Справа № 216/792/21
провадження №2/216/1634/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2021 року м. Кривий Ріг

Центрально Міський районний суд м. Кривого Рогу у складі:

головуючого судді: Бутенко М. В.

за участю

секретаря судового засідання: Клименко О.В.

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін у відкритому судовому засіданні в залі суду № 1 у м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

12 лютого 2021 року року позивач ОСОБА_1 звернулася до Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог вказала, що з відповідачем по справі вони перебувають у шлюбі з 19.11.2010 року. Шлюб був зареєстрований Інгулецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про що в книзі реєстрації шлюбу було зроблено відповідний актовий запис за № 210. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу син буде мешкати разом з матір`ю. Питання щодо утримання дитини буде вирішуватися сторонами окремо. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені з лютого 2021 року, раніше сторони також декілька разів припиняли шлюбні відносини, але робили спроби їх відновити. Причиною припинення шлюбних відносин стало те, що у сторін різні характери, різні звички, різні інтереси, різні погляди на сімейне життя, духовні цінності, ведення господарства, крім того позивач вважає, що відповідач створив такі умови у родині (психологічні, емоційні, матеріальні, фізичні), які не дають позивачу почуватися повноцінною та щасливою у сімейних стосунках людиною. Все це поступово призвело до втрати почуттів любові, довіри, взаєморозуміння, без чого неможливо існування сім`ї. З моменту припинення шлюбних відносин. сторони мешкають окремо, не ведуть сумісно господарство, не мають єдиного бюджету. Майновий спір, у разі виникнення буде вирішуватися окремо. Позивач вважає подальше зберігання шлюбних відносин з відповідачем недоцільним, просить винести рішення, яким розірвати цей шлюб, залишити їй після розірвання шлюбу прізвище, набуте у шлюбі « ОСОБА_4 », стягнути з відповідача на її користь судові витрати по справі.

На підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Позивач ОСОБА_1 надала на адресу суду заяву, у якій просить суд слухати справу за її відсутністю, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 подав до суду заяву, у якій просить розглянути справу за його відсутністю, підтверджує факт, що родина розпалась та існує формально, спору між сторонами щодо місця проживання дитини та поділу майна немає, не заперечує щодо задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проаналізувавши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, судом встановлено наступні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 19.11.2010 року. Шлюб був зареєстрований Інгулецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про що в книзі реєстрації шлюбу було зроблено відповідний актовий запис за № 210, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.6). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.7). Після розірвання шлюбу син буде мешкати разом з матір`ю, спір щодо місця проживання дитини у сторін відсутній. Питання щодо утримання дитини буде вирішуватися сторонами окремо. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені з лютого 2021 року, раніше сторони також декілька разів припиняли шлюбні відносини, але робили спроби їх відновити. Причиною припинення шлюбних відносин стало те, що у сторін різні характери, різні звички, різні інтереси, різні погляди на сімейне життя, духовні цінності, ведення господарства, крім того позивач вважає, що відповідач створив такі умови у родині (психологічні, емоційні, матеріальні, фізичні), які не дають позивачу почуватися повноцінною та щасливою у сімейних стосунках людиною. Все це поступово призвело до втрати почуттів любові, довіри, взаєморозуміння, без чого неможливо існування сім`ї. З моменту припинення шлюбних відносин. сторони мешкають окремо, не ведуть сумісно господарство, не мають єдиного бюджету. Спору щодо поділу майна сторони не мають, обидва не бажають збереження шлюбу.

Згідно ч. 1 ст. 3 Сімейного кодексу України, сім*я є первинним та основним осередком суспільства.

Відповідно до ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу.

Статтею 51 Конституції України та згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Відповідно до ст. 160 Сімейного Кодексу України, місце проживання дитини, визначається за спільною згодою батьків.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.

Як роз`яснено в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Аналізуючи наведені докази, встановивши дійсні мотиви розлучення та з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, суд приходить до висновку, що розлад у сім`ї є стійким і тривалим, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим і недоцільним, суперечило б інтересам сторін та їх дитини, оскільки її повноцінний розвиток і виховання у сім`ї, де відсутнє взаєморозуміння, є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню.

За приписами ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача на її користь документально підтверджених судових витрат, то суд зазначає наступне.

За приписами частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже з урахуванням наведеного з відповідача на користь позивача підлягає відшкодуванню судовий збір в розмірі 908,00 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно із ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження витрат на професійну правову допомогу позивачем надано договір від 05.02.2021року, додаток № 1 до Договору від 05.02.2021 року, акт прийому передачі наданих послуг, та свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю на ім`я ОСОБА_5 .

Разом з тим, із документів, які б свідчили про оплату гонорару, розмір якого, був визначений договором про надання правничої допомоги, матеріали справи містять тільки квитанцію на суму 500,00 грн.

Таким чином, враховуючи ту обставину, що позивач не довела належними доказами понесення нею витрат на правову допомогу на підготовку справи до розгляду у розмірі, зазначеному у договорі, а є докази сплати нею суми у розмірі 500,00 грн., суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача в частині стягнення понесених нею судових витрат на правову допомогу тільки у розмірі 500,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, Постановою Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року, ст.ст. 5-8, 12-19, 23, 89, 128, 133, 137, 141, 197, 206, 258-259, 263-265, 276, 277, 279 ЦПК України, ст.ст. 3, 24, 56, 110, 112, 113,114 Сімейного Кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити частково.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 19.11.2010 року Інгулецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, за актовим записом № 210, від якого сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після розірвання шлюбу залишити позивачу прізвище набуте у шлюбі « ОСОБА_4 ».

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 908,00 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 500,00 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СТОРОНИ ПО СПРАВІ:

Позивач: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт НОМЕР_1 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Суддя М. В. Бутенко