Постанова

Іменем України

08 липня 2021 року

м. Київ

справа № 155/1548/17

провадження № 61-860св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Калараша А. А. (суддя-доповідач), Петрова Є. В., Ткачука О. С.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_4 , діючого в інтересах ОСОБА_3 , на рішення Горохівського районного суду Волинської області від 21вересня 2020 року у складі судді Адамчук Г. М. та на постанову Волинського апеляційного суду від 08 грудня 2020 року у складі колегії суддів: Федонюк С. Ю., Матвійчук Л. В.,Осіпука В. В., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виділ частки з нерухомого майна,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до

ОСОБА_5 про виділ частки з нерухомого майна.

Свої вимоги мотивувала тим, що 26 травня 1965 року мати її чоловіка

ОСОБА_6 придбала житловий будинок із господарськими будівлями та побутовими спорудами, що розташований на АДРЕСА_1 . Фактично ОСОБА_6 придбала частину вказаного будинку, яка складається із житлової кімнати, площею 15,1 кв. м, кухні, площею 9,8 кв. м та веранди, площею 5,8 кв. м, з господарськими будівлями та побутовими спорудами. Після придбання вказаного житла, ОСОБА_6 проживала у ньому разом зі своїм сином ОСОБА_7 . Після укладення шлюбу із ОСОБА_7 вона також стала проживати у вказаній частині житлового будинку.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла. Після її смерті ОСОБА_7 фактично прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_2 також помер. Після смерті ОСОБА_7 позивач прийняла спадщину та 25 жовтня 2011 року отримала в нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за законом.

Для оформлення своїх спадкових прав вона звернулася до Волинського бюро технічної інвентаризації (далі - БТІ), спеціалісти якого визначили її частку, яка становить 1/4 частку спірного житлового будинку. Господарські будівлі розподілені добровільно. У користуванні її сім`ї залишилися: сарай «Б-1» та сарай «В-1», менша частина погреба (права сторона), яка відокремлена від іншої частини погребу окремими дверима (загальний вхід спільний). Колодязь лишився у спільному користуванні.Волинським БТІїй видано відповідні документи та технічний паспорт, на підставі яких нотаріус у свідоцтві про право на спадщину за законом від 25 жовтня 2011 року зазначив 1/4 частку у житловому будинку і надвірних будівлях, що розташовані на АДРЕСА_1 , і якому присвоєно поштову адресу «5а».

Починаючи з літа 2015 року, ОСОБА_5 та члени її сім`ї стали створювати їй перешкоди у користуванні господарськими будівлями та побутовими спорудами, зокрема, погребом та колодязем, мотивуючи це тим, що вказані споруди знаходяться біля житлового будинку на АДРЕСА_1 , який належить відповідачу.

У зв`язку з цим між сторонами постійно виникають суперечки та конфлікти.

Враховуючи наведені обставини, позивач просила суд виділити їй в натурі 1/4 частку у житловому будинку, що розташований на АДРЕСА_1 , та господарських будівель і споруд, які біля нього знаходяться, відповідно до висновку експертизи.

Під час розгляду цієї справи ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 померла,

у зв`язку з чим ухвалою Горохівського районного суду Волинської області

від 21 лютого 2019 року на стороні відповідача залучено спадкоємців померлої: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Короткий зміст рішення судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Горохівського районного суду Волинської області

від 21 вересня 2020 року, залишеним без змін постановою Волинського апеляційного суду від 08 грудня 2020 року, позов задоволено.

Виділено ОСОБА_1 в натурі у приватну власність 1/4 частку (25/100 частки) житлового будинку з господарськими будівлями та побутовими спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: кімнату (1-3), площею

15,1 кв. м, кухню (1-2), площею 9,8 кв. м, веранду (1-1), площею 5,8 кв. м, ганок (а1), сарай (В-1), сарай (Б-1), 1/3 частку погреба з шийкою (Г) (права частина площею забудови 2,70 х 2,60 м). Шийку погреба (Г) (площею забудови 0,8 х 3,40 м) та колодязь (Д) залишено у спільному користуванні.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, виходив із того, що визначений висновком експерта варіант поділу спірного житлового будинку, господарських будівель та побутових споруд не порушує порядок фактичного користування житловим будинком, який склався між сторонами, не потребує здійснення переобладнань та стягнення грошової компенсації.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У січні 2021 року представник ОСОБА_4 , діючий в інтересах

ОСОБА_3 , звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Горохівського районного суду Волинської області від 21 вересня 2020 року та на постанову Волинського апеляційного суду від 08 грудня 2020 року, у якій, з урахуванням уточненої редакції касаційної скарги, просить суд скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що твердження судів про проживання позивача у спірному будинку після укладення шлюбу із ОСОБА_7 не відповідає дійсності, оскільки позивач із 21 жовтня 1988 року проживає на АДРЕСА_2 , що підтверджується копією паспорта позивача. Також помилковими є посилання судів на те, що право власності ОСОБА_5 на 3/4 частки будинку не зареєстровано, що спростовується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 29 липня 2009 року та свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 15 травня 2009 року, у яких зазначено, що за ОСОБА_8 зареєстровано право власності на житловий будинок за адресою:

АДРЕСА_1 . Судами не взято до уваги той факт, що позивачем не надано суду технічних умов на спірний будинок та те, що приватним нотаріусом виділено позивачу господарські будівлі та споруди, а колодязь і погріб із шийкою не виділялися.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 22 квітня2021 року відкрито касаційне провадження та витребувано матеріали справи з суду першої інстанції.

У травні 2021 року справу № 155/1548/17 передано до Верховного Суду.

Межі та підстави касаційного перегляду

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті

400 ЦПК України).

В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина восьма статті

394 ЦПК України).

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої статті 389 ЦПК України, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України); якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьоюстатті 411 цього Кодексу(пункт 2 частини другої статті 389 ЦПК України).

В ухвалі Верховного Суду від 18 травня 2020 року про відкриття касаційного провадження вказано, що касаційна скарга ОСОБА_4 , діючого

в інтересах ОСОБА_3 , подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, зокрема, касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України.

Доводи інших учасників справи

У відзиві на касаційну скаргу ОСОБА_1 посилається на те, що доводи касаційної скарги є безпідставними, а тому вона підлягає відхиленню,

а рішення судів попередніх інстанцій - залишенню без змін.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 26 травня 1966 року виконавчим комітетом Бережанківської сільської ради Горохівського району Волинської області та зареєстрованого в реєстрі № 4, стала власником житлового будинку, що розташований у с. Загаї Горохівського району Волинської області.

ОСОБА_6 була власником 1/4 частки житлового будинку, що розташований на АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу від 26 травня 1966 року, що підтверджується реєстром прав власності на нерухоме майно комунального підприємства «Волинського обласного бюро технічної інвентаризації» від 26 вересня 2011 року № 31439046. Право власності ОСОБА_5 на 3/4 частки вказаного будинку не зареєстроване.

Від ОСОБА_1 , яка є спадкоємцем за законом, до приватного нотаріуса надходила заява про прийняття спадщини та 25 жовтня 2011 року приватним нотаріусом видано свідоцтва про право на спадщину за законом, що підтверджується матеріалами спадкової справи померлого ОСОБА_7 . Інші спадкоємці, зокрема, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 від прийняття спадщини відмовилися.

Спадкоємцем майна ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , є його дружина ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 25 жовтня 2011 року, виданим приватним нотаріусом Красневичем О.А. та зареєстрованим у реєстрі № 3444. Спадщина, на яку видано свідоцтво, складається з 1/4 частки житлового будинку з надвірними будівлями на АДРЕСА_1 , що на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 26 травня 1966 року виконавчим комітетом Бережанківської сільської ради Горохівського району Волинської області, належала ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спадкоємцем ОСОБА_6 був її син ОСОБА_7 , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав.

ОСОБА_1 є власником 1/4 частки житлового будинку, що розташований на АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 25 жовтня 2011 року, виданого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Красневичем О.А.

Відповідно до актового запису про смерть від 10 березня 2018 року № 12 ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Від ОСОБА_2 , яка є спадкоємицею за законом, та ОСОБА_3 , яка є спадкоємицею за заповітом, до державного нотаріуса надходили заяви про прийняття спадщини, що підтверджується матеріалами спадкової справи після померлої ОСОБА_5 .

16 листопада 2018 року ОСОБА_2 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/4 частки земельної ділянки площею 2,3374 га, кадастровий номер: :00:001:0183, та на 1/4 частки земельної ділянки площею 2,9428 га, кадастровий номер: :01:002:0005,

а ОСОБА_3 - свідоцтво про право на спадщину за заповітом

на 3/4 частки земельної ділянки, площею 2,3374 га, кадастровий номер: :00:001:0183, та на 3/4 частки земельної ділянки, площею

2,9428 га, кадастровий номер: :01:002:0005.

Відповідно до висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи від 22 січня 2020 року № 858/5 можливий варіант розподілу в натурі будинковолодіння на АДРЕСА_1 з урахуванням погреба і колодязя, який нормативно обґрунтований. Запропоновано такий варіант поділу:

- першому співвласнику (1/4=25/100 частки): веранда 1-1, кухня 1-2, кімната

1-3, ганок (а1), сарай (В-1), сарай (Б-1), 1/3 частки погреба з шийкою (Г) (права частина площею забудови 2,70х2,60м);

- другому співвласнику (3/4=75/100 частки): коридор 2-1, кімната 2-2, кухня

2-3, кімната 2-4, кухня 2-5, 2/3 частки погреба з шийкою (Г) (ліва частина площею забудови 5,20 х 2,70м).

У спільному користуванні: шийка погреба (Г) (площею забудови 0,8 х 3,40 м), колодязь (Д).

Експерт вказав, що грошова компенсація за відхилення від вартості, яка приходиться на ідеальні частки, не визначалася, так як розподіл проведений за фактичним користуванням приміщеннями будинку. Також у висновку вказано, що такий варіант поділу проведений за фактичним користуванням приміщеннями співвласниками, не передбачає втручання в несучі конструктивні елементи будинку, частини будинку мають кожний ізольовані входи і вони є автономними; у склад будинковолодіння на АДРЕСА_1 входять: а) відповідно до інвентаризаційної справи №21 ВО БТІ станом на 05 вересня 2011 року: житловий будинок (А-1), прибудова (а), ганок (а1), сарай (Б-1), сарай (В-1); б) відповідно до технічного паспорта ВО БТІ станом на 10 листопада 2011 року: житловий будинок (А-1), прибудова (а), ганок (а1), сарай (Б-1), сарай (В-1), погріб з шийкою (Г), колодязь (Д).

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України (тут і далі -

у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги у межах та з підстав касаційного перегляду, вивчивши аргументи, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною першою статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Частинами першою-третьою статті 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Згідно з частиною першою статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.

Відповідно до частин першої, третьої статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Системний аналіз положень статей 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України дає підстави дійти висновку про те, що у спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Виділ часток (поділ) будинку, що перебуває в спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом(квартиру) або в разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилася.

Отже, визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.

Наведене відповідає правовому висновку, викладеному у постанові Верховного Суду України від 03 квітня 2013 року у справі № 6-12цс13.

Встановивши, що висновком додаткової судово-будівельної експертизи

від 22 січня 2020 року № 858/5 визначена технічна можливість виділення позивачу відокремленої частини будинку із окремим входом, розміром, що відповідає розміру її частки у праві власності та не передбачає переобладнання будинку, поділ проводиться за фактичним порядком користуванням сторонами приміщеннями будинку, суд першої інстанції, із яким погодився й суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку про можливість виділення позивачу ізольованих житлових та підсобних приміщень, без виплати різниці вартості часток та втручання в несучі конструкції та інженерні системи загального користування.

Доводи касаційної скарги про те, що позивачем не надано суду технічних умов на спірний будинок, тоді як поділ будинку можливий за умови отримання стороною в установленому порядку технічних умов на влаштування інженер мереж, є безпідставними, оскільки проведений між сторонами поділ будинку не передбачає перепланування або переобладнання будинку чи його окремих приміщень.

Інші доводи, наведені в обґрунтування касаційної скарги, не можуть бути підставами для скасування ухвалених у справі судових рішень, оскільки вони ґрунтуються на неправильному тлумаченні заявником норм матеріального права та зводяться до переоцінки встановлених судом обставин, що в силу вимог статті 400 ЦПК України виходить за межі розгляду справи судом касаційної інстанції. Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження у судах із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Згідно з частиною третьою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді касаційної інстанції немає.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 , діючого

в інтересах ОСОБА_3 , залишити без задоволення.

Рішення Горохівського районного суду Волинської області від 21 вересня

2020 року та постанову Волинського апеляційного суду від 08 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: А. А. Калараш

Є. В. Петров

О. С. Ткачук