22-ц/804/1468/21
221/901/21

П О С Т А Н О В А

Іменем України

Єдиний унікальний номер 221/901/21

Номер провадження 22-ц/804/1468/21

07 липня 2021 року місто Маріуполь

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Лопатіної М.Ю.

суддів Биліни Т.І., Пономарьової О.М.

за участю секретаря Лазаренко Д.Т.,

сторони:

позивач ОСОБА_1

відповідачі Товариство з обмеженою відповідальністю «Волноваське бюро технічної

інвентаризації»

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Волноваського районного суду Донецької області від 18 березня 2021 року, ухвалене у складі судді Чальцевої Т.В.,-

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Волноваське бюро технічної інвентаризації» ( надалі: ТОВ «Волноваське БТІ») про визнання права власності на нерухоме майно.

Позов мотивований тим, що позивачу на праві приватної власності належить нежитлова будівля, загальною площею 46,6 кв.м, що розташована по АДРЕСА_1 , до якої він здійснив прибудову, внаслідок чого, загальна площа нежитлового приміщення, складає 200,0 кв.м. Вказане нежитлове приміщення побудоване на земельній ділянці, яка була надана в постійне користування відповідачу. На теперішній час виготовлено технічний паспорт збудованої позивачем нежитлової будівлі з включенням прибудови та встановлено можливість її надійної та безпечної експлуатації.

Посилаючись на те, що згідно ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна), з огляду на дотримання при будівництві будівельних і технічних норм та правил, позивач просив визнати за ним право власності на цілу ідеальну частину нежитлової будівлі, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 200,0 кв.м., що складається з тамбуру 1, площею 2,9 кв. м; бєк-офісу 2, площею 17,6 кв.м; допоміжного приміщення 3, площею 16,2 кв. м; гардеробної 4, площею 10,7; технічного приміщення 5, площею 3,0 кв.м; коридору 6, площею 4,8 кв.м; кімнати відпочинку 7, площею 11,9 кв.м; коридору 8, площею 5,4 кв.м; допоміжного приміщення 9, площею 2,0 кв.м; туалету 10, площею 2,2 кв.м; туалету 11, площею 2,2 кв.м; санітарного вузла 12, площею 1,7 кв.м; санітарного вузла 13, площею 2,1 кв.м; санітарного вузла 14, площею 2,1 кв.м; кабінету 15, площею 11,2 кв.м; зони обслуговування клієнтів 16, площею 104,0 кв.м., що складають цілу ідеальну частку нежитлової будівлі.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 18 березня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до ТОВ «Волноваське БТІ» про визнання права власності задоволено. Визнано за ОСОБА_1 , право власності на цілу ідеальну частину нежитлової будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 200 кв.м., яка складається з нежитлового приміщення, адмінбудівлі А1, а саме: тамбуру 1, площею 2,9 кв. м; бєк-офісу 2, площею 17,6 кв.м; допоміжного приміщення 3, площею 16,2 кв. м; гардеробної 4, площею 10,7; технічного приміщення 5, площею 3,0 кв.м; коридору 6, площею 4,8 кв.м; кімнати відпочинку 7, площею 11,9 кв.м; коридору 8, площею 5,4 кв.м; допоміжного приміщення 9, площею 2,0 кв.м; туалету 10, площею 2,2 кв.м; туалету 11, площею 2,2 кв.м; санітарного вузла 12, площею 1,7 кв.м; санітарного вузла 13, площею 2,1 кв.м; санітарного вузла 14, площею 2,1 кв.м; кабінету 15, площею 11,2 кв.м; зони обслуговування клієнтів 16, площею 104,0 кв.м., що складають цілу ідеальну частку нежитлової будівлі.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, місцевий суд виходив з того, що позивач здійснив добудову до належної йому на праві власності нежитлової будівлі з дотриманням будівельних і технічних норм та правил і це будівництво не порушує права чи інтереси інших осіб.

Ухвалою Волноваського районного суду Донецької області від 26 березня 2021 року виправлено описку в резолютивній частині рішення Волноваського районного суду Донецької області від 18 березня 2021 року та визнано право власності за ОСОБА_1 на цілу ідеальну частину нежитлової будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , замість будівлі розташованої за адресою АДРЕСА_1 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з порушенням правил юрисдикції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржниця зазначила, що вона є учасником (засновником) ТОВ «Волноваське БТІ», тому має право на участь в розгляді всіх питань, які пов`язані з господарською діяльністю підприємства, отже оскаржуваним рішенням були порушені її права. З огляду на те, що спірний об`єкт був збудований за грошові кошти, перераховані ТОВ «Волноваське БТІ» та угоди ( підряду, оренди) на будівництво укладались з відповідачем, всі засновники підприємства мають відношення до права власності на будівлю, що розташована за адресою АДРЕСА_1 . Крім того ОСОБА_2 вказувала на те, що відповідно до вимог Господарського процесуального кодексу України спір, який розв`язаний одним із засновників підприємства, в особі керівника, підлягає розгляду в господарському суді, оскільки виник з корпоративних відносин. Також, при ухваленні рішення місцевий суд не надав належної оцінки тому, що позивач не надав суду узгоджений проект на будівництво, технічну документацію на спірну прибудову.

Доводи і заперечення інших учасників справи

У відзивах на апеляційну скаргу сторони, посилаючись на відповідність оскаржуваного судового рішення вимогам законності та обґрунтованості, просили апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В обгрунтування відзивів позивач та відповідач виклали аналогічні аргументи, зокрема зазначали, що скаржниця не довела та не надала доказів того, що оскаржуваним рішенням суду вирішено питання про її права, свободи та інтереси. Крім того, посилались на те, що при розгляді справи не вирішувались питання, пов`язані з господарською діяльністю підприємства та корпоративними правами членів товариства, оскільки розглядалося лише питання визнання права власності за фізичною особою на нерухоме майно, а тому між сторонами по даній справі виникли цивільні правовідносини, які повинні розглядатися в порядку цивільного судочинства. Також, вважали, що твердження скаржниці про те, що гроші на прибудову перерахувало підприємство відповідача підряднику є такими, що не підтверджені належними та допустимими доказами.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 та її представник адвокат Філипенко Є.С. підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити.

Позивач та представник відповідача в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що у відповідності до ч.2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення скаржниці та її представника, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду зазначеним вимогам закону не відповідає.

Фактичні обставини справи.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію право власності, сформованого 24 грудня 2020 року, ОСОБА_1 на підставі рішення Волноваського районного суду Донецької області від 25 вересня 2020 року, належить нежитлова будівля, загальною площею 46,6 кв.м, яка складається з кабінету 17, площею 11,9 кв.м., кабінету 18, площею 10,7кв.м., кабінету 19, площею 16,2 кв.м., коридору 2, площею 7,8 кв.м., що розташована по АДРЕСА_1 (а.с. 4).

Рішенням Донецького апеляційного суду від 22 червня 2021 року рішення Волноваського районного суду Донецької області від 25 вересня 2020 року скасоване, провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Волноваське БТІ» про визнання права власності та за зустрічним позовом ТОВ «Волноваське БТІ» про визнання права власності закрито (а.с.115).

Згідно державного акту на право постійного користування від 20 квітня 2007 року, земельна ділянка, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , була передана у постійне користування ТОВ «Волноваське БТІ» для обслуговування та експлуатації нежилих приміщень адмінбудівель та гаражів ( а.с. 16).

З ордеру № 62 від 10 березня 2020 року вбачається, що ТОВ «Волноваське БТІ» отримало дозвіл на виконання земляних робіт для будівництва до існуючої нежитлової будівлі по АДРЕСА_1 , відповідальною особою є ОСОБА_1 (а.с. 17).

Згідно протоколу загальних зборів засновників( учасників) ТОВ «Волноваське БТІ» №5 від 17 червня 2020 року, збори ухвалили звернутись до суду для визнання права власності на прибудову до адмінбудівлі за ОСОБА_1 (а.с. 6, 7).

05 лютого 2021 року ТОВ «Волноваське БТІ» виготовлено технічний паспорт нежитлової будівлі з включенням прибудови, внаслідок чого загальна площа нежитлового приміщення, нежитлової будівлі - адмінбудівлі А-1 становить 200,0 кв.м, та складається з тамбуру 1, площею 2,9 кв. м; бєк-офісу 2, площею 17,6 кв. м; допоміжного приміщення 3, площею 16,2 кв. м; гардеробної 4, площею 10,7; технічного приміщення 5, площею 3,0 кв. м; коридору 6, площею 4,8 кв. м; кімнати відпочинку 7, площею 11,9 кв.м; коридору 8 площею 5,4 кв.м; допоміжного приміщення 9, площею 2,0 кв.м; туалету10, площею 2,2 кв. м; туалету 11, площею 2,2 кв. м; санітарного вузлу 12, площею 1,7 кв. м; санітарного вузлу 13, площею 2,1 кв. м; санітарного вузлу 14, площею 2,1 кв. м; кабінету 15, площею 11,2 кв. м; зони обслуговування клієнтів 16, площею 104,0 кв. м., що складають цілу ідеальну частку нежитлової будівлі (а.с. 12).

Згідно Відмітки про проведення технічного обстеження від 10 лютого 2021 року, підписаного керівником ТОВ «Волноваське БТІ» Ченгарем Я.Г., за результатами проведеного технічного обстеження прибудови А-1 (нове будівництво), площею 153,4 кв. м, що розташована по АДРЕСА_1 встановлена можливість її надійної та безпечної експлуатації (а.с. 18).

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції, та застосовані норми права.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Положення частини другої статті 331 ЦК України слід розуміти у системному зв`язку з положеннями статті 182 ЦК України щодо державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухомі речі, яка не передбачає жодних винятків. Як правило, усі об`єкти нерухомого майна в силу своєї специфіки після завершення будівництва підлягають прийняттю в експлуатацію та державній реєстрації.

Отже, для того, щоб новостворене майно стало об`єктом цивільно-правових відносин, потрібно виконання трьох умов: 1) завершення будівництва; 2) прийняття до експлуатації; 3) державна реєстрація.

Доки ці умови не виконано, особа вважається лише власником матеріалів, обладнання тощо, яке було використано у процесі цього будівництва (створення майна).

Аналогічні висновки зроблено Верховним Судом в постанові від 14 липня 2020 року у справі № 761/43044/16-ц (провадження № 61-20807св19).

Власником або землекористувачем земельної ділянки право на її забудову (будівництво) реалізується за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням та видом відповідно до містобудівних умов і обмежень, встановлених законодавством.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» будівництво (нове будівництво, реставрація, капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Право на виконання будівельних робіт виникає у забудовника лише за наявності документів, які надають право виконувати будівельні роботи та передбачених статтями 27, 29-31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», а також у передбачених законом випадках отримання дозволу на виконання будівельних робіт (статті 34, 37 цього Закону).

Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів належить до одного з етапів проектування та будівництва об`єктів, що здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок (пункт 5 частина п`ята стаття 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»).

Частиною восьмою статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівельної діяльності» передбачено, що експлуатація закінчених будівництвом об`єктів, не прийнятих в експлуатацію, забороняється.

Державній реєстрації підлягає право власності тільки на ті об`єкти нерухомого майна, будівництво яких закінчено та які прийняті в експлуатацію у встановленому порядку.

Відповідно до статті 26 Закону України «Про основи містобудування», спори з питань містобудування вирішуються радами у межах їх повноважень, а також судом відповідно до законодавства.

За загальним правилом, кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК України).

Звернення до суду з позовом з питань містобудування має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право.

Разом із тим, у справі, яка переглядається, відсутні дані щодо дотримання позивачем визначеної чинним законодавством процедури прийняття в експлуатацію новоствореного нерухомого майна та порядку проведення державної реєстрації і оформлення права власності на нього, а суд не може підміняти собою органи державної влади, які відповідно до законодавства України уповноважені здійснювати реєстрацію права власності на нерухоме майно та введення його в експлуатацію.

Таким чином, установивши, що спірне нерухоме майно (прибудова до будинку) у передбаченому законом порядку до експлуатації не приймалось, даних щодо звернення позивача до компетентних органів стосовно здачі в експлуатацію новоствореного нерухомого майна, а також про відмову цих органів у вирішенні спірного питання матеріали справи не містять, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що задовольнивши позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції порушив норми матеріального права та ухвалив рішення, яке не відповідає вимогам законності та обґрунтованості.

Апеляційний суд відхиляє аргументи відзивів сторін про те, що оскаржуване судове рішення безпосередньо не впливає на обсяг прав та обов`язків скаржниці, оскільки ОСОБА_2 є одним із засновників ТОВ «Волноваське БТІ» (а.с.49-54), в постійному користуванні якого знаходиться земельна ділянка, на якій позивачем збудоване новостворене нерухоме майно. Отже, вирішення питання щодо набуття позивачем права власності на спірну будівлю, зачіпає інтереси скаржниці.

Довід апеляційної скарги про те, що даний спір, виник з корпоративних відносин є необґрунтованим, оскільки не пов`язаний зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності ТОВ «Волноваське БТІ».

З урахуванням наведеного посилання, викладені у відзивах сторін про те, що по даній справі виникли цивільні правовідносини, які повинні розглядатися в порядку цивільного судочинства, є слушними, а тому апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню.

Висновки за результатом розгляду апеляційної скарги.

Згідно п.4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення суду повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є порушення норма процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 367, 374,376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Волноваського районного суду Донецької області від 18 березня 2021 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Волноваське бюро технічної інвентаризації» про визнання права власності відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених ст.389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Судді:

Повний текст постанови складено 09 липня 2021 року.

Суддя: