Справа № 315/130/19
Номер провадження № 4-с/315/2/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2021 року м. Гуляйполе

Гуляйпільський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Романько О.О.

за участі секретаря судового засідання Помилуйко Л.В.

скаржника ОСОБА_1

державного виконавця Бесараб Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Гуляйполе цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , поданою через представника - адвоката Кириченка Віталія Сергійовича, на постанову державного виконавця Гуляйпільського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Бесараб Тетяни Анатоліївни про арешт коштів боржника, -

ВСТАНОВИВ:

29.06.2021 року до суду звернувся боржник ОСОБА_1 через представника: адвоката Кириченка В.С. зі скаргою на постанову державного виконавця Гуляйпільського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Бесараб Т.А. про арешт коштів боржника.

В обґрунтування скарги зазначили, що на виконанні в Гуляйпільському РВ ДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) перебуває виконавче провадження №65140678 з примусового виконання виконавчого листа №315/130/19, виданого Гуляйпільським районним судом Запорізької області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в сумі 150000 грн. та моральну шкоду в сумі 10000 грн.

24.04.2021 року заявником було отримано постанову про відкриття виконавчого провадження, однак постанови про накладення арешту на грошові кошти заявник не отримував, зазначена постанова йому надіслана не була. Зазначеною постановою накладено арешт на кошти тимчасової соціальної допомоги непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату, які перераховуються УСЗН Пологівської РДА на рахунок боржника ОСОБА_1 № НОМЕР_1 , що знаходиться у відділенні ТВБВ №10007/0207 Філії ЗОУ АТ «Ощадбанк».

Доказами того, що на вказаному рахунку знаходяться кошти соціальної допомоги є довідка банку та довідка УСЗН Пологівської РДА, як підтверджують призначення ОСОБА_1 соціальної допомоги.

Оскільки ОСОБА_1 не зміг зняти гроші соціальної допомоги, він звернувся до ТВБВ №10007/0207 Філії ЗОУ АТ «Ощадбанк», де дізнався, що на його рахунок накладено арешт на підставі постанови про арешт грошових коштів, виданої державним виконавцем Гуляйпільського РВ ДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Тому 19.05.2021 року ОСОБА_1 звернувся до виконавчої служби з заявою про зняття арешту з коштів боржника, що знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 у відділенні ТВБВ №10007/0207 Філії ЗОУ АТ «Ощадбанк». Однак, листом від 01.06.2021 року заявнику відмовлено в задоволені заяви про зняття арешту з частини коштів та рекомендовано вирішити дане питання в порядку ч.5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження».

Заявник та його представник вважають, що підставою для зняття арешту із коштів, що знаходяться на рахунку НОМЕР_1 у відділенні ТВБВ №10007/0207 Філії ЗОУ АТ «Ощадбанк» є те, що даний рахунок має спеціальний режим використання, звернення стягнення на кошти якого заборонено законом, оскільки на ньому знаходяться тільки кошти тимчасової соціальної допомоги непрацюючій особі, яка досягла пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату. Накладений арешт позбавляє боржника на отримання коштів матеріальної допомоги, яка необхідна для існування та ставить його у скрутне матеріальне становище, позбавляючи можливості вижити.

Вважає, що державний виконавець не мав права накладати арешт на вищезазначений рахунок, так як це соціальний рахунок, на який перераховується матеріальна допомога і тому на неї не може бути звернено стягнення, оскільки дана матеріальна допомога підпадає під перелік виплат, на які не може бути звернено стягнення згідно ч.1 ст.73 Закону України «Про виконавче провадження».

Так як про порушення його прав та свобод заявник дізнався лише в червні 2021 року від працівників банку, коли намагався отримати соціальну допомогу, до цього часу про наявність постанови про арешт коштів боржника від 14.04.2021 року заявника ніхто не повідомляв та про такі арешти заявнику відомо не було.

Оскільки вказаною постановою від 14.04.2021 року накладено арешт на всі кошти, в тому числі і на рахунок, який призначений для перерахування соціальної допомоги, а зняти арешт лише з цього рахунку можливо лише скасувавши всю постанову, та при цьому заявник не заперечує якщо арешт в частині накладення на інші рахунки буде залишений, при цьому частково задовольнити вимоги заявника, в частині зняття арешту лише з зазначеного рахунку, може лише суд.

Прохали визнати незаконною та скасувати постанову про арешт коштів боржника ОСОБА_1 , винесену 14.04.2021 року державним виконавцем Гуляйпільського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Бесараб Т.А., по виконавчому провадженню №65140678, відкритому по виконанню виконавчого листа №315/130/19, виданого 08.12.2020 року Гуляйпільським районним судом Запорізької області, в частині накладення арешту на кошти, що містяться на соціальному рахунку боржника ОСОБА_1 № НОМЕР_1 у відділенні ТВБВ №10007/0207 Філії ЗОУ АТ «Ощадбанк».

08.07.2021 року державним виконавцем Гуляйпільського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Бесараб Т.А. подано відзив на скаргу, в якому посилалася на те, що на виконанні в Гуляйпільському РВ ДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) перебуває виконавче провадження №65140678 з примусового виконання виконавчого листа № 315/130/19, виданого 08.12.2020 року Гуляйпільським районним судом Запорізької області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в сумі 150000 грн. та моральну шкоду в сумі 10000 грн.

14.04.2021 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копії постанови рекомендованою кореспонденцією направлено сторонам до відому. Також, 14.04.2021 року державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника, що містяться на відкритих рахунках в банках: ПАТ "Приват Банк", АТ "Універсал Банк", ПАТ "Ощадний банк", ПАТ "Мета банк", ПАТ "Креді Агріколь Банк", АТ "Райффайзен банк "Аваль", АКБ «Індустріалбанк», АТ «ОТП Банк», АТ «Прокредит Банк», АТ «Сбербанк», ПАТ «Банк Форвард», ПАТ «Ідея Банк», АТ «ПУМБ», АТ «Оксі банк», АТ «ТАСкомбанк», ПАТ «Банк Восток», в якій державним виконавцем було наголошено на тому, що накласти арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках в відповідних банках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 , у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 176195,32 грн., копії направлено до відповідних фінансових установ та сторонам виконавчого провадження рекомендованою кореспонденцією.

В своїй скарзі боржник вказує, що постанову про арешт коштів від 14.04.2021 року він не отримував. Однак дана інформація не відповідає дійсності, так як боржнику постанова направлена рекомендованим листом за № відправлення 094, яке згідно трекінгу відправлень з офіційного сайту Укрпошти боржник отримав 22.04.2021 року. Ще одним підтвердженням отримання боржником постанови про арешт коштів боржника від 14.04.2021 є заява ОСОБА_1 від 19.05.2021 року, в якій він підтверджує факт отримання постанови від 14.04.2021 та просить зняти арешт з коштів боржника, що знаходяться на ТВБВ №10007/0207 філії ЗОУ АТ «Ощадбанк» на рахунку № НОМЕР_1 .

01.06.2021 року боржнику рекомендованим листом надано роз`яснення щодо вирішення питання про зняття арешту з коштів боржника з частини коштів, що знаходяться на ТВБВ №10007/0207 філії ЗОУ АТ «Ощадбанк» на рахунку № НОМЕР_1 , яке згідно трекінгу відправлень з офіційного сайту Укрпошти боржник отримав 03.06.2021 року.

Таким чином, боржник отримав постанову про арешт коштів боржника від 14.04.2021 року ще 22.04.2021 року, однак зі скаргою до суду боржник звернувся лише 29.06.2021 року, та ним було пропущено строк подання скарги без поважних причин.

Згідно листа АТ «Ощадбанк» від 01.06.2021 року накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунку боржника ОСОБА_1 та зазначено, що рахунок № НОМЕР_1 використовується у тому числі для зарахування соціальних виплат, тобто АТ «Ощадбанк» не вважає даний рахунок таким, який використовується виключно для зарахування соціальних виплат, тобто на даний рахунок можуть зараховуватися й інші кошти боржника. Окремо наголошує, що згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом в постанові від 03.02.2021 року у справі №756/1927/16-ц, кошти після зарахування на рахунок отримувача є його власністю, втратили свій цільовий статус (пенсії, соціальних виплат), та набули статусу вкладу.

Таким чином стає зрозуміло, що допомога, яку отримує боржник відповідно до постанови КМУ від 27.12.2017 року №1098 «Про затвердження Порядку призначення тимчасової державної соціальної допомоги непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату» (о/р № 6703) не підпадає під перелік коштів, на які не може бути звернено стягнення згідно ст.73 Закону України «Про виконавче провадження». Прохала відмовити у задоволенні скарги (а.с.18-22).

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_1 скаргу підтримав, суду пояснив, що він отримує матеріальну допомогу в розмірі приблизно 1800 грн. щомісячно. Рахунок, на який він отримує таку допомогу арештували, останній раз він отримував її у квітні 2021 року 17-18 числа, про це він дізнався коли її не отримав в наступному місяці. Десь з місяць тому він звернувся до безоплатного адвоката для допомоги. У банку йому повідомили, що арешту підлягають всі рахунки. Тривалий час банк не міг надати йому довідки, в якій би точно був визначений вид рахунку та його призначення. Також, у нього були перешкоди в отриманні довідки з управління соціального захисту населення щодо отримання ним соціальної допомоги. З заявою щодо знаття арешту також звертався і до виконавчої служби, але отримав відмову. Зазначені обставини стали перешкодою для отримання ним своєчасної правової допомоги, яку він зміг отримати тільки наприкінці червня 2021 року, оскільки як у нього, так і у його представника були відсутніми належні документи для звернення до суду. Тому він вважає, що такі перешкоди обумовлюють поважність причин щодо пропуску строку для звернення зі скаргою. Вказує на те, що ця допомога для нього є єдиним доходом, тому його матеріальне становище суттєво погіршилося, у нього зовсім, на теперішній час, відсутні засоби для існування. Вказав, що він по суті не заперечував би щодо стягнення 20 відсотків з його доходів, але так як рахунок арештований йому взагалі кошти не надходять. В позасудовому порядку вирішити дане питання не виявилося за можливе, просив скасувати арешт.

В судовому засіданні державний виконавець Бесараб Т.А. заперечувала проти задоволення скарги, суду пояснила, що 14.04.2021 року нею винесено постанову про арешт коштів боржника, яку боржник отримав 22.04.2021 року. Заявою від 19.05.2021 року боржник звернувся до неї про зняття арешту, на що йому 01.06.2021 року була надана відповідь, яку він отримав 03.06.2021 року. У її постанові про арешт коштів боржника зазначено, що арешт накладається, крім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, тому банк повинен був повернути постанову у разі заборони накладення арешту на такий рахунок боржника, в той час як банк повідомив, що рахунок використовується в тому числі і для соціальних виплат. За наявності таких відомостей банку у неї не було підстав для скасування арешту з зазначеного рахунку боржника. Посилання скаржника на вимоги ст.73 Закону України «Про виконавче провадження» є необґрунтованими, оскільки матеріальна допомога, яку отримує боржник на арештований рахунок, не входить у вказаний перелік. Вважає, що боржником пропущено строк для звернення з даною скаргою до суду. Її постанова є законною, а тому не підлягає скасуванню.

Представник скаржника адвокат Кириченко В.С. в судове засідання не з`явився, повідомив телефонними засобами зв`язку про його перебування у відрядженні.

Суд вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що скарга підлягає задоволенню за таких підстав.

Судом встановлено наступне.

На виконанні в Гуляйпільському РВ ДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) перебуває виконавче провадження №65140678 з примусового виконання виконавчого листа №315/130/19, виданого 08.12.2020 року Гуляйпільським районним судом Запорізької області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в сумі 150000 грн. та моральну шкоду в сумі 10000 грн.

14.04.2021 року державним виконавцем Бесараб Т.А. винесено постанову про арешт коштів боржника, в тому числі на рахунку в ПАТ «Ощадний банк», МФО 300465, яку направлено сторонам до відому та банківським установам до виконання. Боржник отримав копію постанови 22.04.2021 року (а.с.23-26).

21.05.2021 року боржник звернувся до державного виконавця з заявою від 19.05.2021 року про зняття арешту з частини коштів, що знаходяться на рахунку в ТВБВ №10007/0207 філії ЗОУ АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , в якій посилався на те, що матеріальна допомога є основним джерелом його існування (а.с.27-28).

01.06.2021 року державним виконавцем Бесараб Т.А. надано відповідь на заяву боржника про зняття арешту з частини коштів, якою рекомендовано вирішити питання щодо зняття арешту з коштів в порядку ч.5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження». Боржник отримав відповідь 03.06.2021 року (а.с.32-35).

01.06.2021 року на виконання постанови державного виконавця про арешт коштів боржника від 14.04.2021 року АТ «Державний ощадний банк України» листом повідомив державного виконавця про накладення арешту на грошові кошти боржника ОСОБА_1 , які містяться на рахунку № НОМЕР_1 (використовується в тому числі для зарахування соціальних виплат) (а.с.36-37).

Відповідно довідки ТВБВ №10007/0207 філії ЗОУ АТ «Ощадбанк» від 19.05.2021 року №107.207-50/73 у ОСОБА_1 дійсно відкритий соціальний рахунок в банку (а.с.29-30).

Відповідно довідки ТВБВ №10007/0207 філії ЗОУ АТ «Ощадбанк» від 19.05.2021 року №107.207-50/73 у ОСОБА_1 дійсно відкритий соціальний рахунок в банку № НОМЕР_1 (а.с.10).

Фактично, як було встановлено в судовому засіданні з пояснень скаржника, а також з наданих учасниками документів, довідки банку були видані декілька разів, але мали різний зміст, при цьому вихідний номер та дата складання таких довідок відповідальною особою не змінювалася.

Відповідно довідки Управління соціального захисту населення Пологівської РДА від 11.06.2021 року №05/07-310 ОСОБА_1 перебуває на обліку в управління та отримує допомогу відповідно постанови КМУ від 27.12.2017 року №1098 «Про затвердження Порядку призначення тимчасової державної соціальної допомоги непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату» (о/р № 6703), кошти допомоги перераховуються щомісячно на рахунок НОМЕР_1 в ТВБВ №10007/0207 філії ЗОУ АТ «Ощадбанк» (а.с.11).

Відповідно доручення Бердянського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги від 27.05.2021 року №179 ОСОБА_1 призначено для надання безоплатної вторинної правової допомоги адвоката Кириченка В.С. (а.с.6).

Суд, задовольняючи скаргу, виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч.1 ст.448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Відповідно до ч.1 ст.451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У відповідності з ч.1 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно п.1 ч.2 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно п. 7 ч. 3 ст. 18 зазначеного Закону накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Відповідно ч.ч.1,2,4,6 ст.48 Закону України "Про виконавче провадження" вернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, кошти на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, кошти на електронних рахунках платників акцизного податку, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України "Про теплопостачання", статті 18-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом. На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

У відповідності до ч.8 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Відповідно ч.3 ст.52 Закону України "Про виконавче провадження" не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Відповідно ч.ч.1,2,3,4 ст.56 Закону України "Про виконавче провадження" Арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

Відповідно п.1 ч.4, ч.5 ст.59 Закону України "Про виконавче провадження" підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Крім того, умови звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника визначено ст.68 Закону України «Про виконавче провадження». Так, стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Відповідно ч.ч.1,2 ст.73 Закону України "Про виконавче провадження" стягнення не може бути звернено на такі виплати: 1) вихідну допомогу, що виплачується в разі звільнення працівника; 2) компенсацію працівнику витрат у зв`язку з переведенням, направленням на роботу до іншої місцевості чи службовим відрядженням; 3) польове забезпечення, надбавки до заробітної плати, інші кошти, що виплачуються замість добових і квартирних; 4) матеріальну допомогу особам, які втратили право на допомогу по безробіттю; 5) допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами; 6) одноразову допомогу у зв`язку з народженням дитини; 7) допомогу при усиновленні дитини; 8) допомогу на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування; 9) допомогу на дітей одиноким матерям; 10) допомогу особам, зайнятим доглядом трьох і більше дітей віком до 16 років, по догляду за дитиною з інвалідністю, по тимчасовій непрацездатності у зв`язку з доглядом за хворою дитиною, а також на іншу допомогу на дітей, передбачену законом; 11) допомогу на лікування; 12) допомогу на поховання; 13) щомісячну грошову допомогу у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства громадян, які проживають на території, що зазнала радіоактивного забруднення; 14) дотації на обіди, придбання путівок до санаторіїв і будинків відпочинку за рахунок фонду споживання . Стягнення не здійснюється також із сум: 1) неоподатковуваного розміру матеріальної допомоги; 2) грошової компенсації за видане обмундирування і натуральне постачання; 3) вихідної допомоги в разі звільнення (виходу у відставку) з військової служби, служби в поліції та Державної кримінально-виконавчої служби України, а також грошового забезпечення, що не має постійного характеру, та в інших випадках, передбачених законом; 4) одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві; 5) грошової допомоги, пов`язаної з безоплатним забезпеченням протезування (ортезування) учасника антитерористичної операції, учасника здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, які втратили функціональні можливості кінцівок, благодійної допомоги, отриманої зазначеними особами, незалежно від її розміру та джерела походження.

Як встановлено в судовому засіданні постановою державного виконавця про арешт коштів боржника від 14.04.2021 року накладено арешт, зокрема, на кошти, що містяться на рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 , який відкрито в ТВБВ №10007/0207 філії ЗОУ АТ «Ощадбанк», зокрема, в тому числі для зарахування соціальних виплат, на який УСЗН Пологівської РДА щомісячно перераховує соціальну допомогу відповідно постанови КМУ від 27.12.2017 року №1098 «Про затвердження Порядку призначення тимчасової державної соціальної допомоги непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату», яка є основним та єдиним джерелом для існування боржника ОСОБА_1 .

Також, судом встановлено, що посилання боржника у скарзі на те, що отримувана ним соціальна допомога входить в перелік виплат, передбачений ст.73 Закону України «Про виконавче провадження», на які державним виконавцем не може бути звернуто стягнення, - не ґрунтується на законі, оскільки вказаний перелік є вичерпним і не містить в собі такої виплати як тимчасова державна соціальна допомога непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату.

Однак, суд, задовольняючи скаргу, виходить з наступного.

Стаття 41 Конституції України гарантує кожному право володіти, користуватись та розпоряджатись своєю власністю.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з не залежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мереж і державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» практика ЄСПЛ застосовується українськими судами як джерело права.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини у рішенні по справі «Хонякіна проти Грузії» № 17767/08 від 19 червня 2012 року, право на соціальні виплати є майновим правом, передбаченим статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, і зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності.

Таким чином, у практиці ЄСПЛ напрацьовано три головні критерії, які слід оцінювати на предмет відповідності втручання в право особи на мирне володіння своїм майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а саме: -чи є втручання законним; -чи переслідує воно «суспільний інтерес»; -чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

ЄСПЛ констатує порушення державою ст.1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

Оцінюючи зазначені критерії ЄСПЛ акцентує, що втручання держави в право на мирне володіння майном може бути виправдане за наявності об`єктивної необхідності у формі публічного (державного інтересу). Так, публічний інтерес повинен розглядатися у зіставленні з індивідуальним інтересом. Оскільки задоволення публічного інтересу є завданням саме держави, то відповідна координація діяльності органів державної влади (в тому числі і правоохоронних) повинна ставити пріоритет у вигляді захисту саме приватних інтересів.

Вирішуючи, чи було дотримано цієї вимоги, суд виходить із того, що держава має широку свободу розсуду як щодо вибору способу вжиття заходів, так і щодо встановлення того, чи виправдані наслідки вжиття таких заходів з огляду на загальний інтерес для досягнення мети певного закону. Суд обов`язково визначає, чи було дотримано необхідного балансу в спосіб, сумісний з правом особи на «мирне володіння майном» у розумінні першого речення ст.1 Першого протоколу (рішення у справі «Звольський та Звольська проти Республіки Чехія»).

Так, втручання держави в право особи на мирне володіння своїм майном повинно здійснюватися з дотриманням принципу «пропорційності» (principle of proportionality) - «справедливої рівноваги (балансу)» (fair balance) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» не означає обов`язкового досягнення соціальної справедливості в кожній конкретній справі, а передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар» (individual and excessive burden).

Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення ст.1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективніші з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

Конституційний Суд України у своєму рішенні № 25рп/2009 від 7 жовтня 2009 року зазначив, що право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел та забезпечується статтями 7, 22, 46, 58, 68 Конституції України. А саме, кожний громадянин має право на соціальний захист, що включає право на пенсійне забезпечення і всі застраховані особи є рівноправними щодо отримання пенсійних виплат. Конституційні права і свободи громадянина України гарантуються і не можуть бути скасовані.

Судом з наданих документів не встановлено можливість зарахування інших надходжень на зазначений рахунок боржника, окрім соціальних виплат, тому вважає, що підтверджено спеціальний статус рахунку, і це унеможливлює арешт таких коштів на рахунку за для того щоб запобігти позбавленню боржника джерел до існування та порушення його права на соціальний захист.

Крім того, суд звертає увагу на ту обставину, що відповідно до п. 1 ч.4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

До схожого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 25.03.2020 року по справі справа № 569/12693/19 (провадження № 61-4182ск20).

Отже, враховуючи наведене, а також обставини справи, та те, що для боржника ОСОБА_1 отримання тимчасової державної соціальної допомоги непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату, - є єдиним і основним джерелом для існування, і яка за своєю суттю є пенсійним забезпеченням, а отже накладення арешту на такий рахунок, який призначений для зарахування соціальних виплат, є надмірним обмеженням права ОСОБА_1 на володіння і користування його власністю, яке вчинене із порушенням принципу пропорційності, внаслідок чого останній несе «надмірний індивідуальний тягар», що є порушенням ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За таких обставин суд вважає за необхідне скасувати постанову державного виконавця від 14.04.2021 року в частині накладення арешту на грошові кошти, що містяться на рахунку НОМЕР_1 в ТВБВ № 10007/0207 філії ЗОУ АТ «Ощадбанк» та належать боржнику.

Щодо строку звернення до суду зі скаргою суд зазначає наступне.

У скарзі боржник посилався на те, що про порушення його прав він дізнався лише в червні 2021 року від працівників банку, коли намагався отримати соціальну допомогу, до цього часу про наявність постанови про арешт коштів боржника від 14.04.2021 року ніхто не повідомляв та про такі арешти відомо не було.

Однак, як встановлено в судовому засіданні спірну постанову про арешт коштів від 14.04.2021 року боржник отримав 22.04.2021 року (24.04.2021 року), а до суду зі скаргою звернувся лише 29.06.2021 року, тобто з пропуском встановленого строку.

Відповідно до п. а) ч.1 ст.449, ч.2 ст.449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Відповідно до п.16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», відповідно до статті 385 ЦПК скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк, а при оскарженні постанови про відкладення провадження виконавчих дій - у триденний строк, які обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Наприклад, при оскарженні бездіяльності зазначених осіб у вигляді невжиття заходів з примусового виконання судового рішення до уваги може бути взято ті обставини, що стягувач, який подав до відповідного органу заяву про відкриття виконавчого провадження і не отримав у визначений законом строк (з урахуванням поштового обігу) задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні процесуальні документи та чи ознайомлений він із матеріалами виконавчого провадження.

Тому, суд враховує посилання боржника в судовому засіданні на те, що після того як прийняті ним заходи досудового врегулювання питання щодо зняття арешту самим державним виконавцем не досягли відповідної мети, йому для звернення зі скаргою до суду була необхідна кваліфікована правова допомога, у зв`язку з чим він звернувся до Бердянського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, оскільки коштів на оплату адвоката він не має у зв`язку з арештом його рахунку, який своїм дорученням від 27.05.2021 року №179 призначив йому для надання безоплатної вторинної правової допомоги адвоката Кириченка В.С., який звернуся до суду після отримання відповідних документів. Таким чином, суд доходить висновку, що заявником пропущено процесуальний строк для звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця з поважних причин, а тому суд відповідно до ч.2 ст.449 ЦПК України вважає за можливе поновити заявнику пропущений строк.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 260, 450, 451 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 , поданою через представника - адвоката Кириченка Віталія Сергійовича, на постанову державного виконавця Гуляйпільського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Бесараб Тетяни Анатоліївни про арешт коштів боржника - задовольнити.

Скасувати постанову державного виконавця Гуляйпільського районного відділу державної виконавчої службиПівденно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Бесараб Тетяни Анатоліївни від 14.04.2021 року, винесену у виконавчому провадженні № 65140678, в частині накладення арешту на грошові кошти, що містяться на рахунку НОМЕР_1 в ТВБВ № 10007/0207 філії - Запорізького обласного управління АТ «Ощадбанк» та належать ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_2 .

Повний текст ухвали складено 12.07.2021 року.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду через Гуляйпільський районний суд Запорізької області протягом п`ятнадцяти днів з дня складання ухвали.

Суддя: О. О. Романько