Провадження № 6/522/7/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2021 року Приморський районний суд міста Одеси в складі:

Головуючого судді Свяченої Ю.Б.

за участі секретаря судового засідання Шеян І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі заяву представника заявника ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон вжитого ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 04 червня 2015 року, суд, -

ВСТАНОВИВ:

05 січня 2021 року представника заявника ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з заявою про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України у цивільній справі № 522/21058/13-ц вжитого ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 04 червня 2015 року.

В обґрунтування клопотання вказує, що ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 04 червня 2015 року задоволено подання Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП: НОМЕР_1 ) - до погашення ним заборгованості по виконанню виконавчого листа №522/21058/13-ц виданого Приморським районним судом м. Одеси від 29 липня 2014 року. Вказане обмеження перешкоджає заявнику вільно переміщатись за межі території України, тож, у зв`язку з тим, що:

-згідно довідок ГУ ДПС в Одеській області та ГУ ПФУ, ОСОБА_1 працює в ТОВ «АЛЬТАЇР-С» та отримує заробітну плату майже три роки;

-виконавча служба більше трьох років не звертала стягнення на заробітну плату ОСОБА_1 , боржник сам звернувся до виконавчої служби з заявою, щоб остання почала стягувати борг з його заробітної плати;

-навіть після подання заяви до виконавчої служби про стягнення боргу з заробітної плати, виконавча служба не звернула стягнення на заробітну плату, ОСОБА_1 кожен місяць постійно сплачує борг у розмірі 1000 гривень на місяць, що підтверджується квитанціями від 30 вересня 2020 року, 10 листопада 2020 року, 10 грудня 2020 року, 30 грудня 2020 року, що підтверджує виконання обов`язків покладених на боржника рішенням суду;

-партнери ТОВ «АЛЬТАЇР-С» надіслали листи від 19 грудня 2020 року та від 10 грудня 2020 року, в яких зазначено, що уповноваженому представнику ТОВ «АЛЬТАЇР-С» необхідно прибути, з наявними та підтвердженими повноваженнями для укладання та підписання угод про взаємодію та співпрацю, а також укладання контракту на постачання продукції та інших дій не в м. Баку та Стамбул.

В судовому засіданні 24 лютого 2021 року ОСОБА_1 та його представник, вимоги заяви підтримав в повному обсязі, просив задовольнити, пояснив, що наразі боржник отримує заробітну плату у розмірі 4 000 грн., працюючи на посаді заступника директора «АЛЬТАЇР-С», його робота пов`язана з подорожами за кордон, а вжиті щодо нього заходи заборони виїзду обмежують його право вільного пересування.

Решта належним чином сповіщених учасників справи не з`явились, про причини неможливості прибуття у судове засідання не повідомили.

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон задоволенню не підлягає виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Положенням ст. 6 ЗУ «Про порядок виїзду з України та виїзду в Україну громадян України» встановлено, що громадянину України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта або громадянину, який має паспорт, може бути відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, якщо діють неврегульовані аліменти, договірні чи інші невиконані зобов`язання, якщо особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням-до виконання зобов`язань.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні в відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №522/21058/13-ц виданий Приморським районним судом м. Одеси від 29 липня 2014 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 26 січня 2010 року у розмірі 150 000,00 дол. США та три відсотки річних за період від 02 березня 2011 року по 12 серпня 2013 року у розмірі 11 020, 48 дол. США, та за договором позики від 03 липня 2011 року у розмірі 150 000,00 дол. США ,та три відсотки річних за період від 02 серпня 2012 року по 12 серпня 2013 року у розмірі 4 635,52 дол. США.

Державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області на підставі ст. ст. 17, 18, 19, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження» 31 липня 2014 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по виконанню вищевказаного виконавчого листа.

З метою встановлення майна та коштів належних боржнику державним виконавцем 31 липня 2014 року було направлено запити до відповідних реєструючих установ.

Згідно відповіді ДПС України встановлено рахунки відкриті боржником у банківських установах. На кошти, що містяться на цих рахунках накладено арешт та 01 вересня 2014 року винесено відповідну постанову, копію якої було направлено на виконання до банківських установ. Однак, згідно відповідей відповідних банківських установ, кошти на рахунках боржника відсутні.

Також судом встановлено, що з метою забезпечення виконання рішення суду 01 вересня 2014 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника, копію якої направлено на виконання в органи та установи, які посвідчують договори відчуження майна чи проводять перереєстрацію на іншого власника, та боржнику.

Згідно відповіді УДАІ УМВС України в Одеської області за боржником зареєстровані два транспортні засоби, які були оголошені в розшук, про що 01 вересня 2014 року винесено відповідну постанову, копію якої направлено до УДАІ УМВС України в Одеської області.

Відповідно до відповідей з Реєстраційної служби ОМУЮ, КП «БТІ» Одеської міської ради, Управління Держземагенства у м. Одесі Одеської області та Державної інспекції сільського господарства в Одеській області нерухоме та рухоме майно, земельні ділянки та сільськогосподарська техніка за боржником не зареєстровані.

Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 04 червня 2015 року задоволено подання Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП: НОМЕР_1 ) - до погашення ним заборгованості по виконанню виконавчого листа №522/21058/13-ц виданого Приморським районним судом м. Одеси від 29 липня 2014 року.

Заявник посилається на те, що у зв`язку тим, що виконання свого зобов`язання він виконує регулярно та вчасно, то й подальше обмеження у праві виїзду за межі України на даний час порушує його права.

Разом з тим, суд не погоджується з доводами на які посилається боржник, з огляду на наступне.

Згідно ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Статтею 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, в межах цієї території має право на свободу пересування і свободу вибору місця проживання. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включаючи своєю власну. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до ст. 313 Цивільного кодексу України фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Згідно п. 5 ч. 1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Відповідно до п. 19 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, виникає право у державного, приватного виконавця звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Частинами 5, 6, 7 статті 441 ЦПК України визначено, що суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника. Суд розглядає заяву про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням сторін та інших заінтересованих осіб за обов`язкової участі державного (приватного) виконавця. За результатами розгляду заяви про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України постановляється ухвала, яка може бути оскаржена.

Скасування застосованих судом обмежень може мати місце у разі, якщо відпали підстави для застосування таких заходів, зокрема, досягнення переслідуваної мети гарантування повернення боргу, або виявлено обставини, які спростовували б критерій співмірності цілі втручання застосованим обмежувальним заходам, або інші обставини, які дають підстави для висновку про наявність натепер таких факторів, що порушують справедливий баланс між правами людини та публічним інтересом, хоча при застосуванні таких заходів існувала обґрунтована виправданість втручання в здійснення особою права на свободу пересування.

Згідно до ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України,-і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Аналізуючи викладене, судом не встановлено наявність обставин для скасування обмежувальних заходів накладених на заявника в наслідок невиконання зобов`язань, які потягли за собою вжиття заходів забезпечення виконавчого провадження, таке як тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

Враховуючи вищевикладене, заява представника заявника ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон, вжитого ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 04 червня 2015 року, задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 8 ст. 441 ЦПК України, відмова у скасуванні тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України не перешкоджає повторному зверненню з такою самою заявою у разі виникнення нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 18, 36, 48 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 260-261, 435 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника заявника ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон вжитого ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 04 червня 2015 року відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Приморський районний суд м. Одеси протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали виготовлено 01 березня 2021 року.

Суддя: Ю.Б. Свячена