Провадження №2/523/915/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"02" липня 2021 р. Суворовський районний суд міста Одеси в складі

головуючого судді Сувертак І.В.

при секретарі Мельніченко Г. О.,

розглянув в відкритому судовому засіданні в залі суду № 5 в місті Одесі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), третя особа: Суворовська державна нотаріальна контора у місті Одесі (65102, м. Одеса, вул. Перша Сортувальна, 36-Г), про визнання права на обов`язкову частку у спадщині,-

Установив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовними вимогами в яких просить визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , право власності на 1/4 частину нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 в порядку спадкування на обов`язкову частку у спадщині після смерті дружини ОСОБА_3 ; зобов`язати державного нотаріуса Суворовської державної нотаріальної контори у місті Одеса () видати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , свідоцтво про право на обов`язкову частку у спадщині після смерті дружини ОСОБА_3 .

Позивач в своїх вимогах посилається на те, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є непрацездатним вдівцем, пенсіонером, особою з інвалідністю першої групи "Б".

11.05.1973 року було укладено шлюб між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 .

18.03.2000 року згідно з договором купівлі-продажу ОСОБА_4 продала, а ОСОБА_3 , ОСОБА_1 купили в рівних частинах кожний, квартиру під АДРЕСА_4 , яка в цілому складається з двох кімнат, загальною площею 44,1 кв.м, у тому числі житловою 30,8 кв.м.

Вказаний договір посвідчено Алексєєвою О.В., державним нотаріусом Першої одеської державної нотаріальної контори та зареєстровано в реєстрі за № 4-965. Домоволодіння за вказаною адресою було зареєстроване Одеським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості () по праву приватної власності за ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та записано в реєстраційну книгу під № 2971-стр.10-кн.357пр., про що свідчить відмітка на зворотній стороні договору.

04.10.2005 року ОСОБА_3 (ідент. № НОМЕР_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , було складено заповіт, згідно з яким належну їй частку квартири за адресою: АДРЕСА_3 ОСОБА_3 заповіла гр. ОСОБА_2 . Вказаний заповіт посвідчено Туйск Ф.Л., державним нотаріусом Восьмої одеської державної нотаріальної контори та зареєстровано в реєстрі за № 1-3561.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла дружина позивача - ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 03.09.2018 року, серія НОМЕР_4 .

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на 1/2 частини квартири за адресою: АДРЕСА_3 , що належала померлій.

25.01.2019 року державному нотаріусу Суворовської державної нотаріальної контори у місті Одеса Туйск Ф.Л. позивач ОСОБА_1 було подано заяву про прийняття спадщини померлої дружини ОСОБА_3 . Заява долучена до спадкової справи № 120/2018.

02.12.2019 року за вих. № 3379/02-31 позивачу була надіслана постанова державного нотаріуса Суворовської державної нотаріальної контори у місті Одеса Данкогло В.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29.11.2019 року, в який, зокрема, зазначено, що у зв`язку з тим, що Державна реєстрація права власності на частку квартири АДРЕСА_4 , у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутня. При цьому, спадкоємець померлої - ОСОБА_1 , не надав нотаріусу документ, що посвідчує право власності спадкодавця на нерухоме майно, повідомивши, що такий документ відсутній.

Станом на теперішній час запрошень щодо отримання свідоцтва про право на обов`язкову частку у спадщині від Суворовської державної нотаріальної контори у м. Одеса позивачу не надходило, що і стало причиною звернення із зазначеним позовом до суду.

Ухвалою суду від 24 листопада 2020 року Суворовським районним судом міста Одеси прийнято до свого провадження зазначену цивільну справу та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. (а.с. 41,42).

Ухвалою суду від 23 березня 2021 року підготовче засідання закрито та призначено судовий розгляд по суті позову. (а.с. 123).

Позивач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлялась належним чином, матеріали справи містять клопотання позивача про розгляд справи у його відсутності, у зв`язку з його хворобою, позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні, проти проголошення заочного рішення не заперечував. (а.с. 125,127).

Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи в суді повідомлявся належним чином, причин неявки суду не сповістив та з заявою про відкладення розгляду справи не звертався. (а.с. 107,130,131).

Представник третьої особи, Суворовської державної нотаріальної контори у місті Одесі, в судове засідання не з`явився, про розгляд справи третя особа повідомлялась належним чином, причин неявки суду не сповістила та з зайвою про відкладення розгляду справи не зверталась.

Враховуючи вимоги ст. 223 ЦПК України та ст.6 Конвенції Про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності відповідача та представника третьої особи.

Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення за письмовою згодою позивача. (а.с. 125,127).

З`ясував обставини справи, дослідив та проаналізував матеріали справи, встановив факти та відповідні до них правовідносини, суд дійшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є непрацездатним вдівцем, пенсіонером, особою з інвалідністю першої групи "Б". (а.с. 36 на звороті).

11.05.1973 року було укладено шлюб між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 . (а.с. 22).

18.03.2000 року згідно з договором купівлі-продажу ОСОБА_4 продала, а ОСОБА_3 , ОСОБА_1 купили в рівних частинах кожний, квартиру під АДРЕСА_4 , яка в цілому складається з двох кімнат, загальною площею 44,1 кв.м, у тому числі житловою 30,8 кв.м. (а.с. 23).

Вказаний договір посвідчено Алексєєвою О.В., державним нотаріусом Першої одеської державної нотаріальної контори та зареєстровано в реєстрі за № 4-965. Домоволодіння за вказаною адресою було зареєстроване Одеським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості () по праву приватної власності за ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та записано в реєстраційну книгу під № 2971-стр.10-кн.357пр., про що свідчить відмітка на зворотній стороні договору.

04.10.2005 року ОСОБА_3 (ідент. № НОМЕР_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , було складено заповіт, згідно з яким належну їй частку квартири за адресою: АДРЕСА_3 ОСОБА_3 заповіла гр. ОСОБА_2 . Вказаний заповіт посвідчено Туйск Ф.Л., державним нотаріусом Восьмої одеської державної нотаріальної контори та зареєстровано в реєстрі за № 1-3561. (а.с. 24).

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла дружина позивача - ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 03.09.2018 року, серія НОМЕР_4 . (а.с. 25).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на 1/2 частини квартири за адресою: АДРЕСА_3 , що належала померлій.

25.01.2019 року державному нотаріусу Суворовської державної нотаріальної контори у місті Одеса Туйск Ф.Л. позивач ОСОБА_1 було подано заяву про прийняття спадщини померлої дружини ОСОБА_3 . Заява долучена до спадкової справи № 120/2018. (а.с. 26).

02.12.2019 року за вих. № 3379/02-31 позивачу була надіслана постанова державного нотаріуса Суворовської державної нотаріальної контори у місті Одеса Данкогло В.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29.11.2019 року, в який, зокрема, зазначено, що у зв`язку з тим, що Державна реєстрація права власності на частку квартири АДРЕСА_4 , у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутня. При цьому, спадкоємець померлої - ОСОБА_1 , не надав нотаріусу документ, що посвідчує право власності спадкодавця на нерухоме майно, повідомивши, що такий документ відсутній. (а.с. 30).

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу (ЦК) України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, що померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Частиною першою статті 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з вимогами ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення його померлим.

Частиною 1 статті 1241 Цивільного кодексу України встановлено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах щодо спадкування» за згодою особи, яка має право на обов`язкову частку у спадщині, належна їй частка визначається з майна, не охопленого заповітом. У разі незгоди ця частка визначається з усього складу спадщини. Перелік осіб, які мають право на обов`язкову частку, що визначений статтею 1241 ЦК України, є вичерпним і розширеного тлумачення не потребує.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 11 лютого 2014 року в справі № 1-1/2014 в аспекті конституційного звернення щодо положення частини першої статті 1241 Цивільного кодексу України щодо права повнолітніх непрацездатних дітей спадкодавця на обов`язкову частку у спадщині дійшов висновку, що таке право мають, зокрема, повнолітні діти спадкодавця, визнані інвалідами в установленому законом порядку, незалежно від групи інвалідності.

Судом встановлено про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є непрацездатним вдівцем, пенсіонером, особою з інвалідністю першої групи "Б". (а.с. 36 на звороті).

За вимогами статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на обов`язкову частку в спадщині підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 18, 76-81, 89, 141, 200, 211, 223, 258, 263-265, 280, 354 ЦПК України, суд,-

Вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), третя особа: Суворовська державна нотаріальна контора у місті Одесі (65102, м. Одеса, вул. Перша Сортувальна, 36-Г), про визнання права на обов`язкову частку у спадщині - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , право власності на 1/4 частину нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 в порядку спадкування на обов`язкову частку у спадщині після смерті дружини ОСОБА_3 .

Зобов`язати державного нотаріуса Суворовської державної нотаріальної контори у місті Одеса () видати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , свідоцтво про право на обов`язкову частку у спадщині після смерті дружини ОСОБА_3 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Суворовський районний суд м. Одеси.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст рішення складено та підписано 09 липня 2021 року.

Суддя