У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" березня 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Чех Н.А.,

за участі секретаря судового засідання - Кузьменко А.М.,

розглянувши в місті Києві заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», боржники - Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання, -

установив:

Заявник звернувся із заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання посилаючись на те, що 04.10.2013 року Дніпровським районним судом м. Києва постановлено судове рішення (ухвала) про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, яким вирішено стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 60 936,06 грн. та третейського збору у розмірі 1 009,36 грн., а також судового збору по 76,46 грн. 30.10.2013 року банк отримав виконавчі листи. 31.07.2015 року та 04.12.2015 року державними виконавцями винесено постанови про повернення виконавчого документу щодо боржників ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Однак, виконавчі листи стягувачу не надходили, що свідчить про їх втрату при пересилці поштою. 30.08.2019 року між ПАТ «Старокиївський Банк» та ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» укладено Договір про відступлення прав вимоги, згідно якого до товариство перейшло право вимоги до боржника ФОП ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києві від 03.12.2020 року замінено стягувача ПАТ «Старокиївський Банк» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста». Згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень відкриті виконавчі провадження у відношенні боржників ФОП ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відсутні. У зв`язку із перебуванням ПАТ «Старокиївський Банк» на стадії ліквідації, кадрових змін та продажом кредитного портфелю, строки на пред`явлення виконавчих документів пропущено. У зв`язку з викладеними обставинами просив видати дублікати виконавчих листів та поновити строки на їх пред`явлення.

До суду сторони не з`явились, про день, час та місце розгляду справи сповіщались згідно норм процесуального законодавства.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

В суді встановлено, що 04.10.2013 року Дніпровським районним судом м. Києва ухвалено судове рішення (ухвала) по справі № 755/17896/13-ц за заявою ПАТ «Укрсоцбанк» до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яким ухвалено видати виконавчі листи на примусове виконання рішення третейського суду, яким вирішено стягнути борг у сумі 60 936,06 грн. та третейського збору у розмірі 1 009,36 грн., а також судового збору по 76,46 грн.

30.10.2013 року представник стягувача отримав шість виконавчих листів.

29.12.2014 року за заявою ПАТ «Старокиївський Банк» Дніпровським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про видачу дубліката виконавчого листа у відношенні боржника ОСОБА_3 .

14.01.2015 року представник стягувача отримав дублікат виконавчого листа у відношенні боржника ОСОБА_3 .

30.08.2019 року між ПАТ «Старокиївський Банк» та ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» укладено Договір про відступлення прав вимоги.

03.12.2020 року Дніпровським районним судом м. Києва винесено ухвалу про заміну стягувача ПАТ «Старокиївський Банк» на ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста».

Згідно Акту про втрату виконавчих документів ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» встановлено факт втрати/відсутності оригіналів виконавчих листів № 755/17896/13-ц, виданих на підставі рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 04.10.2013 року.

З Інформації про виконавче провадження № 46948931 установлено, що 23.03.2015 року на підставі виконавчого листа № 755/17896/13-ц відкрито виконавче провадження у відношенні боржника ОСОБА_2 . 04.12.2015 року виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

З постанови про повернення виконавчого документу стягувачу (ВП № 46187734) від 31.07.2015 року установлено, що виконавчий лист Дніпровського районного суду м. Києва від 14.01.2015 року у відношенні боржника ОСОБА_3 повернуто стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Інформації (документів) щодо боржника ФОП ОСОБА_1 заявник до матеріалів не надав.

Таким чином, з документів наданих заявником установлено, що виконавчий лист на боржника ОСОБА_3 повернуто стягувачу 31.07.2015 року, на боржника ОСОБА_2 повернуто 04.12.2015 року. Інформація щодо повернення виконавчого листа у відношенні боржника ФОП ОСОБА_1 відсутня.

Заява про видачу дублікатів виконавчих листів та строків їх поновлення подано до суду 27.01.2021 року.

Відповідно до п. 17.4 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Частиною 1 статті 433 ЦПК України визначено, що у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

При цьому поважні причини - це ті обставини, що вказують на безпосереднє унеможливлення або ускладнення можливості вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, що виникли об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк.

У справі «Бурдов проти Росії» від 7 травня 2002 року, Європейський суд з прав людини, вказав, що пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод кожному надано право звертатися до національного суду у разі виникнення спору про його цивільні права («право на суд»), одним із аспектів якого є право на доступ до правосуддя, що представляє собою право на порушення позовного провадження у національних судах з питань цивільно-правового характеру; але таке право на судовий захист було б ілюзорним, якби система правова держави-учасника Європейської конвенції не виключала, що судове рішення, яке набрало законної сили та є обов`язковим до виконання, залишалося б не виконаним. Також, визнається неприпустимим, що п. 1 ст. 6 Конвенції, деталізовано визначаючи процесуальні гарантії сторін на справедливий розгляд їх справи національним судом, не передбачав би захисту процесу виконання судових рішень. Європейський суд наголосив, що виконання рішення суду, яке ухвалене будь-яким національним судом, повинно розглядатись як складова «судового розгляду» .

У справі «Soering vs UK» від 07.07.1989 року Європейський суд з прав людини визначив, що Конвенція як основоположний правовий акт, що підтверджує, забезпечує та надає захист прав людини, визначає, що її гарантії мають бути реальними та дієвими. Також, будь-яке тлумачення гарантованих прав та свобод, повинно відповідати загальним положенням Конвенції, метою якої є забезпечення і талий розвиток цінностей демократичного суспільства. Тобто, на державі лежить безпосередній обов`язок дотримуватися прав та свобод особи і забезпечувати своєчасне та в повному обсязі виконання судових рішень, що набрали законної сили. Виконання будь-якого рішення суду є обов`язковою стадією процесу правосуддя, і як наслідок, повинна відповідати вимогам ст. 6 Конвенції.

Крім того, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд. Також у справі «Горнсбі проти Греції» Європейський суд з прав людини зазначив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду.

Таким чином, процес примусового виконання судового рішення у цивільній справі необхідно розглядати як невід`ємну частину механізму судового захисту права в порядку цивільного судочинства оскільки мета цивільного судочинства, яка закріплена у ст. 1 ЦПК України в редакції 2004 року та у ст. 2 в редакції 2017 року (захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави) в повній мірі досягається лише в результаті виконання вимог судового рішення. Виконавче провадження є логічним продовженням судового розгляду та не може без нього існувати, як і сам судовий розгляд втрачає сенс без можливості звернення судового рішення до примусового виконання.

Провадження щодо примусового виконання судового рішення є проявом процесуального принципу обов`язковості судового рішення, без нього даний принцип перетворюється на просту декларацію.

По даній справі заявник просить суд видати дублікати виконавчих листів та поновити строки пред`явлення виконавчих листів до виконання, посилаючись на те, що судове рішення до цього часу не виконано, і не поновлення строку позбавляє товариство на стягнення з боржників боргу.

Як встановлено з матеріалів справи, рішення суду набуло законної сили 04.10.2013 року, та 30.10.2013 року видано виконавчі листи, дублікат - 14.01.2015 року. Виконавчі листи у відношенні боржників ОСОБА_4 (31.07.2015 року) та ОСОБА_2 (04.12.2015 року) повернуто. Із заявами про видачу дублікатів виконавчих листів, та поновлення їх строків ПАТ «Старокиївський Банк» не звертався. З часу повернення виконавчих листі минуло більше п`яти років.

Встановлено, що заявником 30.08.2019 року придбано право вимоги до боржників, та лише 07.09.2020 року звернувся до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження.

Таким чином, судом установлено, що жодних доказів щодо поважності причин пропуску строку для пред`явлення виконавчих листів заявник не надав. Враховуючи, що відсутні підстави для поновлення строків, відсутні підстави і для видачі дублікатів виконавчих листів.

Суд погоджується, що судове рішення має бути виконано, однак законодавством визначено строки, яких кожна сторона має дотримуватись.

Враховуючи наведене та надані докази, суд дійшов висновку, що відсутні підстави для задоволення заяви.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 258, 259, 260, 353, 354, 433, п. 17.4 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», боржники - Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: