Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" липня 2021 р. Справа № 608/25/21

Номер провадження2/608/164/2021

Чортківський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого суду судді Парфенюка В. І.

з участю секретаря Южди Л.С.

позивача ОСОБА_1 та його представника адвоката Теслі П.О.

представника відповідача Тиміцької С.М. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Чорткові справу цивільного судочинства за позовом ОСОБА_1 до Білобожницької сільської ради Чортківського району Тернопільської області, третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області про визнання права на земельну частку (пай),-

ВСТАНОВИВ:

В січні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Білобожницької сільської ради Чортківського району Тернопільської області, третьої особи відділу Держгеокадастру у Чортківському районі Тернопільської області про визнання права на земельну частку (пай).

В позовній заяві позивач вказав, що з 1962 року по 1999 роки був членом колгоспу «Прогрес» с. Джурин Чортківського району, згодом - ПАП « Джурин » с. Джурин Чортківського району Тернопільської області. Тому відповідно до чинного законодавства на час виникнення спірних правовідносин має право на земельну частку (пай) в землях згаданого КСП або за рахунок земель запасу чи резервного фонду органу місцевого самоврядування. Проте під час розпаювання земель колгоспу «Прогрес» с. Джурин ОСОБА_1 залишився поза розподілом земельної частки (паю) в землях цього селянського підприємства. Оскільки на час видачі Державного акта на право колективної власності на землю позивач залишався членом селянської спілки, якій була передана у колективну власність земля для ведення сільськогосподарського виробництва, тому згідно п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарських підприємствах і організаціям № 720/95 від 08.08.1995 року ОСОБА_1 набув право на земельну частку (пай), хоча помилково не включений до списку, що додається до Державного акта на право колективної власності на землю. Згідно роз`яснення, наданого у п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" невнесення до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу № 720/95 має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою, під час передачі землі у колективну власність. Восени 1995 року згідно Указу Президента України в господарстві складалися списки на паювання землі всім працюючим та пенсіонерам, зазначені списки друкувалися на друкарських машинках. Після складання списків були призначені загальні збори колгоспників, які відбулися в лютому 1996 року, на яких ОСОБА_1 не був присутній у зв`язку із хворобою. Односельчани повідомили йому, що на зборах його зачитували, і він був впевнений, що отримає пай, надалі доля цих списків невідома. Враховуючи вказані обставини, позивач просить поновити строк позовної давності для звернення до суду з вимогою про захист цивільного права на земельну частку (пай), ухвалити судове рішення, яким визнати за ним право на земельну частку (пай) розміром 2,05 га в умовних кадастрових гектарах у землях колишнього колгоспу « Прогрес » на території Джуринської сільської ради Чортківського району Тернопільської області або за рахунок земель запасу чи резервного фонду Джуринської сільської ради Чортківського району Тернопільської області.

В лютому від Білобожницької сільської ради Чортківського району надійшов відзив на позовну заяву, в якій відповідач зазначив, що при розпаюванні земель особа набувала право на земельний пай за наявності трьох умов в їх сукупності: - перебування в членах КСП на час паювання; - включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; - одержання КСП цього акта. У самій позовній заяві та у доданих до неї документах відсутні докази членства позивача у СГП «Джуринське», а зважаючи на нечіткість копії трудової книжки та враховуючи зміст позовної заяви, можна припустити наявність трудових відносин з колгоспом « Прогрес » та ПАП « Джурин ». Жодним документом не підтверджено членство позивача у КСП «Джуринське», а виходячи із тексту відповіді відділу у Чортківському районі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області від 30.12.2020 року № 29-19-0.35-246/115-20 на адвокатський запит, державний акт на право колективної власності на землю видавався саме СГП «Джуринське». Також критично можна оцінювати твердження позивача про вироблення ним встановленого мінімуму трудової участі в колгоспі «Прогрес», оскільки в більшості випадків при встановленому мінімумі трудоднів (або людиноднів) за рік, позивач в кращому випадку виробляв третю частину. Відповідач звертає увагу, що в матеріалах позову відсутні докази про те, що ПАП « Джурин » є правонаступником СГП «Джуринське», а у самій позовній заяві і у додатках до неї відсутні докази членства позивача у СГП «Джуринське» на час видачі Державного акту на право колективної власності на землю. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» підприємство вважається створеним і набуває права юридичної особи з дня його державної реєстрації. Як свідчить архівна копія Статуту сільськогосподарського підприємства «Джуринське» Чортківського району Тернопільської області, прийнятого загальними зборами колгоспу «Прогрес» 28.02.1997 року, днем державної реєстрації підприємства є 25 липня 1997 року. Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань датою запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи - сільськогосподарського підприємства «Джуринське» є 27.12.2004. Згідно інформації, яка є у вільному доступі в мережі Інтернет, дата заснування ПАП « Джурин » - 01 лютого 2000 року. Таким чином, КСП «Джуринське» утворено 28 лютого 1997 року та ліквідовано 27 грудня 2004 року, ПАП «Джурин» утворений 01 лютого 2000 року та діє по даний час. Отже, в принципі ПАП «Джурин» не міг бути правонаступником КСП «Джуринське» у період 2000-2004 року. Відсутня також інформація про правонаступництво ПАП «Джурин» прав і обов`язків СГП «Джуринське» після його припинення. За інформацією старости Джуринського старостинського округу ПАП «Джурин» не є правонаступником СГП «Джуринське». Тому також викликає сумнів і запис у трудовій книзі (копію якої надано старостою Джуринського старостинського округу, що залишилася із матеріалів позову ОСОБА_1 до Джуринської сільської ради у 2007 році) про звільнення позивача у 1999 році невідомо, з якої установи, який засвідчений печаткою ПАП «Джурин», що утворилося 01 лютого 2000 року. Білобожницька сільська рада вважає, що позивачем не обґрунтовано наявності в нього підстав для набуття права на земельний пай відповідно до Указу Президента України від 08 серпня 1995 № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», тому позову не визнає, просить у його задоволені відмовити.

Також відповідач в лютому 2021 року подав заяву про застосування строків позовної давності, оскільки станом на лютий 2007 року позивачу достеменно було відомо про результати загальних зборів пайовиків про виділення земельної частки (паю) в колгоспі «Прогрес», оскільки ОСОБА_1 вже звертався до суду з аналогічним позовом та відмовився від позову, у позовній заяві не навів поважних причин пропущення строку позовної давності.

В березні 2021 року представник позивача Тесля П. О. подав відповідь на відзив, в якій зазначив, що у відповіді, яка надана суду як доказ зазначено інформацію щодо КСП «Джуринське» на території Джуринської сільської ради, а не про ПАП « Джурин » (колишній колгосп «Прогрес»), у зв`язку з чим виникли розбіжності, які можливо усунути шляхом повторного звернення до третьої особи на надання уточненої інформації. Також просить провести заміну третьої особи на Головне управління Держгеокадастру в Тернопільській області.

Ухвалою Чортківського районного суду Тернопільської області від 3 березня 2021 року за клопотанням представника позивача проведено заміну третьої особи з відділу Держгеокадастру у Чортківському районі Тернопільської області на Головне управління Держгеокадастру в Тернопільській області.

В квітні 2021 року від третьої особи - Головного управління Держгеокадастру в Тернопільській області надійшли пояснення, в яких третя особа просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , посилаючись на наступне. Право власності на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів КСП до списків, доданих до державного акта на право колективної власності на землю, перевірки, уточнення і затвердження цих списків, а з моменту передачі власності на землю конкретному КСП, членом якого вони є. За наявною в Головному управлінні інформацією державний акт на право колективної власності на землю серії ТР № 95, виданий КСП «Джуринське» - 03.09.1998 року. Як вбачається із довідки виданої ПАП «Джурин» ОСОБА_1 при розпаюванні землі не був включений в списки пайовиків. Зі змісту позовної заяви та записів у трудовій книжці, ОСОБА_1 працював різноробочим у колгоспі «Прогрес» с. Джурин, а згодом ПАП «Джурин» упродовж 1962 -1966 рр., з 1968-1974 рр. та з 1992-1999 рр. Його посилання на те, що він являється членом КСП "Джуринське" на час видачі останньому державного акта на право колективної власності на землю, спростовується положеннями Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство». Зокрема, статтею 4 цього Закону встановлено, що підприємство діє на основі статуту, в якому вказується порядок вступу до підприємства і припинення членства в ньому, принципи формування спільної власності та права членів щодо неї та ін. Разом з тим, не наведено доказів (заяв про прийняття в члени, рішення загальних зборів підприємства тощо) на підтвердження членства у КСП "Джуринське", як цього вимагає Закон. Разом з цим трудова книжка (записи в ній) свідчить не про членство в колективному сільськогосподарському підприємстві, а про наявність трудових відносин з ним (лист Верховного Суду України від 29.10.2008 №19-3767/0/8-08). Відтак, трудові відносини таких осіб з колективами виникли на підставі трудового договору, а не членства в цьому колективі, тому вони не передбачають права на одержання у власність земельної частки (паю). Крім того, на час паювання земель сільськогосподарського призначення (в т.ч. на період видачі державного акту на право колективної власності на землю), позивач працював в КСП "Джуринське", отже не міг не знати про розпаювання земель КСП "Джуринське". Процедура паювання земель КСП передбачала видачу сертифікатів на земельну частку (пай), пізніше їх заміну на державні акти на право власності на земельну ділянку, що потребувало подання від власників земельних паїв заяв, інших необхідних документів. Багато рішень, пов`язаних із розпаюванням приймалось на загальних зборах членів КСП. Позивач вже звертався до суду, ухвалою Чортківського районного суду від 24 квітня 2007 року по справі № 2-304, позов ОСОБА_1 про визнання права на земельну ділянку частку (пай) та поновлення строку позовної давності залишено без розгляду на підставі його заяви. Таким чином, вважають, що позивач знав про порушення свого права ще до спливу строку позовної давності, поважні причини для поновлення строку відсутні.

Ухвалою Чортківського районного суду Тернопільської області від 3 червня 2021 року закрито провадження в справі та призначено справу до судового розгляду.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Тесля П. О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримують, просять задовольнити.

Представник відповідача Білобожницької сільської ради Чортківського району Тернопільської області - Тиміцька С. М. позов заперечує, просить відмовити у його задоволенні з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву.

Представник третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області в судове засідання не з`явився, у поясненнях третя особа просить розгляд справи проводити без участі представника.

Суд, вислухавши пояснення позивача та його позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази в справі, приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю з таких мотивів.

Судом встановлено, що згідно трудової книжки колгоспника № 864 ОСОБА_1 працював різноробочим у колгоспі «Прогрес» Джуринської сільради Чортківського району Тернопільської області, рік вступу в члени колгоспу - 1962. 28 грудня 1999 року звільнений за власним бажанням по ст. 38 КЗпП України.

В судовому засіданні було оглянуто вказану трудову книжку позивача і під час такого огляду встановлено, що записи в трудовій книжці виконано різними чорнилами і такі записи завірені печатками як колгоспу "Прогрес" так і приватного агропромислового підприємства "Джурин". Проте з матеріалів справи не вбачається, яке відношення має позивач до ПАП " Джурин ".

Відповідно до архівної довідки архівного відділу Чортківської районної державної адміністрації від 16.11.2020 року № 1357 в протоколі загальних зборів членів колгоспу «Прогрес» за 1995 рік відомості про членство в колгоспі «Прогрес» ОСОБА_1 перебування в списках пайовиків на виділення земельної ділянки частки (паю) в колгоспі «Прогрес» - відсутні.

Відповідно до довідки № 34, виданої ПАП «Джурин» ОСОБА_1 , вбачається, що при розпаюванні землі колишнього СГП «Джуринське» (теперішній ПАП « Джурин ») він не був включений в списки.

З відповіді на запит адвоката Теслі П. О. № 29-19-0.35-246/115-20 від 30.12.2020 року, наданої відділом у Чортківському районі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області, вбачається, що згідно Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) колишнього КСП «Джуринське» на території Джуринської сільської ради ОСОБА_1 сертифікат на право на земельну частку (пай) - не видавався. Грошова оцінка земельної частки (паю) колишнього КСП «Джуринське» на території Джуринської сільської ради становить 68 850,32 гривні. Площа земельної частки (паю) становить - 2,05 в умовних кадастрових гектарах.

Згідно Державного акта на право колективної власності серії ТР-95 вбачається, що колективному сільськогосподарському підприємству «Джуринське» с. Джурин Чортківського району передається у колективну власність 14 187 гектарів ріллі в межах згідно з планом. Землю передано у колективну власність для виробництва сільськогосподарської продукції відповідно до рішення сесії Джуринської сільської ради народних депутатів від 3 серпня 1995 року № 23.

Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною другою статті 14 Конституції України визначено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Частиною дев`ятою статті 5 ЗК України (у редакції від 22 червня 1993 року) передбачено, що кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу.

Згідно з вимогами частини першої статті 22 ЗК України (у редакції від 22 червня 1993 року) право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і документа, що посвідчує це право.

Пунктом 1 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства.

Відповідно до пункту 2 вищезазначеного Указу Президента України право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Згідно з вимогами статей 22,23 ЗК України (у редакції від 22 червня 1993 року) та зазначеного Указу особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: 1) перебування в членах КСП на час паювання; 2) включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; 3) одержання КСП цього акта.

Відповідно до п.п. 23, 24 Постанови Пленум Верховного суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» № 7 від 16.04.2004 року (із змінами та доповненнями внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року № 2), згідно зі статтею 25 ЗК при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров`я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю) за рішеннями органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, кожна з цих осіб має гарантоване право одержати безоплатно свою земельну частку(пай), виділену на місцевості. Член КСП, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває право на земельну частку( пай) з дня видачі цього акту.

Право власності на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів КСП до списків, доданих до державного акта на право колективної власності на землю, перевірки, уточнення і затвердження цих списків, а з моменту передачі власності на землю конкретному КСП, членом якого вони є.

Державний акт на право колективної власності на землю серії ТР № 95 колективному сільськогогосподарському підприємству «Джуринське» був виданий 03 вересня 1998 року.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 посилався на те, що з 1962 року по 1999 рік він був членом колгоспу «Прогрес», паювання земель якого відбулося саме в зазначений період, а тому вважав, що в нього виникло право на отримання у пайовому фонді колгоспу «Прогрес» права на земельну частку (пай).

Як вбачається із довідки виданої ПАП «Джурин» ОСОБА_1 при розпаюванні землі не був включений в списки пайовиків.

Проте посилання позивача на те, що він являвся членом КСП "Джуринське" на час видачі останньому Державного акта на право колективної власності на землю, спростовується положеннями Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство». Зокрема, статтею 4 цього Закону встановлено, що підприємство діє на основі статуту, в якому вказується порядок вступу до підприємства і припинення членства в ньому, принципи формування спільної власності та права членів щодо неї та інше.

Позивачем не надано докази на підтвердження членства у КСП "Джуринське", як цього вимагає Закон. Разом з цим трудова книжка (записи в ній) свідчить не про членство в колективному сільськогосподарському підприємстві, а про наявність трудових відносин з ним (лист Верховного Суду України від 29.10.2008 року №19-3767/0/8-08). Відтак, трудові відносини таких осіб з колективами виникли на підставі трудового договору, а не членства в цьому колективі, тому вони не передбачають права на одержання у власність земельної частки (паю).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

Щодо заяви відповідача про застосування строків позовної давності та позиції з цього ж питання третьої особи, то слід зазначити, що суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц).

Тому з врахуванням такої позиції заява Білобожницької сільської ради Чортківського району Тернопільської області про застосування позовної давності задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 5, 22, 23 Земельного кодексу України 1993 року, Указом Президента України від 08 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», ст.ст. 4, 5, 13, 76, 81, 89, 258, 259, 263, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд, --

ВИРІШИВ:

Відмовити в позові ОСОБА_1 до Білобожницької сільської ради Чортківського району Тернопільської області, третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області про визнання права на земельну частку (пай).

Процесуальні витрати в справі покласти на сторони в тих розмірах, що вони фактично понесли.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Тернопільського апеляційного суду через Чортківський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання повного судового рішення - 10 липня 2021 року.

Суддя: В. І. Парфенюк