Ухвала

Іменем України

06 липня 2021 року

м. Київ

справа № 365/353/19

провадження № 61-8602ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Стрільчука В. А., Фаловської І. М.

розглянув касаційну скаргу Головного управління Національної поліції у Київській області на постанову Київського апеляційного суду від 21 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Київській області, слідчого слідчого відділу Згурівського відділення поліції Переяслав-Хмельницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Київській області Гончаренка Олексія Олександровича, заступника начальника Згурівського відділення поліції Переяслав-Хмельницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Київській області Яковця Олександра Олексійовича, Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області, за участю третьої особи - Прокуратури Київської області, про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення та бездіяльністю посадових та службових осіб органу, що здійснює досудове розслідування,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом та просив визнати незаконною бездіяльність слідчого Гончаренка О. О. слідчого відділення Згурівського відділення поліції Переяслав-Хмельницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Київській області та заступника начальника Згурівського відділення поліції Переяслав-Хмельницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Київській області - керівника патрульної поліції Яковця О. О., які є посадовими та службовими особами Головного управління Національної поліції у Київській області при нездійсненні ними покладених на них чинним законодавством України обов`язків, зокрема щодо повного об`єктивного і неупередженого досудового розслідування та збереження матеріалів кримінального провадження № 0000127 від 08 квітня 2016 року та речових доказів; стягнути з Державного бюджету України шляхом безспірного списання Головним управлінням Державної казначейської служби України в Київській області суми коштів у розмірі 200 000,00 грн з рахунку Головного управління Національної поліції у Київській області на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди, завданої йому внаслідок незаконної бездіяльності та недбальства відповідачів, а також інших посадових та службових осіб Переяслав-Хмельницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Київській області.

Ухвалою Яготинського районного суду Київської області від 07 грудня 2020 року провадження в справі закрито.

Постановою Київського апеляційного суду від 21 квітня 2021 року ухвалу Яготинського районного суду Київської області від 07 грудня 2020 року про закриття провадження в справі в частині позовних вимог про відшкодування моральної шкоди скасовано і направлено в цій частині справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У частині закриття провадження в справі за позовом про визнання незаконною бездіяльності посадових осіб органів досудового слідства ухвалу Яготинського районного суду Київської області від 07 грудня 2020 року залишено без змін.

У касаційній скарзі, яка надійшла до Верховного Суду у травні 2021 року Головне управління Національної поліції у Київській області просить скасувати постанову Київського апеляційного суду від 21 квітня 2021 року в частині скасування закриття провадження про відшкодування моральної шкоди та направлення в цій частині для продовження розгляду та ухвалити нове рішення, яким закрити провадження у справі за позовом про відшкодування моральної шкоди, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції в частині закриття провадження в справі в частині вимог щодо відшкодування моральної шкоди з підстав належності спору до господарської юрисдикції, суд апеляційної інстанції виходив з такого.

Згідно із частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (пункти 8, 9 частини другої статті 16 ЦК України).

У позові ОСОБА_1 просив стягнути солідарно з Державного бюджету України на свою користь 200 000,00 грн у відшкодування моральної шкоди, завданої йому внаслідок незаконної бездіяльності посадових осіб органів досудового слідства.

Частиною першою статті 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Отже, у порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Відповідно до частини другої статті 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Критеріями розмежування між справами цивільного та господарського судочинства є одночасно суб`єктний склад учасників процесу та характер спірних правовідносин. Тому із предметним критерієм для визначення юрисдикції має враховуватися також суб`єктний критерій.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що ОСОБА_1 саме як фізична особа, а не як представник, керівник та засновник СФГ «Чайка-6», звернувся до суду за захистом своїх цивільних прав, зазначивши, що завдана йому бездіяльністю відповідачів моральна шкода полягає в емоційних, моральних, душевних стражданнях, хвилюваннях, переживаннях, а за їх наслідками і розладів здоров`я; були порушені його нормальні життєві зв`язки, відновлення яких потребує значного часу й зусиль, він був позбавлений можливості реалізувати свої уподобання та бажання як звичайна людина, яка вела енергійний спосіб життя.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

ЦПК України не передбачає обмежень щодо розгляду спору між фізичною і юридичною особами про відшкодування моральної шкоди в порядку цивільного судочинства.

У ГПК України визначено право виключно юридичної особи звертатися до суду з подібними вимогами, та лише в спорах про захист ділової репутації (пункт 14 частини першої статті 20 цього Кодексу).

Разом з тим визначення предмета, підстав позову та відповідача у спорі - це право, яке належить позивачу (стаття 13 ЦПК України). Установлення обґрунтованості позову - це обов`язок суду, який здійснюється під час розгляду справи (статті 89, 263, 264 ЦПК України).

Такі висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі № 607/6092/18 (провадження № 14-483цс18), від 06 лютого 2019 року у справі № 607/6079/18 (провадження № 14-485цс18), від 13 березня 2019 року у справі № № 607/7618/18 (провадження № 14-590цс18).

З огляду на наведені положення норм ЦПК України та ГПК України спір, що виник між сторонами, де позивачем є фізична особа, а відповідачами - державні органи, їх посадові особи, за суб`єктним складом є цивільно-правовим, а юрисдикція щодо його розгляду належить суду загальної юрисдикції.

Позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди фізичній особі - засновнику чи власнику підприємства не віднесені законом до юрисдикції господарського суду.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що ОСОБА_1 саме як фізична особа, а не як представник, керівник та засновник СФГ «Чайка-6», звернувся до суду за захистом своїх цивільних прав, зазначивши, що завдана йому бездіяльністю відповідачів моральна шкода полягає в емоційних, моральних, душевних стражданнях, хвилюваннях, переживаннях, а за їх наслідками і розладів здоров`я; були порушені його нормальні життєві зв`язки, відновлення яких потребує значного часу й зусиль, він був позбавлений можливості реалізувати свої уподобання та бажання як звичайна людина, яка вела енергійний спосіб життя.

Таким чином, з огляду на суб`єктний склад спору, предмет позову та характер спірних правовідносин апеляційний суд обґрунтовано дійшов висновку, що спір в частині відшкодування моральної шкоди підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Із змісту касаційної скарги та оскарженого судового рішення вбачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосовування судом норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність судового рішення.

Тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (пункт 45 рішення Європейського суду з прав людини від 23 жовтня 1996 року у справі «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), пункти 37, 38 рішення Європейського суду з прав людини від 19 грудня 1997 року у справі «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).

Керуючись частиною першою статті 389, частиною другою та четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Національної поліції у Київській області на постанову Київського апеляційного суду від 21 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Київській області, слідчого слідчого відділу Згурівського відділення поліції Переяслав-Хмельницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Київській області Гончаренка Олексія Олександровича, заступника начальника Згурівського відділення поліції Переяслав-Хмельницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Київській області Яковця Олександра Олексійовича, Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області, за участю третьої особи - Прокуратури Київської області, про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення та бездіяльністю посадових та службових осіб органу, що здійснює досудове розслідування.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ю. Мартєв

В. А. Стрільчук

І. М. Фаловська