизи з метою спростування висновків, встановлених у наданому позивачем звіті не заявлялося.

Крім того, про проведення огляду транспортного засобу відповідач повідомлявся, однак ніяких заперечень не надав, на проведення огляду не з`явився. При цьому повідомлення відповідача про дату та час проведення огляду підтверджується електронним повідомленням, надісланим начальником відділення поштового зв`язку ОСОБА_6 , яке надійшло на електронну пошту відправника, та відповідно до якого електронне повідомлення №000060 05 січня 2018 року вручене отримувачу у відділенні поштового зв`язку ДОКПГП п-т3.

Долучений відповідачем лист заступника директора Садового С.В., відповідно до якого електронне повідомлення №3/996603 на ім`я ОСОБА_1 було вручено одержувачу саме 08 грудня 2017 року, не може бути взятий до уваги колегією суддів, оскільки зазначений номер повідомлення є відмінним від номеру повідомлення, що було направлено на ім`я відповідача із повідомленням про дату та час проведення огляду транспортного засобу. Тобто не є повідомленням про дату та час проведення огляду транспортного засобу, що надсилалося оцінювачем ОСОБА_5 .

Таким чином, задовольняючи позов, суд першої інстанції, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення має бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

В задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 відмовити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 22 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 14 липня 2021 року.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.