Номер провадження: 22-ц/813/5516/21
Номер справи місцевого суду: 509/6290/19
Головуючий у першій інстанції Кочко В. К.
Доповідач Гірняк Л. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.07.2021 року м. Одеса

Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

Головуючого судді Гірняк Л.А.,

Суддів Цюри Т.В., Комлевої О.С.

За участю секретаря Ющак А.Ю.,

Представника відповідача Карташова А.Г.

Представника відповідача Конової Л.М.

Представника третьої особи Мельникова О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Одеса апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 28 лютого 2020 року, по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Німецької Євангелічно-Лютеранської релігійної громади Святої Катерини у Печерському районі м. Києва, Релігійної громади Німецької Євангельсько-Лютеранської церкви м. Запоріжжя, Релігійної громади Німецької Євангелічно-Лютеранської церкви в м. Кременчуці, Євангелічно-Лютеранської релігійної громади «Святого Вознесіння» м. Харкова, Німецької Євангелічно-Лютеранської громади м. Донецька, Євангелічно-Лютеранської релігійної громади с. Новоградківка Овідіопольського району Одеської області, Німецької Євангелічно-Лютеранської релігійної громади с. Петродолинське Овідіопольського району Одеської області, Релігійної громади «Преображення Господнє» Німецької Євангелічно-Лютеранської церкви України м. Біла Церква Київської області, Німецької Євангелічно-Лютеранської громади с. Зміївки, Релігійної громади «Спасіння» Німецької Євангелічно-Лютеранської церкви України в м. Шостка, Релігійної організації «Релігійна громада Німецької Євангельсько-Лютеранської церкви України у м.Кривий Ріг», Німецької євангелічно-лютеранської громади м. Бердянська, Релігійної організації «Німецька Євангелічно-лютеранська громада «Примирення» в м. Полтава», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Релігійна організація «Німецька Євангелічно-Лютеранська релігійна громада Святого Павла в м. Одеса», Релігійна громада Німецької Євангелічно-Лютеранської церкви України у м. Львові, Релігійна громада Святого Апостола Іоанна Богослова Німецької Євангелічно-Лютеранської Церкви у м. Херсон, Німецька Євангелічно-Лютеранська громада, Релігійна громада Німецької Євангельсько-Лютеранської церкви України у м. Вінниці, Релігійна громада Німецької Євангельсько-Лютеранської церкви України м. Олександрії, Релігійна громада Святої Катерини Німецької Євангелічно-Лютеранської церкви у м. Дніпропетровську, Німецька Євангелійно-Лютеранська релігійна громада, Релігійна громада Німецької Євангельсько-Лютеранської церкви, Церковне управління (Єпископат) Німецької Євангелічно-Лютеранської Церкви України про визнання недійсними рішень,

В С Т А Н О В И Л А:

ПРОЦЕДУРА:

Короткий зміст позовної заяви:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання недійсними рішень, оформлених протоколами засідання Синоду Церковного Управління (Єпископату) Німецької Євангелічно-Лютеранської церкви України № 09/10 від 09 жовтня 2018 року та від 25-26 жовтня 2019 року з підстав неправомірності проведення засідання релігійної організації.

Вважає порушеним своє право на участь у керівництві релігійної організації, а також, що засідання Синоду Церковного управління (Єпископат) Німецької Євангелічно-Лютеранської Церкви України та його рішення були проведені (прийняті) з порушенням вимог Статуту релігійної організації.

Крім того зазначає, що відповідно до Статуту формування складу Церковного управління (Єпископат) Німецької Євангелічно-Лютеранської Церкви України віднесено до компетенції Церковного управління (Єпископат) Німецької Євангелічно-Лютеранської Церкви України, який здійснює свою діяльність у формі засідань.

Короткий зміст рішення першої інстанції:

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 28 лютого 2020 року провадження по цивільній справі №509/6290/19 за позовом ОСОБА_1 закрито з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Короткий зміст апеляційної скарги:

До Одеського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали районного суду, апелянт просить скасувати ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 28 лютого 2020 року.

12.06.2020 року до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від відповідача Німецької Євангелічно-Лютеранської релігійної громади с. Петродолинське, в якому ставиться питання про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 28 лютого 2020 року без змін.

30.06.2021 року від представника Релігійної організації «Церковне управління (Єпископат) Німецької Євангелічно-Лютеранської Церкви України» - Мельникова О.М. надійшло письмове пояснення проти апеляційної скарги, в якому ставиться аналогічне питання про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 28 лютого 2020 року без змін.

В судове засідання з`явилися представники відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а також представник третьої особи (Релігійної організації «Церковне управління (Єпископат) Німецької Євангелічно-Лютеранської Церкви України») Мельников О.М.

Інші сторони в судове засідання не з`явились, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

В силу ч.2 ст. 372 ЦПК України судова колегія вважає можливим розглянути справу за їх відсутності.

АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) СТОРІН:

Скаржник обґрунтовує апеляційну скаргу тим, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення, і що відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Зазначає, що предметом розгляду даної справи є спір про цивільне право.

Посилається на те, що обрання ним неналежного способу захисту не може бути підставою для відмови у судовому розгляді, а є підставою для відмови в позові по суті.

Вказує, що у порушення вимог ст. 256 ЦПК України, судом не було роз`яснено позивачеві, до якої юрисдикції віднесено розгляд даної справи.

До суду також надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому, враховуючи додаткові пояснення, адвокат відповідачів 1-13 Карташов А.Г просить суд апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 28 лютого 2020 року без змін.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ:

Судом встановлено, що спір в рамках даної справи виник щодо визнання неправомірними та скасування рішень, оформлених протоколами засідання Синоду Церковного Управління (Єпископату) Німецької Євангелічно-Лютеранської церкви України № 09/10 від 09 жовтня 2018 року та від 25-26 жовтня 2019 року.

ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Закриваючи провадження по справі, районний суд виходив зі ст. 35 Конституції України, якою закріплено відокремлення церкви і релігійних організацій в Україні від держави, а також з ч. 4 ст. 5 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації», відповідно до якої держава не втручається у здійснювану в межах закону діяльність релігійних організації.

Також посилається на те, що оскарження в судовому порядку дій та рішень керівних органів релігійних організацій щодо членства чи обрання його керівних органів не передбачено діючим законодавством в якості способу захисту порушених прав членів таких організацій, оскільки в даному разі йдеться не про порушення прав і свобод громадянина, а про діяльність релігійної організації, зокрема про її акти та дії, що належать до внутрішньо-організаційної діяльності організації і є її виключною компетенцією.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення відповідає зазначеним вимогам закону, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» (далі - Закон) церква (релігійні організації) в Україні відокремлена від держави. Держава не втручається у здійснювану в межах закону діяльність релігійних організацій, не фінансує діяльність будь-яких організацій, створених за ознакою ставлення до релігії.

Згідно з статтею 7 Закону релігійні організації в Україні утворюються з метою задоволення релігійних потреб громадян сповідувати і поширювати віру і діють відповідно до своєї ієрархічної та інституційної структури, обирають, призначають і замінюють персонал згідно зі своїми статутами (положеннями). Релігійними організаціями в Україні є релігійні громади, управління і центри, монастирі, релігійні братства, місіонерські товариства (місії), духовні навчальні заклади, а також об`єднання, що складаються з вищезазначених релігійних організацій. Релігійні об`єднання представляються своїми центрами (управліннями).

Відповідно до частини першої статті 9 Закону релігійні управління і центри діють на підставі своїх статутів (положень), що реєструються у порядку, встановленому статтею 14 Закону.

Статтею 12 Закону передбачено, що статут (положення) релігійної організації, який відповідно до цивільного законодавства визначає її правоздатність, підлягає реєстрації у порядку, встановленому статтею 14 Закону. Статут (положення) релігійної організації приймається на загальних зборах віруючих громадян або на релігійних з`їздах, конференціях. Статут (положення) може містити й інші відомості, пов`язані з особливостями діяльності даної релігійної організації.

Діючим законодавством України чітко встановлено, що церква та релігійні організації в Україні відокремлені від держави. Судова влада є складовою державної влади в України. Законодавець надав релігійним організаціям в Україні право автономно здійснювати свою діяльність, визначати напрями цієї діяльності, утворювати в своєму складі необхідні органи, для провадження діяльності, та, в тому числі, вирішувати відповідні спори, у випадку їх виникнення, відокремлено від держави. Суди наділені повноваженням розглядати спори щодо релігійних організацій, однак, у визначених випадках, наприклад, трудові спори, питання щодо ліквідації релігійної організації (правила цивільного судочинства), майнові спори (господарське судочинство) тощо.

Відповідно до статті 29 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» забезпечення виконання та додержання законодавства про свободу совісті, світогляду, віросповідання та релігійні організації здійснюють у межах компетенції центральні органи виконавчої влади, що забезпечують формування та реалізують державну політику у сфері релігії, інші центральні органи виконавчої влади, органи прокуратури, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судичинства.

Враховуючи вищезазначене, суд першої інстанції, встановивши, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, дійшов обґрунтованого висновку про наявність передбачених ст. 255 ЦПК підстав для закриття провадження.

Аналогічний висновок викладено у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 січня 2020 року по справі №522/10230/17.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції в порушення вимог ч. 1 ст. 256 ЦПК України не повідомив, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд даної справи, не беруться до уваги, оскільки поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства» слід тлумачити в більш широкому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, так і тих, які не підлягають судовому розгляду.

Отже, пред`явлені в цій справі вимоги апелянта не підлягають розгляду не лише в порядку цивільного судочинства, але і в судовому порядку.

Інші доводи апеляційної скарги не беруться до уваги, оскільки зводяться до переоцінки встановлених судами обставин, що відповідно до положень статті 367 ЦПК України знаходиться за межами повноважень апеляційного суду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 259, 260, 352, 353, 365, 368, 374, 375, 389, 390 ЦПК України, судова колегія,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 28 лютого 2020 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та підлягає оскарженню безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено_12.07.2021 року, оскільки суддя Комлева О.С. перебувала у відпустці, відповідно до наказу № 87-в від 29.06.2021 року, з 05.07. -09.07.2021р.р.

Судді Одеського апеляційного суду Л.А. Гірняк

Т.В. Цюра

О.С. Комлева