Ухвала

Іменем України

02 липня 2021 року

м. Київ

справа № 2108/2-915/2011

провадження № 61-10576ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Карпенко С. О.,

розглянувши касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Юріної Аліни Романівни на постанову Херсонського апеляційного суду від 25 травня 2021 року в справі за позовом Відкритого акціонерного товариства «Морський транспортний банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «МТБ Банк», до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - ОСОБА_4 , про звернення стягнення на предмет іпотеки за заявою Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» про заміну сторони виконавчого провадження,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2020 року Публічне акціонерне товариство «МТБ Банк» (далі - ПАТ «МТБ Банк») звернулося до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, посилаючись на те, що рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 30 березня 2012 року у справі № 2108/2-915/2011 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 12 грудня 2007 року № 01162/RX, укладеним між Відкритим акціонерним товариством «Морський транспортний банк» (далі - ВАТ «Морський транспортний банк»), правонаступником якого є ПАТ «МТБ Банк», та ОСОБА_4 , в розмірі 706 196,61 грн звернено стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 , а також на земельну ділянку площею 1 га, кадастровий номер №:06:003:0048, яка розташована на території Старозбур`ївської сільської ради Голопристанського району Херсонської області та належить ОСОБА_3 , шляхом реалізації на прилюдних торгах за початковою ціною, визначеною на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності. На підставі зазначеного рішення суду були видані виконавчі листи та 09 липня 2012 року відкрито виконавче провадження. У квітні 2019 року банку стало відомо про те, що 30 жовтня 2015 року постановою державного виконавця виконавчі документи були повернуті стягувачу у зв`язку з відсутністю майна, на яке можна звернути стягнення. Вказана постанова державного виконавця була скасована рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 17 грудня 2019 року. Перевіряючи заставне майно, банк довідався про те, що власником земельної ділянки є ОСОБА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав від 09 червня 2020 року № 211844981.

Враховуючи наведене, посилаючись на статтю 442 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), ПАТ «МТБ Банк» просило замінити боржника ОСОБА_3 у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа № 2108/2-915/2011, виданого 19 квітня 2012 року Голопристанським районним судом Херсонської області, про звернення стягнення на предмет іпотеки, на її правонаступника - ОСОБА_1 .

Ухвалою Голопристанського районного суду Херсонської області від 01 жовтня 2020 року в задоволенні заяви ПАТ «МТБ Банк» відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні заяви ПАТ «МТБ Банк», місцевий суд виходив з того, що ПАТ «МТБ Банк» не надало належних доказів вибуття ОСОБА_3 з матеріального правовідношення і переходу її прав та обов`язків до ОСОБА_1 .

Постановою Херсонського апеляційного суду від 25 травня 2021 року апеляційну скаргу ПАТ «МТБ Банк» задоволено. Ухвалу Голопристанського районного суду Херсонської області від 01 жовтня 2020 року скасовано і ухвалено нове судове рішення. Замінено сторону виконавчого провадження щодо виконання виконавчого листа № 2108/2-915/25011, виданого 19 квітня 2012 року Голопристанським районним судом Херсонської області, про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме - замінено боржника ОСОБА_3 її правонаступником ОСОБА_1 .

Скасовуючи судове рішення місцевого суду і задовольняючи заяву ПАТ «МТБ Банк» про заміну сторони виконавчого провадження, суд апеляційної інстанції виходив з того, що у зв`язку зі зміною власника іпотечного майна, яким на підставі договору купівлі-продажу став ОСОБА_1 , останній набув статусу іпотекодавця, має всі його права і несе всі його обв`язки за іпотечним договором в тому обсязі та на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. При вирішенні питання про заміну сторони у виконавчому провадженні суд апеляційної інстанції встановив наявність правонаступництва у матеріальних відносинах, достатність поданих на підтвердження факту правонаступництва матеріалів та дійшов висновку про наявність підстав для заміни сторони виконавчого провадження.

25 червня 2021 року представник ОСОБА_1 - адвокат Юріна А. Р. подала засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на постанову Херсонського апеляційного суду від 25 травня 2021 року, в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення і залишити в силі ухвалу Голопристанського районного суду Херсонської області від 01 жовтня 2020 року.

Касаційна скарга мотивована тим, що у справі відсутні будь-які докази про існування відкритого виконавчого провадження. У постановах Великої Палати Верховного Суду від 03 листопада 2020 року у справі № 916/16/17 та від 16 лютого 2021 року у справі № 911/3411/14 зазначено, що на стадії виконавчого провадження як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 не укладалося договорів про переведення боргу. ОСОБА_1 придбав спірну земельну ділянку на підставі договору купівлі-продажу. Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно від 09 червня 2020 року № 211844981, яка була надана ПАТ «МТБ Банк» до суду, обтяження спірної земельної ділянки в реєстрі за будь-якою фізичною чи юридичною особою не зареєстровано. ПАТ «МТБ Банк» не навело доводів, а суди не встановили обставин, які свідчили б про те, що ОСОБА_1 є правонаступником ОСОБА_3 .

Касаційне провадження не підлягає відкриттю з таких підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Судами встановлено, що 12 грудня 2007 року між ВАТ «Морський транспортний банк», правонаступником якого є ПАТ «МТБ Банк», та ОСОБА_4 було укладено договір кредиту № 01162/RX, за яким банк надав ОСОБА_4 кредит на споживчі потреби в розмірі 72 500 доларів США до 11 грудня 2022 року, зі сплатою за користування кредитними коштами 13 % річних.

На забезпечення виконання умов вказаного договору ВАТ «Морський транспортний банк» уклало договори іпотеки від 12 грудня 2007 року: з ОСОБА_2 , предметом якого є житловий будинок по АДРЕСА_1 ; із ОСОБА_3 , предметом якого є земельна ділянка площею 1 га, кадастровий номер №:06:003:0048, розташована на території Старозбур`ївської сільської ради Голопристанського району Херсонської області, для ведення особистого селянського господарства.

Отже, ОСОБА_3 набула статусу іпотекодавця у кредитних правовідносинах.

Правомірність укладення договору іпотеки між ВАТ «Морський транспортний банк» та ОСОБА_3 перевірялася судами. Так, рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 05 грудня 2011 року скасовано рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 27 жовтня 2011 року та відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_3 про визнання договору іпотеки недійсним.

Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 30 березня 2012 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 12 грудня 2007 року № 01162/RX, укладеним між ВАТ «Морський транспортний банк» та ОСОБА_4 , в розмірі 706 196,61 грн, звернено стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 , а також на земельну ділянку площею 1 га, кадастровий номер №:06:003:0048, розташовану на території Старозбур?ївської сільської ради Голопристанського району Херсонської області, що належить ОСОБА_3 , шляхом реалізації на прилюдних торгах за початковою ціною, визначеною на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності.

На виконання вказаного рішення суду 19 квітня 2012 року Голопристанським районним судом Херсонської області видано виконавчий лист, на підставі якого 09 липня 2012 року було відкрито виконавче провадження.

30 жовтня 2015 року виконавчий документ було повернуто стягувачу у зв`язку з відсутністю майна, на яке можна звернути стягнення.

Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 17 грудня 2019 року скасовано постанову державного виконавця від 30 жовтня 2015 року про повернення виконавчого листа, виданого 19 квітня 2012 року Голопристанським районним судом Херсонської області.

Наразі виконавче провадження не закінчено.

За актом приймання-передачі від 26 квітня 2018 року ОСОБА_3 передала до статутного фонду Товариства з обмеженою відповідальністю «Кутовий Простір» (далі - ТОВ «Кутовий Простір») належну їй земельну ділянку площею 1 га, кадастровий номер :06:003:0048, розташовану на території Старозбур`ївської сільської ради Голопристанського району Херсонської області, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства.

ТОВ «Кутовий Простір» у встановленому законом порядку здійснило державну реєстрацію спірної земельної ділянки та за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу від 23 серпня 2018 року продало її ОСОБА_1

23 серпня 2018 року право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :06:003:0048 було зареєстровано за ОСОБА_1 .

Згідно з частинами першою, другою статті 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

У Рішенні Конституційного Суду України 14 липня 2020 року № 8-р/2020 у справі № 3-67/2019 (1457/19) щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частин першої, другої статті 23 Закону України «Про іпотеку» зазначено, що вказані положення Закону не порушують розумного балансу між правами та інтересами іпотекодержателя (кредитора) і іпотекодавця (набувача іпотечного майна). До того ж факт обізнаності набувача іпотечного майна щодо перебування нерухомого майна в іпотеці не має істотного значення, адже відчуження предмета іпотеки іпотекодавцем за згодою або без згоди іпотекодержателя жодним чином не припиняє іпотеки. Водночас набувач іпотечного майна, до відома якого не доведено інформацію про те, що нерухоме майно є предметом іпотеки, володіє достатніми засобами юридичного захисту, передбаченими чинним законодавством України, у разі порушення його конституційного права власності, а також вимог закону при вчиненні правочину.

Конституційний Суд України зазначив, що положення частини першої статті 23 Закону України «Про іпотеку», які визначають наслідки переходу права власності на предмет іпотеки до третьої особи, безпосередньо не стосуються питання позбавлення іпотекодавця (набувача іпотечного майна) права власності на предмет іпотеки або ж його примусового відчуження у зв`язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки.

Конституційний Суд України дійшов висновку, що положення частини першої статті 23 Закону України «Про іпотеку» не суперечать положенням частин першої, другої, четвертої, п`ятої статті 41 Конституції України.

Підстави припинення іпотеки передбачені статтею 17 Закону України «Про іпотеку», до яких належать: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізація предмета іпотеки відповідно до цього закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її; з інших підстав, передбачених законом. Наступні іпотеки припиняються внаслідок звернення стягнення за попередньою іпотекою.

Відповідно до статті 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частинами першою, другою та абзацом 1 частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Таким чином, виконавче провадження є однією зі стадій судового процесу, яка завершує його. Ця стадія розпочинається з набранням судовим рішення законної сили або за інших умов, встановлених законом. Сторони судового процесу на стадії виконавчого провадження набувають відповідної процесуальної якості, користуються правами та несуть певні обов`язки, зумовлені статусом сторони. За законом на стадії виконавчого провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження. Така заміна є прийнятною, зокрема у правовідносинах, що допускають правонаступництво.

Відповідно до пунктів 1 і 2 частини першої статті 512 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) і правонаступництва.

Частинами першою та другою статті 442 ЦПК України визначено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

При такій заміні кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку з чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, в тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням положень статті 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Викладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, внаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржниками, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Заміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Встановивши, що ОСОБА_1 набув право власності на земельну ділянку площею 1 га, кадастровий номер №:06:003:0048, розташовану на території Старозбур`ївської сільської ради Голопристанського району Херсонської області, яка є предметом іпотеки згідно з договором іпотеки від 12 грудня 2007 року, укладеним між ВАТ «Морський транспортний банк» і ОСОБА_3 , апеляційний суд дійшов правильного висновку про те, що ОСОБА_1 набув статусу іпотекодавця, має всі його права і несе всі його обв`язки за іпотечним договором в тому обсязі й на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. З огляду на викладене суд апеляційної інстанції обґрунтовано задовольнив заяву ПАТ «МТБ Банк» про заміну сторони виконавчого провадження.

Доводи заявника на те, що у справі відсутні будь-які докази про існування відкритого виконавчого провадження та його посилання на постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 листопада 2020 року у справі № 916/16/17 та від 16 лютого 2021 року у справі № 911/3411/14 не заслуговують на увагу, оскільки апеляційним судом встановлено факт видачі виконавчих листів і відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду, зокрема й щодо звернення стягнення на спірну земельну ділянку.

Посилання заявника на те, що обтяження спірної земельної ділянки в реєстрі за будь-якою фізичною чи юридичною особою не зареєстровано, також не заслуговує на увагу, оскільки це не спростовує набуття ОСОБА_1 статусу іпотекодавця у зв`язку з набуттям ним права власності на земельну ділянку, яка є предметом дійсного договору іпотеки.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Із змісту касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення вбачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосовування апеляційним судом норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність судового рішення.

Тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (пункт 45 рішення Європейського суду з прав людини від 23 жовтня 1996 року у справі «Леваж Престейшинз Сервісиз проти Франції», пункти 37, 38 рішення Європейського суду з прав людини від 19 грудня 1997 року у справі «Бруалла Гомесде ла Торре проти Іспанії»).

Згідно з частиною п`ятою статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження у випадку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, вирішує колегія суддів у складі трьох суддів.

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Юріної Аліни Романівни на постанову Херсонського апеляційного суду від 25 травня 2021 року в справі за позовом Відкритого акціонерного товариства «Морський транспортний банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «МТБ Банк», до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - ОСОБА_4 , про звернення стягнення на предмет іпотеки за заявою Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» про заміну сторони виконавчого провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В. А. Стрільчук В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко