Справа № 523/9954/21
Провадження №2/523/3902/21
УХВАЛА

про забезпечення позову у справі

13.07.2021 року м. Одеса

Суддя Суворовського районного суду міста Одеси Кремер І.О., розглянувши заяву представника позивача Одеської міської ради Танасійчук Івана Михайловича про забезпечення позову у цивільній справі № 523/9954/21 за позовом Одеської міської ради до ОСОБА_1 , за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору Юридичного департаменту Одеської міської ради (в особі управління державної реєстрації) про скасування рішення державного реєстратора та передачу безхазяйної речі у власність територіальної громади м. Одеси, -

ВСТАНОВИВ:

Одеська міська рада звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору Юридичного департаменту Одеської міської ради (в особі управління державної реєстрації) про скасування рішення державного реєстратора та передачу безхазяйної речі у власність територіальної громади м. Одеси.

Одночасно із зверненням до суду з даним позовом представник позивача ОСОБА_2 надав суду заяву про забезпечення позову. Обгрунтовуючи вимоги поданої заяви представник позивача вказує на те, що з листа КП «Бюро технічної інвентаризації Одеської міської ради» від 01.03.2021 року № 630-02/76 вбачається, що згідно з записом в реєстровій книзі 5к на сторінці 79, р № 319 кв. АДРЕСА_1 обліковується як безхазяйне майно. Дата прийняття рішення про реєстрацію 09.09.2009 року (інші реєстрації у комунальному підприємстві відсутні).

З метою передачі безхазяйної речі у власність територіальної громади м .Одеси у лютому 2011 року виконавчий комітет Одеської міської ради звернувся до Суворовського районного суду м. Одеси із відповідною заявою (справа № 2-о/106/11).

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 30.05.2011 року у справі № 2-о/106/11 заяву виконавчого комітету Одеської міської ради про передачу безхазяйної нерухомої речі у комунальну власність було задоволено.

З Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що 28.01.2018 року на підставі довідки від 11.12.2006 року № 47, виданої ЖБК «Приморський 14» та технічного паспорту від 22.01.2018 року, виготовленого ПП «Одеське БТІ», рішенням державного реєстратора від 28.01.2018 року № 39388964 зареєстровано право власності за ОСОБА_1 на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .

Після завершення процедури реєстрації права власності відповідач звернулася до Суворовського районного суду м. Одеси із заявою про перегляд рішення суду від 30.05.2011 року по справі № 2-о/106/11 за нововиявленими обставинами, у відкритті якої було відмовлено ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 16.04.2018 року.

Постановою Одеського апеляційного суду від 14.02.2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, а рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 30.05.2011 року по справі № 2-о/106/11 було скасовано.

Проте, Постановою КЦС ВС від 27.01.2021 року касаційну скаргу Департаменту комунальної власності Одеської міської ради було задоволено частково, а саме рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 30.05.2011 року та постанову Одеського апеляційного суду від 14.02.2019 року було скасовано.

На даний час об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 в цілому належить відповідачу ОСОБА_1 .

Представник позивача вказує на те, що є обгрунтовані підстави вважати, що довідка від 11.12.2006 року № 47, видана ЖБК «Приморський 14» є підробленою, у зв`язку з чим за відповідачем незаконно із порушенням прав та інтересів територіальної громади м. Одеси зареєстровано право власності на спірну квартиру.

Оскільки, спір між учасниками процесу та реальність загрози виникнення суттєвої шкоди інтересам територіальної громади м. Одеси, яка полягає у тому, що подальша реалізація шляхом укладення незаконного правочину щодо відчуження, передання у користування третім особам спірного об`єкту нерухомого майна може зробити неможливим або суттєво утруднити виконання ймовірного рішення у даній справі по заявленим позовним вимогам, у зв`язку із чим необхідним є запровадження заборони суб`єктам державної реєстрації та державним реєстраторам вчиняти будь які дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав та об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101.

Дослідивши матеріали заяви та справи, суддя доходить на ступного висновку.

З наявної в матеріалах справи Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 254334037 від 26.04.2021 року вбачається, що гр. ОСОБА_1 належать на праві приватної власності кватира за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно приписів п. 2 ч. 2 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ст.151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник.

Відповідно до роз`яснень Постанови № 9 Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідного виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовними вимогами.

З урахуванням викладених представником позивача обставин та вищезазначених доказів, які надані на підтвердження його вимог, суддя приходить до висновку, що між сторонами дійсно існує спір щодо рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 28.01.2018 року № 39388964, і невжиття заходів забезпечення позову у даній справі може значно утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду. В даному випадку, суддя вважає, що забезпечення позову є ефективним захистом прав сторони по справі.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків накладення арешту.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Судом враховано, що спосіб забезпечення позову, про застосування якого просить представник позивача, є співмірним, оскільки забезпечення позову шляхом заборони суб`єктам державної реєстрації та державним реєстраторам вчиняти будь які дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав та об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 , жодним чином не позбавляє власника права володіння нею.

Крім того, згідно п. 10 постанови Пленуму ВСУ N 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Або згідно положень ч. 7 ст. 158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Вжиття заходів забезпечення позову буде мати наслідком лише збереження існуючого становища до розгляду даної справи по суті та ніяким чином не зумовить фактичного вирішення спору по суті. А у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову (ст. 158 ЦПК України).

Отже, суддя враховує розумність та співрозмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, враховує наслідки вказаного заходу забезпечення позову, наявність обґрунтованої підозри в порушеннях та діях, які можуть істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а тому приходжу до переконання, що подана представником позивача про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження

Керуючись ст.ст. 149 - 153 ЦПК України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника позивача Одеської міської ради Танасійчук Івана Михайловича про забезпечення позову у цивільній справі № 523/9954/21 за позовом Одеської міської ради до ОСОБА_1 , за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору Юридичного департаменту Одеської міської ради (в особі управління державної реєстрації) про скасування рішення державного реєстратора та передачу безхазяйної речі у власність територіальної громади м. Одеси задовольнити.

Заборонити суб`єктам державної реєстрації та державним реєстраторам вчиняти будь які дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав та об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101.

Копію ухвали для виконання направити сторонам, Управлінню державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради.

Позивач: Одеська міська рада, код за , місцезнаходження: 65026, м. Одеса, пл. Думська, 1.

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації АДРЕСА_3 .

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд міста Одеси шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повної ухвали суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Суддя Суворовського

районного суду м. Одеси: І.О. Кремер