Справа № 323/1455/21
Провадження № 2/323/631/21
РІШЕННЯ

Іменем УКРАЇНИ

14.07.2021 м. Оріхів

Оріхівський районний суд Запорізької області в складі головуючої судді Фісун Н.В., при секретарі Мірошниченко А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Малотокмачанської сільської ради Оріхівського району Запорізької області про визнання дійсним договору купівлі-продажу, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом в якому вказує, що 21 січня 1998 року між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , який був зареєстрований за № ОН-08 Пологівською товарною біржею «Агропром-Інвест» (код за ), згідно Закону України «Про товарну біржу».

За його умовами продавець ОСОБА_2 продала позивачу житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 за 3000 гривень.

Сторонами договору купівлі-продажу всі умови договору виконані належним чином і в установлені строки. Від часу купівлі житлового будинку пройшло 22 роки. Весь цей час позивач вважав себе власником будинку, яким користується. Ніколи не отримував будь-яких претензій зі сторони колишнього власника, однак через зміни в законодавстві його право на розпорядження житловим будинком суттєво порушується.

Пологівська товарна біржа «Агропром-Інвест» (код за ) припинила свою діяльність.

Попередній власник житлового будинку - ОСОБА_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , родичів в неї не було.

На теперішній час, маючи намір оформити цивільно-правову угоду по відчуженню цього будинку, позивач звернувся до приватного нотаріуса Демидьонок Т.А., яка відмовила в посвідченні такого договору, оскільки біржова угода 1998 року не посвідчена нотаріально.

Тому позивач просить визнати дійсним договір купівлі-продажу за реєстраційним номером №ОН-08, зареєстрований 21 січня 1998 року Пологівською товарною біржею «Агропром-Інвест» (код за ) між продавцем ОСОБА_2 та покупцем ОСОБА_1 житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 22.06.2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.

Від відповідача відзив до суду не надходив.

Представник позивача адвокат Макаренко О.М. у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, на задоволенні заяви наполягає.

Відповідач, представник Малотокмачанської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази надані стороною вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних обставин.

Судом встановлено, що 21 січня 1998 року між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , який був зареєстрований за № ОН-08 Пологівською товарною біржею «Агропром-Інвест» (код за ), згідно Закону України «Про товарну біржу».

За його умовами продавець ОСОБА_2 продала ОСОБА_1 житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 за 3000 гривень.

Відповідно до вимог діючого на час вчинення вищезазначеної угоди законодавства право власності ОСОБА_1 на придбаний будинок було зареєстроване Пологівським бюро технічної інвентаризації Запорізької області в Реєстрі прав власності на нерухомість (РПВН) за реєстраційним номером майна: 1562054, з видачею Реєстраційного посвідчення на право приватної власності на житловий будинок.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №239753721 від 05.01.2021 року, 30 грудня 2020 року за позивачем було зареєстровано право власності на вищевказаний житловий будинок на підставі договору купівлі-продажу від 21.01.1998 року, зареєстрованого Пологівською товарною біржею за №ОН-08, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Згідно технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, відповідно до якого власником житлового будинку АДРЕСА_1 є позивач ОСОБА_1 .

Згідно листа приватного нотаріуса Демидьонок Т.А. за № 401/01-16 від 16.06.2021 року, позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме укладення договору купівлі-продажу житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку із тим, що договір купівлі-продажу житлового будинку, зареєстрований 21.01.1998 року Пологівською товарною біржею «Агропром-Інвест» за № ОН-08, не є нотаріально посвідченим, тому здійснити відчуження об`єкта нерухомості житлового будинку, є неможливим.

Крім того, на теперішній час Пологівська товарна біржа «Агропром-Інвест» (код за ) припинила свою діяльність, що підтверджується відомостями з державного реєстру.

Попередній власник житлового будинку - ОСОБА_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 24.11.2005 року.

Таким чином позивач не має змоги розпорядитись вищевказаним житловим будинком, у зв`язку з відсутністю нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень до ЦК України від 16 січня 2003 р. ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

В даному випадку суд вважає, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню саме норми Цивільного кодексу 1963 року, оскільки договір купівлі-продажу житлового будинку було укладено та підписано сторонами 21.01.1998 року, тобто у період дії Цивільного кодексу 1963 року.

Відповідно до ст.4 Цивільного кодексу 1963 року, цивільні права і обов`язки виникають з підстав, передбачених законодавством, в тому числі і з угод.

Згідно зі статтею 41 Цивільного кодексу 1963 року, угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов`язків.

Відповідно до статті 224 Цивільного кодексу 1963 року, за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до статті 225 Цивільного кодексу 1963 року, право продажу майна належить власникові.

За загальним правилом, визначеним у статті 227 Цивільного кодексу 1963 року, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією зі сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу).

Згідно із частиною першої статті 128 Цивільного кодексу 1963 року, право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.

На час укладення договору купівлі-продажу житлового будинку, чинним був Закон України «Про товарну біржу».

Відповідно до статті 15Закону України «Про товарну біржу (у редакції на час укладення вказаного договору) угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

Отже, проаналізувавши вказані норми права, суд приходить до висновку, що законодавець на час виникнення спірних правовідносин не вимагав нотаріального посвідчення договору відчуження нерухомості у разі укладання такого договору на товарній біржі.

Судом встановлено, що при вчиненні договору купівлі-продажу житлового будинку дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, перехід права власності відбувся, сторони договору мали необхідний обсяг цивільної дієздатності та вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме купівлі-продажу житлового будинку. Отже, даний правочин був реальним і вчинений у формі, дозволенній чинним законодавством України на момент його вчинення.

Частиною другою статті 47 Цивільного кодексу 1963 року передбачено право суду визнати не посвідчений нотаріально договір дійсним, якщо сторони домовились щодо всіх важливих умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулось повне або часткове виконання договору.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України,кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За змістом частини першої статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд вважає, що сторонами по справі надані належні докази на підтвердження факту укладення вищевказаного договору купівлі-продажу, його виконання, та обставини, які свідчать про неможливість подальшого нотаріального посвідчення угоди, а відтак приходить до висновку про те, що позовні вимоги про визнання спірного договору купівлі-продажу житлового будинку дійсним є законними та обґрунтованими, тому підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 81, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИЛА:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Малотокмачанської сільської ради Оріхівського району Запорізької області про визнання дійсним договору купівлі-продажу - задовольнити в повному обсязі.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу за реєстраційним номером №ОН-08, зареєстрований 21 січня 1998 року Пологівською товарною біржею «Агропром-Інвест» (код за ) між продавцем ОСОБА_2 та покупцем ОСОБА_1 житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХIII Перехідних Положень ЦПК України в редакції Закону №2147-VIII від 03.10.2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повний текст рішення виготовлений 14 липня 2021 року.

Суддя Оріхівського районного суду

Запорізької області Н.В.Фісун