Провадження № 4-с/127/90/20
ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

Іменем України

23 лютого 2021 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:

головуючого-судді Гуменюка К.П.,

за участю секретаря судового засідання Рудої В.В.,

скаржника ОСОБА_1 ,

представника скаржника ОСОБА_2 ,

державного виконавця Дячука В.В.,

розглянувши скаргу скарги ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Замостянський відділ державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), ОСОБА_3 , на дії старшого державного виконавця Замостянського відділу державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Дячука В.В.,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії старшого державного виконавця Замостянського відділу державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Дячука В.В. (далі державний виконавець), у якій просив суд:

1.Визнати дії старшого державного виконавця Замостянського відділу державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Дячука В.В. під час виконання ним своїх службових обов`язків 19 вересня 2020 року щодо відібрання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , неправомірними;

2.Зобов`язати начальника Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у м. Хмельницький провести службове розслідування відносно протиправних дій старшого державного виконавця Замостянського відділу державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ОСОБА_5 , за фактами виявлених службових порушень, притягнути посадову особу старшого державного виконавця ОСОБА_5 до дисциплінарно відповідальності. Про результати перевірки та прийняті рішення в рамках службового розслідування повідомити скаржника письмово;

3.Відповідно до ч. 1, 3, 5, 11 ст. 262 ЦПК України постановити окрему ухвалу, яку направити до органів прокуратури.

В обґрунтування вимог скарги, скаржник зазначає те, що постановою від 17 липня 2020 року за виконавчим листом номер 127/30529/18 було відкрито виконавче провадження, з примусового виконання рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16 липня 2020 року в частині відібрання у ОСОБА_1 малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і повернення його матері ОСОБА_3 , яке допущено в цій часині до негайного виконання.

При виконанні вказаного вище рішення 19 вересня 2020 року за адресою: АДРЕСА_1 старший державний виконавець Дячук В.В. вдався до дій, які явно виходили за межі його повноважень.

Зокрема здійснив примусове проникнення до вказаного вище будинковолідіння без відповідного судового рішення, ухваленого за правилами цивільного процесуального закону, розгляд якого здійснюється за подання державного виконавця, поданого за правилами Закону України «Про виконавче провадження», натомість таке проникнення було протиправно здійснено під час слідчої дії обшуку; вчиняв виконавчі дії на території, на яку не поширюється компетенція Замостянського відділу державної виконавчої служби; державним виконавцем вчинялись виконавчі дії в супереч статті 29 Закону України «Про виконавче провадження», а саме, у вихідний день; під час вчинення виконавчих дій щодо відібрання дитини, державний виконавець не залучив представника органу опіки та піклування.

Як зазначає скаржник, що всі вищезазначені порушення свідчать про упередженість, неналежне виконання державним виконавцем своїх посадових обов`язків, перевищення повноважень, а тому, посилаючись на ст. 262 ЦПК України, просить суд постановити окрему ухвалу.

З підстав зазначених вище, скаржник звернувся до суду з даною скаргою.

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 вимоги скарги підтримали в повному обсязі просили суд їх задовільнити.

Державний виконавець Дячук В.В. в судовому засіданні заперечував щодо доводів скарги, просив суд відмовити в задоволенні її вимог.

Стягувач ОСОБА_3 до судового засідання не з`явилась, однак в ході розгляду справи заперечувала, щодо задоволення вимог скарги, посилаючись на їх необґрунтованість.

Суд, заслухавши скаржника та його представника, державного виконавця, врахувавши думку стягувача, дослідивши матеріали скарги та відео докази, прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 16 липня 2020 року у справі № 127/30529/18 задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , за участю органу опіки та піклування Вінницької міської ради, органу опіки та піклування - Макарівської районної державної адміністрації Київської області, про відібрання неповнолітньої дитини. Відібрано у ОСОБА_1 малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і повернуто його матері ОСОБА_3 , за місцем її проживання. Рішення в частині відібрання дитини і повернення її матері ОСОБА_3 допущено до негайного виконання.

17 липня 2020 року Вінницьким міським судом Вінницької області стягувачу ОСОБА_6 було видано виконавчий лист про негайне виконання рішення суду в частині відібрання дитини і повернення її матері (а.с. 142).

На підставі вказаного виконавчого листа та заяви стягувача (а.с. 146) державним виконавцем 17 липня 2020 року було відкрито виконавче провадження (ВП 62604161) (а.с. 148).

Матеріалами скарги також встановлено, що ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 09 вересня 2020 року у справі № 127/19623/20 надано дозвіл слідчому Київського відділення поліції Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області старшому лейтенанту поліції Юнаку Сергію Миколайовичу, та слідчим які діють у складі групи слідчих у кримінальному провадженні №0000857 від 04 липня 2020 року, на проведення обшуку у дачному будинку з прибудовами, господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого являється ОСОБА_7 , з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, а також встановлення місцезнаходження малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для забезпечення виконання рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16 липня 2020 року у справі №127/30529/18 про відібрання неповнолітньої дитини (а.с. 22-28).

На підставі даної ухвали суду 19 вересня 2020 року з 13 год. 37 хв. по 16 год. 31 хв. проводився обшук у дачному будинку з прибудовами, господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого являється ОСОБА_7 , про що складено відповідний протокол (а.с. 51-54). Згідно вказаного протоколу, одним із учасників обшуку був державний виконавець Дячук В.В.

19 вересня 2020 року державним виконавцем було складено акт в якому зазначається про те, що 19 вересня 2020 року о 16 год. 35 хв. за адресою АДРЕСА_1 виконано рішення суду про що складено відповідний акт (а.с. 21).

21 вересня 2020 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку із фактичним виконання рішення суду (а.с. 186, 187).

Відповідно до ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до п. 12 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про розшук дитини, про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання.

Відповідно до ч. 1 ст. 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

За наведеного вбачається, що про примусове проникнення до житла чи іншого володіння з метою виконання рішення щодо відібрання дитини здійснюється на підставі судового рішення, ухваленого судом, який видав виконавчий документ за поданням державного виконавця у порядку визначеним Законом України «Про виконавче провадження» та ст. 439 ЦПК України. Матеріали справи та виконавчого провадження не містять судового рішення про надання дозволу державному виконавцю на примусове проникнення до будинковолодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого являється ОСОБА_7 . А тому тоді дії державного виконавця щодо відібрання 19 вересня 2020 року дитини під час вчинення органами досудового розслідування обшуку, є протиправними, оскільки державний виконавець під час здійснення діяльність з примусового виконання рішень повинен діяти у порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження». Із встановленням точного місця перебування дитини, державний виконавець не був позбавлений можливості звернутись до суду із поданням до суду про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває дитина.

Суд звертає увагу на те, що під час розгляду даної справи судом не надається оцінка діям органам досудового розслідування, які здійснювали обшук 19 вересня 2020 року на підставі ухвали суду від 19 вересня 2020 року, якою надано дозвіл на проведення обшуку у дачному будинку з прибудовами, господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого являється ОСОБА_7 , оскільки оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування здійснюється за правилами кримінального процесуального кодексу України (Глава 26 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 64 Закону України «Про виконавче провадження» під час виконання рішення про відібрання дитини державний виконавець проводить виконавчі дії за обов`язковою участю особи, якій дитина передається на виховання, із залученням представників органів опіки і піклування.

Із досліджених в судовому засіданні матеріалів виконавчого провадження вбачається, що державний виконавець постановою від 18 вересня 2020 року для проведення виконавчих дій залучив представника органу опіки та піклування. Проте матеріали виконавчого провадження не містять доказів про те, що вказаний орган отримав таку постанову та був обізнаний про проведення 19 вересня 2020 року державним виконавцем виконавчих дій. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, а саме акту державного виконавця від 19 вересня 2020 року про фактичне виконання рішення суду, а також оглянутого відеофайлу щодо фіксації подій, наданого скаржником, представник органу опіки та піклування був відсутній.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії проводяться виконавцем у робочі дні, не раніше шостої і не пізніше двадцять другої години, якщо інше не передбачено цією статтею. Конкретний час проведення виконавчих дій визначається виконавцем.

19 вересня 2020 року був не робочим днем субота, що в свою чергу не дозволяло державному виконавцю вчиняти виконавчі дії у вказану дату.

Пунктом 12 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 року № 512/5 передбачено, що державний виконавець може вчиняти виконавчі дії на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби, за погодженням з начальником органу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований, у разі якщо: стало відомо про зміну місця проживання чи місцезнаходження боржника; з`ясувалося, що майна боржника, на яке можливо звернути стягнення, недостатньо для повного задоволення вимог стягувача та майно боржника виявлено на території іншого органу державної виконавчої служби; боржник та його майно перебувають на території різних адміністративно-територіальних одиниць. Про проведення державним виконавцем виконавчих дій орган державної виконавчої служби зобов`язаний повідомити орган державної виконавчої служби, на території якого будуть проводиться виконавчі дії, до початку проведення таких дій.

Як встановлено судом, що 19 вересня 2020 року виконавчі дії державним виконавцем щодо відібрання дитини здійснювались за адресою: АДРЕСА_1 , на яку не поширюється компетенція Замостянського відділу державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький). Не знайшла свого підтвердження матеріалами справи та дослідженого в судовому засіданні матеріалами виконавчого провадження та обставина, що державний виконавець повідомляв відповідний відділ державної виконавчої служби про здійснення ним 19 вересня 2020 року виконавчих дій за вказаною адресою.

Щодо вимоги скарги про зобов`язати начальника Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у м. Хмельницький провести службове розслідування відносно протиправних дій державного виконавця за фактами виявлених службових порушень, притягнувши останнього до дисциплінарно відповідальності, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 453 ЦПК України про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, відповідний орган державної виконавчої служби, приватний виконавець повідомляють суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

Недоліки державного виконавця, які були допущенні 19 вересня 2020 року при примусовому виконанні рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16 липня 2020 року щодо відібрання дитини, наведенні в даній ухвалі. І відповідно до вказаної вище норми, на Замостянський відділ державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) та державного виконавця покладається обов`язок не пізніше ніж у десятиденний строк повідомити суд та заявника про виконання даної ухвали. За наведеного, суд не вбачає підстав для задоволення вимоги скарги про зобов`язання начальника Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у м. Хмельницький провести службове розслідування відносно протиправних дій державного виконавця за фактами виявлених службових порушень, притягнувши останнього до дисциплінарно відповідальності, оскільки обов`язок щодо виконання ухвали постановленої за результатами розгляду скарги встановлений законом.

Щодо вимоги скарги про постановлення окремої ухвали, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 262 ЦПК України, суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу.

За наведеного вбачається, що постановлення окремої ухвали допускається під час вирішення спору, тобто в порядку позовного провадження. Натомість розгляд даної скарги здійснюється у порядку, визначеним главою VІІ ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень», а тому в задоволенні вимоги скарги про постановлення окремої ухвали, також слід відмовити.

Відповідно до ст. 453 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

На підставі викладеного, керуючись статтями 450, 451 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Скаргу задовольнити частково.

Визнати дії старшого державного виконавця Замостянського відділу державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрально Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Дячука В.В., вчиненні 19 вересня 2020 року під час негайного виконання рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16 липня 2020 року у справі № 127/30529/18 в частині щодо відібрання дитини і повернення її матері, неправомірними.

В задоволенні інших вимог скарги відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали виготовлений 01 березня 2021 року.

Суддя Вінницького міського суду

Вінницької області К.П. Гуменюк