Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

справа №936/22/21

провадження № 2/936/57/2021

05.03.2021 смт. Воловець

Воловецький районний суд Закарпатської області у складі

головуючого - судді Павлюк С.С.

з участю секретаря с/з Собран Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду смт. Воловець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з участю третьої особи Нижньоворітської сільської ради про визнання особи такою, що втратила право користуватися житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

позивач звернулася в суд із позовною заявою до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з участю третьої особи Нижньоворітської сільської ради про визнання особи такою, що втратила право користуватися житловим приміщенням. В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що є власником житлового будинку АДРЕСА_1 . У даному житловому будинку зареєстровані, але фактично тривалий час не проживають ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Наявність їх реєстрації перешкоджає позивачу, як власнику будинку, вільно розпоряджатись своїм майном, впливає на розмір житлово- комунальних послуг, тому просять суд визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 .

В судове засідання позивач не з`явилася, подала заяву в якій просить справу розглянути у її відсутності, позов підтримує повністю та просить такий задовольнити.

Представник третьої особи Нижньоворітської селищної ради в судове засідання не з?явився, селищною радою подано до суду заяву про розгляд справи без їх участі, щодо поданого позову не заперечують.

Відповідачі в судове засідання повторно не з`явилися і від них не надійшло жодного клопотання про відкладення слухання справи або поважні причини неявки. Відзив на позов відповідач не подали. Тому суд вважає, що слід згідно ст.280 ЦПК України проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК Україниу разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Наявних у справі матеріалів про права та обов`язки сторін, достатньо для її розгляду у відсутності відповідача.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

У відповідності до ст. 317 ЦК України, власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч.1 ст. 319 ЦК України), і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону (ч.1 ст. 319 ЦК України).

Право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст. 321 ЦК України). Право власника вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном передбачено ст.391 ЦК України.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується випискою з погосподарської книги с. Верб?яж та витягом з Державного реєстру речових прав №37044736.

28.09.2019 року позивач зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 та змінила прізвише з " ОСОБА_4 " на " ОСОБА_5 " ( свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 ).

Як вбачається із довідки виконкому Нижньоворітської селищної ради №1398 від 17.12.2020 року в даному житловому будинку значаться зареєстрованими відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які в цьому будинку не проживають.

Таким чином судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не проживають у житловому будинку АДРЕСА_1 тривалий час та за вказаною адресою не появляються.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Згідно зі ст.ст.317, 319 ЦК України власнику належать права володіння, користування, розпорядження своїм майном; власник володіє користується власним майно на власний розсуд.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, зняття з реєстраційного обліку є наслідком задоволення вимоги позивача про усунення перешкод в користуванні його власністю (ст.ст. 71,72, 116, 156 ЖК України, ст. 405 ЦК України).

Відповідно до ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі відчуження власником майна. Право користування є складовою частиною права власності на майно та припиняється автоматично з припиненням права власності.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вбачається, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом одну з таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення, про позбавлення права користування житловим приміщенням, про визнання особи безвісно відсутньою, про оголошення особи померлою.

Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.

Виходячи з того, що Закон України від 11.12.2003р. «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст.7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про позбавлення власника права власності на житлове приміщення або права користування такої особи житловим приміщенням.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відсутні за місцем своєї реєстрації тривалий час, не проживають понад встановлені строки в житловому будинку, перешкоджають позивачу у здійсненні її законних прав, а тому відповідачів слід визнати такими, що втратили право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

Встановлені судом обставини повністю підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Вимоги про стягнення судових витрат позивачем не заявлено.

На підставі наведеного та керуючись ст.10, 11, 141, 209, 214, 217, 218, 223, 280 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з участю третьої особи Нижньоворітської сільської ради про визнання осіб такими, що втратили право користуватися житловим приміщенням - задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у випадку відкладення складання повного рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Відповідно до розділу ХІІІ Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга подається до Закарпатського апеляційного суду.

З аочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановленихЦивільним процесуальним кодексом України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне найменування сторін:

позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 ) ;

відповідачі:

ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 );

ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: Закарпатська область Мукачівський район с. Верб?яж АДРЕСА_1 , місце проживання: Львівська область Камянка-Бузький район с. Полонична);

третя особа: Нижньоворітська сільська рада Воловецького району ( місце знаходження: Закарпатська область Мукачівський район с.Н.Ворота).

Суддя Павлюк С.С.