Справа № 484/1855/21
Провадження № 2/484/947/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.07.2021р. Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

в складі : головуючого судді - Медведєвої Н.А.

секретар судового засідання -Бикова О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Первомайську в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Корнацьких" про розірвання договору оренди земельної частки (пай) та повернення земельних ділянок

за участю учасників справи:

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - Іванченко О.О.

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов позов ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких» (далі - ТОВ «Агрофірма Корнацьких»), в якому позивач просив розірвати договір оренди землі від 28.12.2009р., укладений між ним та відповідачем, зобов`язати відповідача повернути земельні ділянки з кадастровим номером :01:000:1139 площею 0,0171га, з кадастровим номером :01:000:1138 площею 1,3726га, з кадастровим номером :01:000:1141 площею 2,5376га, :01:000:1140 площею 0,2049га, що розташовані в межах Кам`янобалківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області передані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в належному агротехнічному стані відповідно до акту прийняття-передачі..

Позовні вимоги мотивовані тим, що договір оренди відповідач не виконує, так орендна плата йому не виплачується починаючи з 2013 року. На підставі викладеного, вважає що є підстави для розірвання договору оренди та повернення земельних ділянок.

Ухвалою від 21.05.2021року позовна заява прийнята до розгляду, відкрите провадження у справі, поставлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначене перше судове засідання на 15.06.2021р., визначені строки для подачі заяв по суті, відповідача зобов`язано надати суду докази сплати позивачеві орендної плати з використання спірних земельних ділянок.

11.06.2021р. до суду від відповідача надійшов відзив, в якому представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову, вказуючи, що заборгованість з орендної плати, включаючи 2019р., відсутня. Про отримання орендної плати за 2020р. позивач повідомлений, однак він умисно не отримує таку орендну плату.

Ухвалою від 15.06.2021р. за клопотанням представник позивача витребувані у відповідача оригінали документів на підтвердження отримання позивачем орендної плати, розгляд справи відкладений на 15.06.2021р.

Під час судового засідання позивач та його представник підтримали позов, вказуючи, що позивач жодних грошових коштів від відповідача як орендну плату починаючи з 2013р. не отримував. У 2019р. позивач за власні кошти придбав у відповідача 400кг пшениці, 400кг ячменю, 200кг кукурудзи, 100кг соняшника. Дійсно, позивач отримав лист відповідача із запрошенням на отримання орендної плати, однак не з`явився до відповідача для отримання грошових коштів, враховуючи те, що до цього відповідач порушував його права. Крім того такий лист від отримав лише у березні 2021р., хоча орендна плата повинна бути виплачена не пізніше 26.12.2020р.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позову, наполягаючи, що позивач отримав орендну плату за 2014-2018р. у січні 2019р. на суму 15972грн. Орендна плата за 2019р. позивачу виплачена в натуральній формі, так позивач отримав 400кг пшениці, 400кг ячменю, 200кг кукурудзи, 100кг соняшника на загальну суму 6698,16грн. Отримати орендну плату за 2020р. позивач відмовляється умисно.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Частинами 1 та 2 статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 28.12.2009р. між ОСОБА_1 та ТОВ «Агрофірма Корнацьких» укладений договір оренди земельної частки (паю) розміром 4,78 умовних кадастрових гектарів строком на 50 років з терміном закінчення 31.12.2059р. Договір зареєстрований у книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) по Кам`яномостівській сільській раді за №45 від 02.03.2010р.

Скориставшись своїм правом на виділення у натурі земельної частки (паю), позивач отримав право власності на земельні ділянки, передані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташовані в межах території Кам`янобалківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, з кадастровими номерами :01:000:1139 (площею 0,0171га), :01:000:1138 (площею 1,3726га), :01:000:1141 (площею 2,5376га), :01:000:1140 (площею 0,2049га).

Також встановлено, що спірні земельні ділянки перебували та перебувають в користуванні відповідача.

Згідно умов зазначеного вище договору земельна частка передається в оренду для сільськогосподарських потреб. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається.

Пунктом 2.2 договору оренди визначено, що Орендар сплачує Орендодавцю щороку орендну плату у грошовій формі у розмірі 3 відсотка від грошової оцінки земельної частки (паю), яка передається Орендодавцем в користування орендарю, що в грошовому виді складає 1211,77грн. Орендар сплачує орендну плату протягом терміну дії Договору але не пізніше як до 26 грудня року, за який здійснюється розрахунок по орендній платі. Орендар за погодженням з Орендодавцем може перенести термін виплати орендної плати.

Частина 1 статті 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статей 12, 13 ЦК України, особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

У пункті 1 частити 1 статті 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, що визначено.

Згідно статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про оренду землі» орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ст. 14 Закону України «Про оренду землі»).

Статтею 15 зазначеного Закону визначені істотні умови договору оренди, серед яких є, зокрема, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Згідно ст.. 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

Згідно ст.. 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Згідно із ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

За приписами ст. 24 Закону орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Згідно ст.. 32 Закону України «Про оренду землі» вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених ст.ст. 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

У статті 141 ЗК України серед підстав припинення права користування земельною ділянкою, зокрема в пункті «д» частини першої цієї статті передбачено систематичну несплату земельного податку або орендної плати.

У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки, дана обставина може бути підставою для розірвання такого договору.

Крім того, згідно із ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 дійшов висновку, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

До позовної заяви додана Відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, згідно яких починаючи з 2013р. по 2018р. відповідачем нараховувала орендна плата, яка позивачу виплачена не була на загальну суму без врахування податків 17358,61грн. У першому кварталі виплачена орендна плата у розмірі 19840грн., протягом третього та четвертого кварталу 2019р. - 6698,16грн. За 2020р. нарахована орендна плата у розмірі 4205,44грн., але не виплачена.

Відповідно до довідки, наданої представником відповідача та видаткового касового ордера від 16.01.2019р., відомостей на видачу продукції позивач отримав 16.01.2019р. від відповідача як орендну плату 15972грн за період з 2014-2018роки, у 2019р. як орендну плату 400кг пшениці, 400кг ячменю, 200кг кукурудзи, 100кг соняшника на суму 6698,16грн.

Позивач стверджував, що грошові кошти він не отримував та вказаний вище видатковий касовий ордер не підписував, однак докази на підтвердження вказаного не надав. Отже факт отримання позивачем від відповідача 15972грн в рахунок погашення заборгованості з орендної плати за 2014-2018роки не спростований.

Однак заборгованість з орендної плати за 2013р. на теперішній час продовжує існувати.

Крім того, згідно п.2.2. спірного Договору оренди за користування вказаною в договору земельною часткою орендар сплачує орендодавцю щороку орендну плату у грошовій формі. Форма оплати і розмір платежів можуть щороку погоджуватись між сторонами шляхом внесення змін або доповнень до цього Договору. Отже, сторони узгодили форму оплати у грошовій формі.

Позивач стверджував, що продукцію він отримав за власні грошові кошти, а не в рахунок орендної плати. Доказів зміни або доповнень до договору щодо зміни форми оплати представником відповідача суду не надані.

Викладене вище свідчить про те, що представником відповідача не надані суду докази про сплату орендної плати за спірним договором за 2019р. згідно умов договору.

Також, у матеріалах справи відсутні докази, що відповідач намагався вчасно виконати свій обов`язок щодо сплати орендної плати за 2014-2018 роки, проте позивач відмовився від отримання цих коштів. При цьому, умовами договору наявність вимоги орендодавця для виплати орендної плати не передбачена.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що сплата орендної плати є істотною умовою договору оренди, а позивач як власник земельної ділянки не отримав вчасно того, на що він розраховував при наявності діючої угоди. Неналежне виконання умов договору, а саме - часткове та несвоєчасне виконання обов`язку зі сплати орендної плати є порушенням умов договору оренди земельної ділянки, яке, з огляду на положення статті 526 ЦК України, дає право орендодавцю вимагати розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена заборгованість у подальшому.

У відзиві на обґрунтування своєї позиції представник відповідача послався на позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2018р. у справі №912/1385/17, однак під час розгляду зазначеної справи були встановлені інші обставини: так було встановлено, що на момент подання позову про розірвання договору оренди у вказаній справі заборгованості з орендної плати за цим договором не існувало, а навпаки, враховуючи наданий позивачем розрахунок, мала місце переплата.

Однак у даній справі встановлено, що існує заборгованість зі сплати орендної плати позивача перед відповідачем за договором оренди за 2013р. та 2019р. та орендна плата за 2014-2018роки виплачена несвоєчасно.

Відповідно до ст.. 34 Закону України «Про оренду землі» у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця.

Тобто, правовим наслідком розірвання договору оренди земельної ділянки є повернення такої ділянки орендодавцю.

Повернення земельних ділянок в належному агротехнічному стані відповідно до акту приймання-передачі земельних ділянок не суперечить умовам виконання зобов`язання. Зазначений акт підтвердить виконання обов`язку щодо повернення земельних ділянок.

Викладене вище свідчить про те, що позов обґрунтований та належить задоволенню в повному обсязі.

На підставі ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору.

Керуючись ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

позов задовольнити повністю.

Договір оренди земельної частки (паю) від 28.12.2009р., укладений між ОСОБА_1 та товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких», зареєстрований 02.03.2010р. у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) по Кам`янобалківській сільській раді за №45, розірвати.

Зобов`язати товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Корнацьких" повернути власнику ОСОБА_1 земельні ділянки з кадастровим номером :01:000:1139 площею 0,0171га, з кадастровим номером :01:000:1138 площею 1,3726га, з кадастровим номером :01:000:1141 площею 2,5376га, :01:000:1140 площею 0,2049га, що розташовані в межах Кам`янобалківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області передані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в належному агротехнічному стані відповідно до акту прийняття-передачі.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Корнацьких" на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 60 коп.

Місце проживання позивача: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Місцезнаходження відповідача: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 31929340.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до Миколаївського апеляційного суду безпосередньо до суду апеляційної інстанції. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст. 358 ЦПК України.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суддя Н.А.Медведєва

Повне судове рішення складене 12.07.2021р