Справа № 466/973/20 Головуючий у 1 інстанції: Зима І.Є.
Провадження № 22-ц/811/1875/20 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Мікуш Ю.Р.

Суддів: Приколоти Т.І., Савуляка Р.В.

Секретар Іванова О.О.

З участю: представника позивача Жарського І.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 466/973/20 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на заочне рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 08 травня 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в :

06.02.20 р. АТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача боргу за кредитним договором в сумі 77 185,04 грн.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідно до підписаної Анкети-заяви № б/н від 13.05.2015р. відповідач отримав у банку кредит в розмірі 15 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» і «Тарифами банку» складає між ним і банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Однак, останній не надавав своєчасно грошові кошти банку для погашення заборгованості, внаслідок чого виникла заборгованість перед позивачем, що станом на 08.12.2019р. становить - 77 185,04 грн., з яких: по тілу кредиту - 56 215,27 грн., заборгованість по відсоткам - 4010,47 грн., заборгованість по відсоткам на прострочений кредит - 12 807,63 грн., 500,00 грн. штрафу (фіксована частина), 3651,67 грн. - штраф (процентна складова).

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 08 травня 2020 року відмовлено у задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 77 185,04 грн. за кредитним договором № б/н від 13.05.2015 року у повному обсязі.

Рішення суду оскаржила представник позивача ОСОБА_2 . В апеляційній скарзі зазначає, що вважає рішення незаконним, таким, що ухвалене з порушенням норм процесуального та матеріального права. Стверджує, що безпідставним є висновок суду про фактичне звільнення боржника від сплати заборгованості за відсутності вимог про визнання кредитного договору недійсним. Стверджує, що з моменту підписання фізичною особою заяви між банком та клієнтом був укладений договір в порядку ч.1 ст.634 ЦК України шляхом приєднання клієнта до запропонованого договору. Звертає увагу, що під час відкриття карткового рахунку та отримання кредитної картки та встановлення кредитного ліміту відповідача належним чином ознайомлено з умовами кредитування, що підтверджується особистим підписом відповідача на паспорті споживчого кредиту від 24.04.2018 року в якому чітко визначена процентна ставка, орієнтовна загальна вартість кредиту , розмір штрафу та інші складові, тобто сторонами при укладенні Кредитного договору були досягнуті усі істотні умови договору. Крім цього, відповідач не оскаржував розрахунок заборгованості, дії з користування кредитними коштами та погашення заборгованості свідчать про визнання заборгованості по кредиту та згоду з умовами кредитування. Ухвалюючи рішення, суд не з`ясував обставини, що мають значення для справи, не врахував практику Верховного Суду в аналогічних справах та дійшов помилкового висновку про відмову в позові. Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач по справі в судове засідання не з`явився, хоч належно повідомлявся судом за вказаною ним адресою місця проживання, судові повістки поверталися суду із відміткою: за закінченням терміну зберігання. Відповідач ОСОБА_1 повідомлений судом на веб-сайті Львівського апеляційного суду, що є належним повідомленням, однак в судове засідання не з`явився.

Відповідно до частини другої статті 372 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши пояснення представника позивача адвоката Жарського І.Р. на підтримання доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Матеріалами справи встановлено, що 13.05.2015 року між позивачем Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «Приватбанк») та відповідачем по справі ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір б/н шляхом підписання Анкети-заяви відповідно до якої відповідач отримав кредит в розмірі 15 000,00 грн. у вигляді встановленого ліміту на картковий рахунок.

Підписавши анкету-заяву, відповідач своїм власноручним підписом підтвердив, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг (далі Правила, Умови) та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг (далі Договір).

При укладенні Договору сторони керувалися ч.1 ст.634 Цивільного кодексу України (далі ЦК) згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 08 липня 2019 року у справі № 923/760/18 твердження місцевого суду про те, що укладений між позивачем та відповідачем договір не містить підписів відповідача (позичальника) під Умовами та Правилами банківських послуг-є нікчемними і безпідставними, оскільки такий договір є договором приєднання і жодного підпису відповідача під публічно розміщеними Умовами та правилами закон не вимагає.

Позивач по справі АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за Договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту, який внаслідок користування відповідачем кредитом був збільшений до 56 215,27 грн.

Відповідно до ст.1054 ЦК за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідач не виконав своїх зобов`язань по поверненню коштів, якими активно користувався, що підтверджується Розрахунком заборгованості за договором б/н від 13.05.2015 року (а.с.7-10), внаслідок чого допустив заборгованість, яка станом на 08.12.2019 року становить 77 185,04 грн., а саме:

56 215,27 грн.-заборгованість за тілом кредиту;

4010,47 грн.-заборгованість за простроченими відсотками;

12 807,63 грн.-заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит;

500,00 грн.-штраф (фіксована частина);

3651,67 грн.-штраф ( процентна складова).

Відмовляючи у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк», суд визнав позовні вимоги недоведеними, виходив з того, що Банком не надано належних та допустимих доказів укладення Кредитного договору з відповідачем, не погоджено сторонами його істотні умови, не доведено видачу картки та її тип.

Із висновками суду першої інстанції апеляційний суд не погоджується через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Із матеріалів справи встановлено, що укладення Договору між Банком та клієнтом здійснювалося згідно із ч.1 ст.634 ЦК, що відповідає Договору приєднання. Підписанням Анкети-заяви, позичальник приєднався до запропонованих Банком Умов, Правил та Тарифів.

Під час відкриття карткового рахунку та отримання кредитної картки на встановлений кредитний ліміт з наданням можливості користуватися кредитними коштами, відповідача ОСОБА_1 було належним чином ознайомлено з умовами кредитування, що підтверджується особистим підписом відповідача на паспорті споживчого кредиту від 24.04.2018 року із якого вбачається: тип кредиту, максимальна сума ліміту, строк договору та строк кредитування, спосіб та строк надання кредиту, процентна ставка в межах та поза межами пільгового періоду-42% річних, тип процентної ставки, розмір штрафу за прострочення більш ніж на 30 днів за обов`язковими платежами за карткою-500 грн. + 5% від суми заборгованості; підвищена процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту-84% річних (нарахування % згідно ч.2 ст.625 ЦК).

Тобто, сторонами при укладенні Кредитного договору досягнуто всіх істотних умов договору.

Після підписання паспорта споживчого кредиту відповідач отримав кредитну картку № НОМЕР_1 , яка дійсна до 03/22 (а.с.76) та активно користувався картковим рахунком, що підтверджується наявною у матеріалах справи Випискою по картці та Розрахунком заборгованості, відтак погодився з формою договору та його умовами. Такий правовий висновок висловлений Великою Палатою Верховного Суду у постанові по справі 342/180/17-ц від 03.07.2019 року.

Відповідач після отримання картки за умовами укладеного з Банком договору здійснив дії щодо проведення її активації, користувався карткою, а також отримував кредитні кошти з власної ініціативи. Активація ним картки та користування картковим рахунком свідчать про укладення сторонами кредитного договору.

Верховний Суд по справі № 356/1635/16-ц у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що висновок суду апеляційної інстанції про недоведеність факту отримання відповідачем платіжної картки із встановленим лімітом кредитування та отримання позичальником кредитних коштів, а також про відсутність кредитних правовідносин між сторонами не може вважатись обґрунтованим, оскільки не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами.

Відтак, колегія суддів зазначає, що виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості, є належними та допустимими доказами по справі.

В той же час, колегія суддів вважає за можливе не задовольняти позовні вимоги в частині стягнення штрафів та відхиляє позовні вимоги щодо стягнення 500 грн. штрафу (фіксована частина) та 3 651,67 грн.-штраф (процентна складова), мотивуючи тим, що строк кредитної картки не закінчився, що суд задовольняє стягнення відсотків відповідно до ч.2 ст.625 ЦК.

В паспорті споживчого кредиту від 24.04.2018 року та в тарифах банку зазначено процентну ставку в межах пільгового періоду-42% річних.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно розрахунку заборгованості з 01.09.2019 року сума простроченого кредиту 56 215,27 грн., що дало банку право нараховувати відсотки відповідно до ч.2 ст.625 ЦК.

В паспорті споживчого кредиту від 24.04.2018 року зазначена підвищена процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту-84% річних, що в свою чергу є підставою для нарахування відповідачу відсотків відповідно до ч.2 ст.625 ЦК, що становить 12 807,63 грн.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права (ст..376 ч.1 п.3,4 ЦПК).

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.п.3,4, 383, 384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 08 травня 2020 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ) в користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 13.05.2015 року, а саме: заборгованість по тілу кредиту в сумі 56 215,27 грн.; заборгованість по відсотках -4010,47 грн.; заборгованість по відсотках за прострочений кредит-12 807,63 грн.-всього 73 033,37 грн. та судові витрати по справі в сумі 5 255,00 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку, визначеному ст.ст. 389-391 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 07 липня 2021 року.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк