Провадження 6/127/461/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2021 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Луценко Л.В.,

при секретарі судового засідання Мутовкіній В.І.,

за участю представника боржника адвоката Жовміра О.В.,

стягувача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_2 про розстрочення виконання заочного рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10 листопада 2020 року у цивільній справі №127/19184/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В :

Заявник ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про розстрочення виконання заочного рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10 листопада 2020 року у цивільній справі №127/19184/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів.

Вимоги заяви мотивовано тим, що станом на 01 червня 2021 року боржником частково погашено заборгованість за виконавчим листом Вінницького міського суду Вінницької області від 22 грудня 2020 року про стягнення з неї на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 120 174, 85 грн та 4341, 00 грн відшкодування судових витрат, а саме у розмірі 16 427, 56 грн. Сума залишкової заборгованості становить 110 037, 18 грн.

Боржник вказує на своє скрутне матеріальне становище, відсутність постійного місця роботи та джерела доходу, а також на перебування на її утриманні матері-інваліда як на підставу для розстрочення виконання заочного рішення суду.

У судовому засіданні представник боржника адвокат Жовмір О.В. заявлені вимоги підтримав та просив суд останні задовольнити з підстав, зазначених у заяві.

У судовому засіданні стягувач ОСОБА_1 заперечив проти задоволення заявлених вимог та просив в задоволенні останніх відмовити.

Приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Собчук В.В. у судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, однак його неявка не перешкоджає розгляду заяви.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, заяви, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні заяви з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 10 листопада 2020 року у цивільній справі №127/19184/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 120174 гривні 85 копійок, які складаються з 118985 грн безпідставно набутих коштів; 1189,85 грн пені.

Заочне рішення суду набрало законної сили 11 грудня 2020 року.

22 грудня 2020 року на примусове виконання вказаного вище рішення суду Вінницьким міським судом Вінницької області видано відповідний виконавчий лист.

29 грудня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Собчуком В.В. відкрито виконавче провадження №64014720 з примусового виконання виконавчого листа від 22 грудня 2020 року.

На час розгляду заяви про розстрочення виконання рішення суду по виконавчому провадженню №64014720 стягнуто та перераховано 14 479, 59 грн на користь стягувача, а залишкова заборгованість становить 110 037, 18 грн (а.с.76).

Частинами 1-5 статті 435 ЦПК України встановлено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Таким чином, підставою для застосування правил даної статті є виключні обставини, що перешкоджають належним чином виконати судове рішення у цивільній справі ускладнюють його виконання або роблять неможливим.

При цьому, як зазначив Конституційний Суд України у рішенні від 26 червня 2013 р. № 5-рп/2013, розстрочення виконання рішення суду означає виконання його частинами, встановленими судом, з визначеним інтервалом у часі; строки виконання рішення частинами (сплата грошових сум частками тощо) визначаються судом.

Конституційний Суд України у цьому ж рішенні також зазначив, що розстрочення виконання рішення має базуватися на принципах співмірності та пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувачів і боржників. При встановленні можливості розстрочення виконання рішення, суд не може змінювати суті винесеного у справі рішення.

Метою розстрочення виконання судового рішення є зменшення надмірного тягаря на боржника, якщо такий тягар може призвести до виникнення ситуації, за якої виконання судового рішення в подальшому стане взагалі неможливим.

У даному випадку заявником-боржником ОСОБА_2 не надано суду жодного доказу на підтвердження її скрутного матеріального становища (довідка про доходи, витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Єдиного державного реєстру транспортних засобів, копія трудової книжки, довідка про перебування на обліку у службі зайнятості та надання статусу безробітного тощо).

Відтак суд вважає недоведеним, що майновий стан ОСОБА_2 є незадовільним, а тому з цієї підстави рішення суду не може бути розстрочене.

Крім цього, заявником також не надано суду доказів на підтвердження того, що захворювання її матері впливає на можливість виконання рішення суду, адже заявником не доведено, що ОСОБА_3 перебуває на утриманні ОСОБА_2 . Так, відповідно до індивідуальної програми інваліда у графі місце проживання зазначено, що ОСОБА_3 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , а місце проживання заявника-боржника АДРЕСА_2 .

Більше того, суд звертає увагу на те, що ІІІ групу інвалідності ОСОБА_3 присвоєно за загальними захворюваннями, які пов`язані з її віком, тобто конкретного тяжкого захворювання у останньої немає.

Зі змісту пенсійного посвідчення серії НОМЕР_1 від 21.03.2016 вбачається, що ОСОБА_3 встановлена пенсія по інвалідності ІІІ групи, тобто остання забезпечується державою. Доказів на підтвердження того, що пенсії ОСОБА_3 недостатньо для її утримання, а також що відповідні витрати несе саме заявник-боржник ОСОБА_2 , суду надано не було.

Вказані обставини виникли не після ухвалення рішення у справі, а ще до виникнення спору із позивачем, що не може свідчити про їх особливе значення для неможливості виконання рішення у справі.

Суд також враховує ступінь вини відповідача у виникненні спору, а саме відсутність добровільного бажання повернути безпідставно набуті кошти як до звернення позивача до суду, так і під час судового розгляду справи. Таке бажання відповідача виникло лише через кілька місяців після відкриття виконавчого провадження, тобто через близько 1,5 роки після отримання коштів від позивача безпідставно.

Таким чином, суд приходить до висновку, що підстави, вказані в заяві боржника про розстрочку виконання рішення, не є достатніми для задоволення зазначеної заяви, враховуючи, що за змістом статті 435 ЦПК України розстрочення виконання рішення суду допускається лише у виняткових випадках.

Наведені боржником підстави для розстрочення виконання рішення суду, не можуть вважатись винятковими, а тому в задоволенні заяви слід відмовити.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст.260, 261, 352-353, 354, 435 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про розстрочення виконання заочного рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10 листопада 2020 року у цивільній справі №127/19184/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Повний текст ухвали суду складено 13 липня 2021 року.

Суддя