УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.07.2021 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

Головуючого судді Чішман Л.М.,

за участю секретаря судового засідання Лайчук В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом заступника прокурора Житомирської області в інтересах ПАТ Акціонерний банк "Укргазбанк" та Міністерства фінансів України до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оскар", ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю "Роскар", треті особи Товариство з обмеженою відповідальністю "Росток", та Богунський відділ державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції про звернення стягнення на предмет іпотеки та витребування майна з незаконного володіння, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить в рахунок погашення заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «Оскар» перед Публічним акціонерним товариством акціонерним банком "Укргазбанк" за договором кредитної лінії №060707/5 від 06.07.2007 року, в розмірі 1861336,16 доларів США та 877077,79 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 09.07.2007 року - нежитлове приміщення загальною площею 1115,20 кв.м., що знаходиться у АДРЕСА_1 , шляхом проведення прилюдних торгів, встановивши початкову ціну продажу предмету іпотеки в розмірі оціночної вартості вказаного майна, що буде визначена незалежним суб`єктом оціночної діяльності на момент продажу; передати в управління Публічному акціонерному товариству Акціонерний банк "Укргазбанк" предмет іпотеки - нежитлове приміщення загальною площею 1115,20 кв.м., що знаходиться у АДРЕСА_1 на період його реалізації на прилюдних торгах, в порядку передбаченому Законом України "Про іпотеку", шляхом надання права на отримання в будь-яких установах, підприємствах, організаціях (незалежно від форм власності), а також Бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на нерухоме майно, нотаріусів, будь-яких документів (їх копії, дублікати, витягів з державних реєстрів, довідок) необхідних для управління майном та/або укладення договорів найму (оренди), суборенди приміщень; здійснення дій, пов`язаних з управлінням (спільним управлінням) з будь - якими особами, передачі в управління (наступне управління) будь-яким особам; права отримання плати за користування приміщеннями, зміни та/або розривання та/або укладення правочинів та/або договорів та/або угод, щодо надання послуг з електро-, водо-, тепло- та газопостачання, телефонного зв`язку, а також з інших послуг, пов`язаних з утриманням та обслуговуванням майна; права змінювати та/або розривати та/або укладати договори щодо охорони приміщень.

В судовому засіданні 05.07.2021 року представник відповідача ТОВ «Роскар» - Давиденко В.В. заявив клопотання про закриття провадження у справі та обґрунтовував його тим, що спір в частині позовних вимог то ТОВ «Роскар» підлягає розгляду в порядку господарського судочинства. Адвокат посилався на те, що основне зобов`язання укладено між юридичними особами, не має правового значення участь у цій справі фізичних осіб, оскільки ТОВ «Роскар» не має з ними солідарного обов`язку та фізичні особи не є власниками спірного об`єкт нерухомого майна, не мають спільних прав чи обовязків з ТОВ «Роскар».

Представник Житомирської обласної прокуратури Слівінський О.О. та представник позивача ОСОБА_2 заперечували щодо заявленого клопотання та закриття провадження у справі.

Представник відповідача ОСОБА_3 підтримував клопотання про закриття провадження у справі.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Заслухавши представників сторін, дослідивши клопотання про закриття провадження, матеріали цивільної справи, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Європейський суд з прав людини у справах «Верітас проти України» та «Сокуренко та Стригун проти України», роз`яснив, що суд не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції у разі перевищення ним своїх повноважень, визначених процесуальним законодавством. Зокрема, повноваження суду на розгляд конкретної справи, заяви або скарги визначається правилами підвідомчості та підсудності.

Цивільний процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства (ст. 1 ЦПК України).

Згідно ст. 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Вказана норма прямо передбачає, що розгляд справ розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають, зокрема, з цивільних правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці.

Адвокат Давиденко В.В. посилається на те, що основне зобов`язання укладено між юридичними особами.

Так, 06.07.2007 року між АБ «Синтез» та ТОВ «Оскар» укладено договір кредитної лінії №060707/5 відповідно до якого ТОВ «Оскар» отримало кредит в розмірі 900 000,00 доларів США та в забезпечення виконання зобов`язань укладено іпотечний договір, на підставі чого позичальник передав АБ «Синтез» в іпотеку нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

12.02.2009 року між ВАТ АБ «Укргазбанк» та АБ «Синтез» укладено договір відступлення права вимоги за зазначеними вище кредитним та іпотечним договорами.

В подальшому, рішенням Господарського суду Житомирської області від 08.12.2010 року ухвалено стягнути з ТОВ «Оскар» на користь АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором №060707/5 від 06.07.2007 року в розмірі 1861336,16 доларів США та 877 077,79 грн.

У 2011 році ТОВ «Оскар» відчужено нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ТОВ «Росток».

16.09.2011 року ОСОБА_4 та ТОВ "Росток" уклали договір купівлі -продажу нежитлового приміщення літери А за адресою АДРЕСА_1 .

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 02.07.2012 року договір купівлі-продажу укладений між ТОВ"Оскар" і ТОВ" Росток" визнано недійсним, оскільки об"єкт нерухомості, а саме нежитлове приміщення літери А за адресою АДРЕСА_1 перебувало в іпотеці.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 11.01.2012 р. у справі №2-1465/12 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 з останнього за договором позики стягнутий борг у сумі 1 500 000,00 грн. 21.01.2012 р. на примусове виконання рішення виданий виконавчий лист.

У ході виконавчого провадження за цим виконавчим документом 24.01.2012 р. сторонами укладено мирову угоду, за умовами якої заборгованість ОСОБА_4 , присуджена до стягнення рішенням Корольовського районного суду у цивільній справі № 2-4285/11 від 11.01.2012 р., погашається шляхом передачі боржником стягувачу у власність нежитлового приміщення, площею 1115,20 м. кв., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 02.02.2012 р. зазначену мирову угоду затверджено судом.

Проте, ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 06.11.2012 р. ухвала Корольовського районного суду м. Житомира про затвердження мирової угоди скасована та у задоволенні подання старшого державного виконавця Богунського ВДВС Житомирського МУЮ про затвердження мирової угоди відмовлено.

Судове рішення мотивоване тим, що на час затвердження мирової угоди нежитлове приміщення АДРЕСА_1 перебувало в заставі у банку на підставі договору іпотеки від 09.07.2007 р і було включено до реєстру іпотек із забороною його відчуження. Зазначене судове рішення набрало законної сили.

Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 13.03.2014 року встановлено нікчемність договору купівлі-продажу нежитлового приміщення літери «А» загальною площею 1115,20 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , укладеного 16.09.2011 року між ТОВ «Росток» і ОСОБА_4 .

Скасувано у Державному реєстрі правочинів прав власності на нерухоме майно записи про реєстрацію права власності на нежитлове приміщення літери «А» загальною площею 1115,20 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 .

Рішенням від 20.05.2014 Апеляційного суду Житомирської області справа № 295/4635/13-ц, у скасуванні запису у реєстрі прав власності на нерухоме майно за ОСОБА_4 відмовлено.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 23.01.2014 у справі № 295/6126/ 13-ц (залишене без змін Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.11.2014, справа № 6-24925св14) визнано недійсними прилюдні торги та скасовано свідоцтво про право власності від 15.01.2013 за ОСОБА_1 , яке виконано державним виконавцем.

Разом із тим, заочним рішенням від 17.08.2015 Богунського районного суду м. Житомира, яке залишено без змін 01.02.2016 ухвалою Апеляційного суду Житомирської області у справі № 295/9198/15-ц позов ТОВ «Росток» до ОСОБА_5 , третя особа ТОВ «Оскар» про повернення майна задоволено, застосовано реституцію шляхом передачі на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Росток» нежитлового приміщення літери «А» загальною площею 1115,20 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім цього, на підставі вказаного рішення суду, скасовано у Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно запис про реєстрацію права власності на нежитлове приміщення літ «А», загальною площею 1115,20 м2, за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_5 . Також, на підставі вищезазначеного рішення та договору від 10.08.2011 купівлі-продажу № 8706, 17.02.2016 внесено запис № 13309931 про право власності на нежитлове приміщення літ. «А», загальною площею 1115,20 за адресою: АДРЕСА_1 за ТОВ «Росток».

В подальшому, на підставі Протоколу установчих зборів засновників учасників) ТОВ «Роскар» від 29.02.2016 та акту приймання-передачі майна від И.03.2016 ТОВ «Росток» передало, а ТОВ «Роскар» прийняло нежитлову 5удівлю, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 1115,20 кв.м., в якості майнового внеску до статутного капіталу ТОВ «Роскар».

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного гостру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого ійна щодо об`єкта нерухомого майна, відповідно до якої права власності на грухоме майно, яке є предметом іпотеки, набув новий власник третя особа товариство з обмеженою відповідальністю «Роскар» (код за ЄДРПОУ 306532), речове право, право власності за яким зареєстровано 13.04.2016 року .

Предметом даного позову є звернення стягнення на предмет іпотеки нерухоме майно, що знаходиться у АДРЕСА_1 . Представник позивача зазначає, одним з співвідповідачів ОСОБА_1 .

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

На час звернення до суду та розгляду справи процесуальне законодавство містило критерії розмежування справ за предметною та суб`єктною підсудністю.

Оскільки позов було подано за правилами ЦПК України в редакції, що діяла до 15 грудня 2017 року, а розгляд справи в першій інстанції, відбувається за правилами ЦПК України в редакції від 03 жовтня 2017 року, аналізу підлягають як процесуальні норми, що діяли як на час вирішення питання про відкриття провадження у справі, так і на час розгляду справи в суді.

ЦПК України в редакції, що діяла до 15 грудня 2017 року, у пунктах 1, 3 частини першої статті 15 передбачав, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

ЦПК України в редакції від 03 жовтня 2017 року у статті 19 визначив, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Можна зробити висновок, що загальні суди не мають чітко визначеної предметної юрисдикції і розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин в усіх випадках, за винятком, коли розгляд таких справ прямо визначений за правилами іншого судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне.

По-друге, таким критерієм є суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа.

Господарським процесуальним кодексом України (далі - ГПК України), у редакції, чинній на час звернення позивача до суду, обмежено участь фізичних осіб у господарському судочинстві окремими категоріями спорів, до яких не було віднесено спори щодо правочинів, укладених з фізичними особами для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) ФОП (статті 1, 12 цього Кодексу).

За положеннями статті 1 ГПК України; у редакції, чинній на час звернення до суду із цим позовом підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб`єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно зі встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 2 ГПК України господарський суд порушує справи за позовними заявами підприємств та організацій, які звертаються до цього суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 ГПК України в названій редакції господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів.

Тобто як предметна, так і суб`єктна юрисдикція господарських судів була значно обмежена участю у спорі лише юридичних осіб чи ФОП, а предметна - правовідносинами, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів.

Оскільки юрисдикція спору визначається на час відкриття провадження у справі в суді, то і застосуванню підлягає процесуальне законодавство, що було чинним саме на вказаний час.

Ухвала про прийняття справи до свого провадження постановлена 19.012.2014 року (т. 1, а. с.221). Тому і ЦПК України та ГПК України підлягають застосуванню із врахування вимог частини третьої статті 2 ЦПК України про те, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

На обгрунтування доводів про господарську юрисдикцію спору особа, яка подала клопотання про закриття провадження, посилається на те, що спір виник із правочину, яким забезпечено господарське зобов"язання та на думку представника відповідаача, не має правового значення участь у цій спрві відповідачів фізичних осіб.

Такі посилання є безпідставними, оскільки у справі, яка розглядається, прокурор звернувся в інтересах іпотекодержателя до суду з позовом серед інших і до фізичної особи - який був власником за договором відчудження предмета іпотеки, з вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки у зв`язку з невиконанням зобов`язань за кредитним договором, забезпечених іпотекою.

При цьому, з огляду на характер укладених договорів відчуження нерухомого майна, ОСОБА_1 хоч і не вважається стороною кредитного чи іпотечного зобов`язань, проте зазначений позивачем співвідповідачем по справі. Право визначити коло відповідачів надано позивачу, та суд з власної ініціативи не має права на виключення відповідача.

Проаналізувавши предмет спору у даній справі, суб`єктний склад учасників, зміст заявленої позивачем матеріально-правової вимоги, суд дійшов висновку, що даний спір підлягає розгляду саме в порядку цивільного судочинства, тому суд відмовляє в задоволенні заявленого клопотання про закриття провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 255, 354 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Відмовити представнику відповідача ТОВ "Роскар" - Давиденко В.В. в задоволенні клопотання про закриття провадження в справі.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м.Житомира протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги на ухвалу, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали виготовлено 09.07.2021 р.

Суддя Л.М. Чішман