Номер провадження: 22-ц/813/2379/21
Головуючий у першій інстанції Мазун І. А.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2021 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 521/19810/17

Номер провадження: 22-ц/813/2379/21

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),

- суддів: - Князюка О.В., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання Дубрянської Н.О.,

учасники справи:

- позивач ОСОБА_1 ,

- відповідач Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради,

- третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Департамент адміністративних послуг Одеської міської ради,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Департамент адміністративних послуг Одеської міської ради, про визнання права користування житловим приміщенням з правом реєстрації місця проживання та зобов`язання укласти договір найму житлового приміщення, за апеляційною скаргою Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради на рішення Малиновського районного суду міста Одеси, ухвалене у складі судді Мазун І.А. об 11 годині 12 хвилині 19 грудня 2019 року, повний текст рішення складений 20 грудня 2019 року,

встановив:

2. Описова частина

2.1 Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 звернулась до Малиновського районного суду м. Одеси з вищезазначеним позовом, в якому просить: 1) визнати за нею право на користування квартирою АДРЕСА_1 , як члена сім`ї наймача квартири з правом реєстрації місця проживання; 2) зобов`язати Малиновську районну адміністрацію укласти з нею договір найму квартири, яка розташована за адресою - квартира АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 обґрунтовує свої вимоги тим, що згідно розпорядження адміністрації Іллічівського району м. Одеси № 124 від 05.12.1996 р. особовий рахунок на квартиру АДРЕСА_1 було переоформлено з - ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на - ОСОБА_3 з правом укладання договору найму житлового приміщення, площею - 18,2 кв. м., за адресою - АДРЕСА_2 (а. с. 11, 14).

З жовтня 1998р. ОСОБА_1 та ОСОБА_3 почали проживати разом однією сім`єю, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, за адресою - АДРЕСА_2 , та вести спільне господарство до самої смерті ОСОБА_3 . Проживаючи в квартирі, тривалий час за згодою цивільного чоловіка, вона не лише користувалася правом на проживання, а і разом з ним несла обов`язки з утримання квартири: - приймала участь в оплаті комунальних платежів, надавала кошти на ремонт зазначеної квартири, вдвох, своєю працею, виконували поточний ремонт квартири. Вони проживали разом, як справжня сім`я практично 18 років, але не встигли оформити право власності на квартиру у встановлений законом порядок.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .. Після його смерті позивачка продовжує проживати та користуватись зазначеною квартирою як член сім`ї наймача. Іншого місця проживання не має. Вона продовжує нести витрати з утримання квартири і після смерті ОСОБА_3 , сплачує всі комунальні платежі.

Звернувшись до Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради із заявою про переоформлення особистого рахунку та укладення договору найму на квартиру АДРЕСА_1 , позивачка отримала відмову, оскільки вона не зареєстрована за вказаною адресою.

Оскільки іншого житла у неї немає, позивачка змушена звернутися до суду за захистом своїх конституційних прав (Т. 1, а. с. 2 - 5).

2.2 Позиція відповідача справи в суді першої інстанції

Відзив відповідача на позовну заяву до суду першої інстанції не надійшов.

2.3 Позиція інших учасників справи в суді першої інстанції

Департамент адміністративних послуг Одеської міської ради у своїх поясненнях зауважує, що при здійснені своїх повноважень з реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання керується Законом України «про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні.

По суті позову позивачка оскаржує дії відповідача, спрямовані на надання права користування зазначеною квартирою. Предметом спірних правовідносин є майнові права на квартиру, а право на реєстрацію місця проживання виникає після набуття права на користування відповідним житлом (Т. 1, а. с. 111 - 113).

2.4 Короткий зміст рішення суду, мотивування висновків суду першої інстанції

Рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 19 грудня 2019 року задоволено вищезазначений позов ОСОБА_1 .

Визнано за ОСОБА_1 право на користування квартирою АДРЕСА_1 , як члена сім`ї наймача квартири з правом реєстрації місця проживання.

Зобов`язано Малиновську районну адміністрацію Одеської міської ради укласти з ОСОБА_1 договір найму квартири АДРЕСА_1 .

Рішення суду мотивовано тим, що відповідно до ст. 106 Житлового кодексу Української РСР повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача (Т.1, а. с. 239 - 242).

2.5 Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Представник Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради - Мойсейченко І.В. в апеляційній скарзі просить скасувати рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 19 грудня 2019 року. Ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

2.6 Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення ухвалено судом першої інстанції при невідповідності висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права, неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апелянт вказує, що суд першої інстанції при ухваленні рішення не взяв до уваги Постанову Кабінету Міністрів України № 311 від 05.11.1991 року «Про розмежування державного майна України між загальнодержавною власністю і власністю адміністративно-територіальних одиниць (комунальною) власністю», рішення Одеської обласної ради народних депутатів від 25.11.91 року № 266-ХХІ , якими весь житловий та нежитловий фонд міста Одеси, за виключенням тих, що складають окремі та зазначені в тому ж рішенні категорії, був переданий у власність територіальної громади міста Одеси, тобто в комунальну власність. Зазначена квартира АДРЕСА_1 є комунальною власністю територіальної громади м. Одеси.

Згідно Положення про Малиновську районну адміністрацію, затвердженого рішенням Одеської міської ради № 1934-VII від 26.04.2017 p., адміністрація також здійснює функції уповноваженого органу з управління неприватизованим житлом на території району.

Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальної громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів.

Так пунктом 2.4. Положення Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради виконує функції уповноваженого органу власника щодо управління житловим фондом на території району в порядку та на умовах, визначених законодавством.

Відповідно до ст. 58 ЖК України, на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення. Форма ордера встановлюється Радою Міністрів Української РСР. Видача ордерів на жилі приміщення у військових містечках провадиться в порядку, передбаченому законодавством Союзу СРСР.

Так згідно п. 2 Правил обліку громадян потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, жилі приміщення надаються громадянам, які потребують поліпшення житлових умов, постійно проживають у даному населеному пункті (якщо інше не встановлено законодавством Союзу РСР і Української РСР), як правило, у вигляді окремої квартири на сім`ю.

Крім того відповідно до п. 13 вищезазначених правил, на квартирний облік беруться громадяни, які потребують поліпшення житлових умов. Потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни: 1) забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається виконавчими комітетами обласних, Київської і Севастопольської міських Рад народних депутатів разом з радами профспілок. Цей рівень періодично переглядається вказаними органами; 2) які проживають у приміщенні, що не відповідає встановленим санітарним і технічним вимогам. Перелік випадків, коли жилі будинки (жилі приміщення) вважаються такими, що не відповідають санітарним і технічним вимогам, визначається Міністерством житлово- комунального господарства УРСР, Міністерством охорони здоров`я УРСР і Держбудрм УРСР; 3) які хворіють на тяжкі форми деяких хронічних захворювань, у зв`язку з чим не можуть проживати в комунальній квартирі або в одній кімнаті з членами своєї сім`ї. Перелік зазначених захворювань затверджується Міністерством охорони здоров`я УРСР за погодженням з Українською республіканською радою професійних спілок. Порядок видачі медичних висновків зазначеним хворим встановлюється Міністерством охорони здоров`я УРСР; 4) які проживають за договором піднайму жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду чи за договором найму жилого приміщення в будинках житлово-будівельних кооперативів;5) які проживають не менше 5 років за договором найму (оренди) в будинках (квартирах), що належать громадянам на праві приватної власності; 6) які проживають у гуртожитках; 7) які проживають в одній кімнаті по дві і більше сім`ї, незалежно від родинних відносин, або особи різної статі, старші за 9 років, крім подружжя (в тому числі якщо займане ними жиле приміщення складається більш як з однієї кімнати).

Крім того, з доданих позивачкою документів, а саме Форми 1, остання за вказаною адресою не зареєстрована, особовий рахунок на неї не відкрито.

Єдиною підставою для вселення відповідно до ст. 58 ЖК України - є ордер, який видається органом місцевого самоврядування (Т. 2, а. с. 1 - 5).

2.7 Узагальнені доводи позивачки в апеляційному суді

Відзив позивачки на апеляційну скаргу до Одеського апеляційного суду не надійшов.

2.8 Узагальнені доводи інших учасників справи в апеляційному суді

Департамент надання адміністративних послуг Одеської міської ради у своїх поясненнях на апеляційну скаргу зазначає, що предметом спірних правовідносин є майнові права на квартиру, а право на реєстрацію місця проживання виникає після набуття права на користування відповідним житлом(Т. 2, а. с. 33 - 36).

2.9 Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 18.02.2020року поновлено Малиновській районній адміністрації Одеської міської ради строк апеляційного оскарження рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 19 грудня 2019 року, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради на рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 19 грудня 2019 року (Т. 2, а. с. 21 - 22).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 18.02.2020року призначено розгляд справи за апеляційною скаргою Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради на рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 19 грудня 2019 року у приміщенні Одеського апеляційного суду (Т. 2, а. с. 23).

16 квітня 2020 року від Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради надійшли пояснення на апеляційну скаргу.

19 жовтня 2020 року від Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради надійшла заява про розгляд апеляційної скарги за їх відсутності.

17 лютого 2021 року від Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради надійшла заява про відкладення розгляду справи.

18 лютого 2021 року від представника ОСОБА_1 ОСОБА_4 надійшла заява про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ч 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Згідно з Указом Президента України від 13 березня 2020 року № 87/2020 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 березня 2020 року «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки в умовах спалаху гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом COVID-19, на всій території України установлено карантин.

Рада суддів України рекомендувала у період карантину встановити особливий режим роботи судів України, а саме: роз`яснити громадянам можливість відкладення розгляду справ у зв`язку із карантинними заходами (Лист Ради суддів України від 16.03.2020 року, адресований Верховному Суду, Вищому антикорупційному суду, місцевим та апеляційним судам).

На підставі рішення зборів суддів Одеського апеляційного суду від 16 жовтня 2020 року, відповідно до частини 2 статті 29 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», постанов Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» (зі змінами) та від 22 липня 2020 року № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами), рішення Ради суддів України за №19 від 17 березня 2020 року, постанови головного державного санітарного лікаря України №16 від 09 травня 2020 року, рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайної ситуації від 15 жовтня 2020 року, у зв`язку з ускладненням епідеміологічної ситуації в місті Одесі та із підтвердженням у працівників Одеського апеляційного суду діагнозу COVID-19, з метою запобігання поширенню захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом COVID-19, серед співробітників та відвідувачів Одеського апеляційного суду та забезпечення безпечних умов праці працівникам суду ухвалено розпорядження Голови Одеського апеляційного суду № 12 від 16.10.2020 року «Про посилення карантинних обмежень та продовження особливого режиму роботи суду».

Пунктами 1, 5, 12 розпорядження Голови Одеського апеляційного суду № 12 від 16.10.2020 року «Про посилення карантинних обмежень та продовження особливого режиму роботи суду» передбачено, що тимчасово, на час установлення на території міста Одеси рівня епідемічної небезпеки: «помаранчевий» або «червоний», зупинено розгляд справ у відкритих судових засіданнях за участю учасників судових процесів та припинено їх допуск до залів судових засідань. Апеляційний суд розглядає цивільні справи, які не віднесені до справ, зазначених у частинах 1, 2 статті 369 ЦПК України, у відсутності учасників справи та осіб, які не залучалися до участі у справі судом першої інстанції, за наявності відомостей про їх повідомлення про дату, час і місце розгляду справи. Це розпорядження набрало чинності з 26 жовтня 2020 року.

Отже, вказане розпорядження видано з метою забезпечення здійснення правосуддя Одеським апеляційним судом, забезпечення доступу громадян до правосуддя під час дії установленого державою карантину, установлення на території міста Одеси рівня епідемічної небезпеки: «помаранчевий» або «червоний».

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, неодноразове призначення справи до розгляду, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляду справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників.

3. Мотивувальна частина

3.1 Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та пояснень на неї, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради не підлягає задоволенню.

3.2 Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій та неоспорені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин

Відповідно до Розпорядження Іллічівської районної адміністрації №124 від 05.12.1996 року, особовий рахунок на квартиру АДРЕСА_1 було переоформлено з - ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на - ОСОБА_3 з правом укладання договору найму житлового приміщення, площею - 18,2 кв. м,. за адресою - АДРЕСА_3 , а. с. 11, 14, 41 - 45).

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчить копія свідоцтва про смерть від 07.06.2016р., актовий запис №419 (Т. 1, а. с.8).

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 03.04.2017 р. у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, заінтересовані особи ОСОБА_5 , ОСОБА_6 . встановлено, що ОСОБА_3 був зареєстрований та проживав з 1993 року по день смерті в квартирі АДРЕСА_1 . За життя ОСОБА_3 , а саме - 28 квітня 2015 року оформив заповіт, яким все своє майно заповідав ОСОБА_1 ..

Судом встановлено, що право власності на квартиру АДРЕСА_1 за померлим не зареєстроване, що підтверджується довідкою КП «БТІ» ОМР від 22.08.2016 року.

Факт проживання позивачки та померлого ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу підтверджується актом від 17 березня 2017 року, довідкою КП ЖКС «Хмельницький» від 12 грудня 2016 року, згідно якої ОСОБА_1 проживає з 2000 року без реєстрації в квартирі АДРЕСА_1 , а також показами допитаних в суді свідків. Таким чином, суд вважає встановленим факт, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, разом вели спільне господарство, вона, як цивільна дружина, доглядала за ОСОБА_3 , займалася побутовими справами сім`ї, та надавала йому іншу допомогу. Цим рішенням було вирішено встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у період з 01.01.2004р. по день смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Факт постійного проживання позивача з ОСОБА_3 з 2000р. по день смерті ОСОБА_3 підтверджується актами мешканців будинку АДРЕСА_4 від 17.03.2017р. та 20.07.2018р., актом підтвердження фактичного місця проживання особи на території м. Одеси, складеного начальником дільниці №2 КП ЖКС «Хмельницький» від 20.03.2017р. (Т. 1, а. с. 15 - 16).

Після смерті ОСОБА_3 , позивачка продовжує проживати та користуватись вищезазначеною квартирою як член сім`ї наймача, іншого місця проживання немає, та продовжує нести витрати по утриманню квартири і після його смерті, сплачує всі комунальні платежі, про що свідчать копії квитанції, які є в матеріалах справи (Т. 1, а. с. 17 - 23, 46 - 52, 175 - 177).

В матеріалах справи наявні пояснення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , що відібрані адвокатом ОСОБА_4 згідно ч.1 п.7 ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», відповідно до яких ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підтвердили, що позивачка біля 20 років проживає у квартирі АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 продовжує проживати у квартирі АДРЕСА_1 .

У суді першої інстанції допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підтвердили, що позивачка біля 20 років проживає у квартирі АДРЕСА_1 . Спочатку вона проживала з ОСОБА_3 однією сім`єю, як чоловік та дружина, вони вели спільне господарство, дбали одне про одного, а після його смерті вона продовжує проживати у цій квартирі.

В матеріалах справи є також довідка Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради від 02.02.2018 р., в якій зазначено, що ОСОБА_1 на квартирному обліку не перебуває (Т. 1, а. с. 60).

Згідно паспорту позивачки вона 21.09.2017 р. знята з реєстрації за адресою - АДРЕСА_5 . На даний час реєстрація відсутня (Т. 1, а. с. 12).

Листом Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради від 02.10.2018 р. позивачці відмовлено у переоформленні особистого рахунку та укладенні договору найму на квартиру АДРЕСА_1 у зв`язку з тим, що при її вселенні не було дотримано встановленого порядку (немає реєстрації за даною адресою) (Т. 1, а. с. 87).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, відсутні відомості щодо зареєстрованих прав власності на нерухоме майно за ОСОБА_1

3.3 Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції та мотиви відхилення аргументів, викладених в апеляційній скарзі, застосовані норми права

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги його висновків не спростовують.

Між сторонами виникли житлові правовідносини щодо користування жилими приміщеннями в будинках державного житлового фонду.

За правилами, передбаченими ст. ст. 61, 63, 64, 106 ЖК України, користування жилими приміщеннями у будинках державного житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення.

Предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат.

Члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення.

До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть разом з ним спільне господарство.

Повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 03.04.2017 року встановлено факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в період з ІНФОРМАЦІЯ_3 по день смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Оскільки беззаперечно встановлено, що ОСОБА_1 вселилася у квартиру як дружина наймача - ОСОБА_3 , вірним є висновок суду першої інстанції про зобов`язання Малиновську районну адміністрацію Одеської міської ради укласти з нею договір найму житлового приміщення після смерті чоловіка.

Згідно до п.п. а п. 2.7 положення про Малиновську районну адміністрацію Одеської міської ради, затвердженого рішенням Одеської міської ради №1934-VII від 26.04.2017р., до повноважень райадміністрації відноситься вирішення житлових питань, у тому числі щодо видачі ордерів, укладання договорів найму при розподілі неприватизованого житла на підставі рішення виконавчого комітету Одеської міської ради; внесення змін до договорів найму (зокрема, у разі зміни основного квартиронаймача або зміни складу членів сім`ї квартиронаймача); приведення договорів найму у відповідність до законодавства (зокрема, щодо дотримання форми договору); розподілу службового житла тощо.

Відповідно постанови Пленуму Верховного Суду України N 2 від 12.04.1985р. «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім`ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. При цьому, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.15 постанови від 1 листопада 1996 р. №9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.

Як роз`яснює ст. 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», орган реєстрації здійснює: формування та ведення Реєстру територіальних громад; реєстрацію та зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб у межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці; передачу інформації та/або внесення у встановленому законом порядку відомостей про реєстрацію та зняття з реєстрації місця проживання/перебування до Єдиного державного демографічного реєстру.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що наявні підстави для визнання за ОСОБА_1 права користування квартирою АДРЕСА_1 , як члена сім`ї наймача квартири з правом реєстрації місця проживання та зобов`язання Малиновську районну адміністрацію Одеської міської ради укласти з нею договір найму квартири АДРЕСА_1 .

3.4 Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги представника Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради є безпідставними, оскільки рішення суду є вмотивованими та містить відповідні висновки щодо оцінки доказів, в тому числі щодо оцінки їх сукупності. Доводи апелянта є такими, що не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та зводяться до переоцінки доказів і незгоди апелянта з висновками суду щодо їх оцінки. Тому, апеляційну скаргу треба залишити без задоволення.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374, статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержання норм матеріального і процесуального права.

За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є справедливим, законним та обґрунтованим. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги представника Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради відсутні.

3.6 Порядок та строк касаційного оскарження

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Підстави касаційного оскарження передбачені частиною 2 статті 389 ЦПК України.

Частиною першою статті 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції (ст. 391 ЦПК України).

4. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, Одеський

апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 19 грудня 2019 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складений 09 березня 2021 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: О.В. Князюк

О.М. Таварткіладзе