Справа № 932/1693/21
Провадження № 2-з/932/28/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2021 року м. Дніпро

Суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Кондрашов І.А., розглянувши в приміщенні суду в м. Дніпрі заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи - приватний нотаріус Райська Тетяна Максимівна, про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач 24 лютого 2021 року звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи - приватний нотаріус Райська Тетяна Максимівна, відповідно до якого прохає визнати договір купівлі-продажу квартири частково недійсним, визнати право власності на Ѕ частини квартири.

Одночасно із пред`явленням позову, позивачем було подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій ОСОБА_1 просить накласти арешт на житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , у вигляді заборони відчуження.

Заява про забезпечення позову мотивована тим, що ОСОБА_1 разом із дружиною ОСОБА_2 , на підставі ордеру № 2297 від 31.01.2002 р., наданого Дніпропетровським орендним підприємством «Дніпрошина», на підставі спільного рішення адміністрації та профспілкового комітету ОП «Дніпрошина», отримали право користування житловою площею у гуртожитку, в розмірі 11,5 кв. м. в кімнаті АДРЕСА_1 .

В березні 2019 року, доки ОСОБА_1 перебував у відрядженні, його дружина змінила замки у помешканні, та звернулась до суду з позовом про визнання його таким, що втратив право користування цим житловим приміщенням.

Заочним рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 грудня 2017 року по справі № 200/17337/17 позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 були задоволені та визнано ОСОБА_1 таким, що втратив право користування кімнатою АДРЕСА_1 та знято його з реєстрації за вказаною адресою.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 03 грудня 2020 року, заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 грудня 2017 року було скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Заявник, посилаючись на незаконність набуття його колишньою дружиною права власності на спірне житлове приміщення, просить суд вжити заходів забезпечення позову у вигляді заборони відчуження вказаної кімнати у гуртожитку, оскільки невжиття таких заходів може призвести до відчуження нерухомості, що може в подальшому ускладнити виконання рішення суду. Так, спірна кімната вже була продана ОСОБА_3 , і може бути нею в подальшому відчужена, що у разі задоволення вимог про визнання недійсним договору купівлі-продажу та витребування житла, може суттєво ускладнити виконання рішення суду.

Відповідно до вимог, викладених у ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Отже, з урахуванням вимог вищевказаної статті, суд дійшов висновку про здійснення розгляду заяви без повідомлення учасників справи.

У відповідності до приписів ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши подану заяву про забезпечення позову та долучені до неї документи, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За змістом ст. ст. 149, 150 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Перелік заходів забезпечення позову наведений у ст. 150 ЦПК України.

Аналіз ч. 2 ст. 149 ЦПК України дозволяє зробити висновок, що підставою для вжиття заходів забезпечення позову є доведена наявність реальної загрози невиконання (утруднення виконання) чи унеможливлення виконання рішення суду. При цьому застосування таких заходів не повинно порушувати прав та охоронюваних законом інтересів відповідача у справі чи інших осіб, що не є учасниками цього судового процесу, а лише запроваджувати тимчасові обмеження, що дасть змогу створити належні умови для запобігання перешкодам у виконанні рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Як встановлено судом, спірне житлове приміщення відчужено на користь ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 25.04.2019 року. При цьому як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 03.02.2021 р., після продажу житлового приміщення у 2019 році жодних операцій з цією нерухомістю не було. Наведене свідчить про відсутність загрози відчуження спірного житла на користь третіх осіб.

Таким чином, суд вважає, що позивачем не доведено, яким чином може бути утруднене чи унеможливлене виконання судового рішення у майбутньому в разі задоволення його позовних вимог.

Частиною третьою статті 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 роз`яснень, викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, задля забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності повинна здійснюватися судом з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, й інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Як встановлено судом, Постанова Дніпровського апеляційного суду від 03 грудня 2020 року, якою скасоване заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 грудня 2017 року, оскаржена в касаційному порядку. Станом на 25 лютого 2021 р. справу витребувано в касаційному порядку, а матеріали касаційної скарги передані судді доповідачу для вирішення питання про відкриття касаційного провадження.

За таких обставин Постанова Дніпровського апеляційного суду від 03 грудня 2020 року та заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 грудня 2017 року не можуть вважатись остаточними, оскільки судом касаційної інстанції може бути встановлена як законність позбавлення позивача права користування житловим приміщенням, так і його протиправність.

Перелічені судові акти можуть мати преюдиціальне значення у спорі про визнання недійсним договору - купівлі продажу кімнати у гуртожитку, тому звернення із заявою про забезпечення позову у вигляді заборони відчуження цього приміщення, є передчасним.

Разом із тим, посилаючись на загрозу відчуження спірного приміщення на корись третіх осіб, що в подальшому ускладнить виконання можливого судового рішення, позивач не надає жодних доказів того, що новий власник вживав або вживає заходи із реалізації приміщення. Так, до заяви не додана інформація (оголошення) з сайтів нерухомості, агентств нерухомості, інші відомості, які б свідчили про намір відчуження кімнати.

З`ясовуючи наявність спору між сторонами, суд відзначає, що позивач не ставить питання про витребування приміщення з чужого незаконного володіння, не надає доказів свого тривалого відрядження та не спростовує факт не проживання у кімнаті.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Так, вжиття заходів забезпечення позову, у даному спорі, може порушити права та законні інтереси власника приміщення - ОСОБА_3 , яка може бути добросовісним набувачем.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову, є необґрунтованою і задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 149 - 153, 258, 259, 260, 261, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська протягом 15 днів з дня проголошення ухвали.

Ухвалу складено та підписано в нарадчій кімнаті 03 березня 2021 року.

Суддя І.А. Кондрашов