Справа № 219/2042/20
Провадження № 2/219/185/2021
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

01 березня 2021 року м. Бахмут Донецької області

Артемівський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Шевченко Л.В.,

за участі секретаря судового засідання Брагіної М.В.,

позивача ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бахмут в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання батьківства та стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

04.03.2020 позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом до ОСОБА_3 про визнання батьківства та стягнення аліментів. В обґрунтування позову вказує, що вона 03.09.2014 року познайомилась з відповідачем ОСОБА_3 . В січні 2015 року вона познайомила його зі своєю родиною. В березні 2015 року вони стали проживати сумісно однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 , Влітку 2015 року її старший брат виїхав з міста Бахмут і працевлаштувався на постійну роботу у м. Києві. У м. Бахмут у брата залишилась двокімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_2 , і він запропонував їм вселитися в неї. В серпні 2015 року вона, відповідач та її неповнолітній син від першого шлюбу - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вселились у зазначену квартиру. Вона проживала з відповідачем - ОСОБА_3 однією сім`єю без державної реєстрації шлюбу з березня 2015 року по 26 квітня 2017 року. 12 квітня 2017 року вона зрозуміла що завагітніла. 26 квітня 2017 року лікарем було підтверджено цю обставину. Коли вона повідомила про це відповідачу, він відповів, що в його майбутніх планах немає ні її, ні дитини. З цього моменту їх стосунки припинились повністю. З березня 2015 року по 26 квітня 2017 року вони з відповідачем вели спільне господарство, мали спільний побут. За рахунок спільного бюджету проводили спільно витрати: придбавали для сім`ї продукти харчування, предмети побуту, оплачували комунальні послуги за квартиру, в якій мешкали. Відповідач завжди турбувався про неї, неодноразово зустрічав її з роботи, обов`язково вітав її подарунками з днем народження та іншими святами. Вона вважала себе фактичною дружиною відповідача, бо вони взаємно піклувались один про одного, мали взаємні права і обов`язки, притаманні подружжю. Відповідач ставився до її неповнолітнього сина від першого шлюбу ОСОБА_5 , як турботливий вітчим до пасинка. Нерідко допомагав йому виконувати шкільні завдання, влітку вони разом їздили купатися. Факт сумісного проживання зі нею однією сім`єю відповідач не приховував і від своїх батьків. Відповідач охоче спілкувався з її батьками, братами, тіткою, бабусею. Приймав участь у якості члена родини у всіх сімейних святах та турботах. Допомагав бабусі копати город, збирати та обробляти врожай. У її родичів відповідач залишив по собі добре враження.

ІНФОРМАЦІЯ_2 вона народила сина - ОСОБА_6 . Відповідач є батьком ОСОБА_6 , проте з пологового будинку її з сином не забирав і відмовився подати в орган реєстрації актів цивільного стану заяву реєстрацію батьківства, тому запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень проведений у порядку, передбаченому статтею 135 Сімейного кодексу України, а саме за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записано за її вказівкою - ОСОБА_7 .

Відповідач не визнає свого батьківства відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , і жодної матеріальної допомоги на його утримання їй не надає.

Також зазначає, що вона є особою з інвалідністю, інвалідність встановлена на строк до 01 серпня 2021 року. Розмір пенсі інвалідності становить 2 000 грн. щомісячно. Також вона має статус одинокої матері. Наразі вона не працює, бо перебуває у відпустці по догляду за малолітнім ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 19.02.2018 року по 27.11.2020 року до досягнення дитиною трирічного віку. В теперішній час на її утриманні знаходяться двоє дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . На утримання старшого сина позивачці призначена державна допомога малозабезпеченим сім`ям, яка з грудня 2019 року дорівнює сумі 2 933,88 грн. Отже, на дату подання позову встановлений державою розмір сукупного прожиткового мінімуму на її та двох її синів дорівнює сумі 5 635 грн. Утримувати дітей їй допомагають її батьки-пенсіонери, які позбавляють себе всього необхідного: ліків, харчів, заради онуків. На підставі викладеного просить суд визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , батьком ОСОБА_7 , народженого ІНФОРМАЦІЯ_2 громадянкою ОСОБА_1 . Також, стягувати щомісячно з відповідача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на користь позивачки ОСОБА_1 , на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку, але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку встановленого законом, починаючи з дня подання позовної заяви до суду та до досягнення дитиною 18 років. Також, стягувати щомісячно з відповідача на її користь аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого законом для осіб, які втратили працездатність, починаючи з дня подання позовної заяви по 27 листопада 2020 р. - дати досягнення дитиною ОСОБА_8 трьох років.

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 24.03.2020 по вказаній справі відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 09.07.2020 задоволено клопотання позивача ОСОБА_1 про призначення судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи. Ухвалою закрито підготовче провадження у справі. Призначено справу до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. Призначено по справі судово-медичну молекулярно-генетичну експертизу, проведення якої доручити експертам Комунального закладу «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи Дніпропетровської обласної ради». На час проведення експертизи провадження у справі зупинити. Також ухвалою суду зобов`язано відповідача надати письмові докази про його майновий стан, а саме: відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за 2019 рік та січень - лютий 2020 року з Бахмутської ДПІ Бахмутського управління ДПС в Донецькій області; витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (ЦНАП Бахмутської міської ради); витяг з Єдиного державного реєстру транспортних засобів з ТСЦ МВС № 1442. Викликати для допиту як свідків сторони позивача: ОСОБА_9 та ОСОБА_4 .

Ухвала суду про проведення експертизи від 09.07.2020 була надіслана сторонам у справі - відповідачу (а.с.63-64). Згодом, двічі відповідачу було надіслано клопотання експерта від 27.07.2020 року та від 11.08.2020 року про забезпечення явки сторін та дитини до експертної установи для відбору зразків, в якому було зазначено коли з`явитись у відділення судово-медичної експертизи генетики КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР» (а.с.71, 75).

У зв`язку з тим, що клопотання експерта не було виконане, так як відповідач не з`явився для відібрання біологічних зразків двічі, 21.09.2020 року експертом було повернуто ухвалу Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 09.07.2020 року без виконання (а.с.82).

23.09.2020 року ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області провадження у справі поновлено. Справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду. Викликати для допиту як свідків сторони позивача, а саме: ОСОБА_9 та ОСОБА_4 .

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні наполягала на задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в судові засідання, призначені на 15.05.2020, 16.06.2020, 09.07.2020, 23.09.2020 не з`являвся, хоча повідомлявся належним чином рекомендованими листами на адресу, зазначену в позові: АДРЕСА_1 . Повістки та ухвали поверталися з позначкою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою» та «за закінченням терміну зберігання» (арк. с. 52, 67, 73, 79, 80).

Після отримання повідомлення з експертної установи від 23.07.2020 № 697 про необхідність забезпечення явки сторін для проведення експертизи, секретар судового засідання зателефонувала на телефон НОМЕР_1 , який зазначений як телефон відповідача ОСОБА_3 , у відповідь особою було повідомлено, що він не є відповідачем у справі (арк.с.71). Однак, після того, як суд направив повістку на адресу місця роботи відповідача про розгляд справи та проведення судового засідання, в яке відповідачу необхідно з`явитися 15.01.2021, останній прибув в судове засідання, отримав позов та документи в його обґрунтування, подав суду заяву з проханням ознайомитися з матеріалами справи, у якій вказав той же номер телефону - НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову, тому що не вважає себе батьком дитини, проти проведення експертизи також заперечував і повідомив суду, що не бажає здавати свій біологічний матеріал, бо не вбачає в цьому сенсу. Також вказував на те, що не може відлучатися з міста навіть на 8-9 годин, оскільки в нього хвора матір і її не можна залишати саму. Після того, як позивач та її представник запропонували відповідачу послуги у надання транспорту, його оплати, відвезти його у місто Дніпро та привезти додому після проведення експертизи, він все одно відмовився від цих послуг та участі у проведенні експертизі з тих же мотивів.

18.02.2021 до суду надійшло клопотання (вх. № 5578), у якому представник позивача ОСОБА_2 зазначила, що матеріали справи не містять медичного висновку про те, що матір відповідача потребує постійного стороннього догляду. Окрім того, нею направлений адвокатський запит до ПрАТ «Артвайнері» за місцем роботи відповідача з проханням надати інформацію щодо графіку та режиму роботи ОСОБА_3 та повідомити чи перебував останній у період з 01.08.2020 на листку непрацездатності у зв`язку з необхідністю догляду за хворим членом сім`ї. Просила приєднати до матеріалів справи оригінал листа відповіді ПрАТ «Артвайнері» від 11.02.2021 № 340/237 та у разі згоди ОСОБА_3 на проведення експертизи, призначити її проведення втретє, доручивши її проведення експертам КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР» (арк.с.174-175).

Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, позивача, представника позивача, відповідача, допитавши свідків, приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно із ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється у порядку іншого судочинства.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка є позивачкою по справі, ІНФОРМАЦІЯ_2 народила дитину - сина ОСОБА_7 .

Реєстрація народження дитини була проведена у Краматорському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, про що зроблено актовий запис № 1746 від 29.11.2017 року. На час реєстрації народження дитини ОСОБА_7 відомості про батька дитини були записані зі слів матері відповідно до ст.135 СК України (а.с.18).

Згідно з свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданого 29.11.2017 року Краматорським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, батьком ОСОБА_7 є ОСОБА_10 , матір`ю - ОСОБА_1 (а.с.17).

Позивач ОСОБА_1 , згідно з довідкою, виданою 18.02.2020 року ОСББ «Горького, 41», зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , разом з нею за вказаною адресою зареєстровані: ОСОБА_11 - мати, ОСОБА_12 - батько, ОСОБА_9 - брат, ОСОБА_4 - син, ОСОБА_7 - син (а.с.21).

Також, згідно з довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ № 053890, ОСОБА_1 є інвалідом третьої групи, загальне захворювання, знаходиться на обліку в Управління ПФУ Бахмутське об`єднане управління ПФУ і отримує пенсію по інвалідності в розмірі 2 000 грн (а.с.22-23, 24). В теперішній час перебуває у соціальній відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (а.с.26). Також, ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради та отримує тимчасову допомогу дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, допомогу при народженні дитини, допомогу одиноким матерям, допомогу малозабезпеченим сім`ям на дітей ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.27-30).

В судовому засіданні було встановлено, що позивач та відповідач протягом тривалого часу з вересня 2014 року по квітень 2017 року підтримували близькі стосунки.

Позивачка зазначає, що біологічним батьком її сина є ОСОБА_3 - відповідач по справі, з яким вона мала близькі стосунки, вони спільно проживали, відповідач спілкувався з її батьками, позивачка відвідувала родину відповідача, зазначила в позові, що на підтвердження вказаного факту надати спільні фото не має можливості, оскільки вона їх знищила коли відповідач її покинув, а також мала намір підтвердити батьківство відповідача судово-медичною молекулярно-генетичною експертизою.

Надаючи правову оцінку встановленим фактам, суд зазначає наступне.

Походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. (ч. 1 ст. 126 СК України).

Згідно з ч.1 ст.128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Згідно з ч.3 ст.128 СК України, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Частиною 4 ст. 128 СК України передбачено, що позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

При розгляді спору щодо визнання батьківства суд має виходити зі змісту ч. 2 ст. 128 СК України, відповідно до якої підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Частиною першою статті 135 СК України передбачено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них.

Доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Батьківство може бути визнано як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини.

Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства.

При вирішенні спору про визнання батьківства суд приділяє особливу увагу інтересам дитини, не ігноруючи при цьому інтереси ймовірного біологічного батька.

Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі ст.128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч. 1 ст. 135 СК України). Пунктом 9 вказаної постанови визначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них.

Надані матеріали справи свідчать про те, що сторони у зареєстрованому шлюбі не перебували. Прізвище дитини вказано в актовому записі та свідоцтві про народження зі слів матері.

За приписами статей 12, 81, 89 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 статті 81 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Згідно зі статтею 109 ЦПК України в разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити в його визнанні.

Застосовуючи таку процесуальну санкцію, як частина перша статті 109 ЦПК України, суд повинен не лише посилатися на норму права, а й навести мотиви ухилення відповідача у справі від участі в судово-медичній експертизі.

Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 273/1542/16-ц, провадження № 61-15171св18.

Висновки експертизи, у тому числі, судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням того, що жоден доказ не має для суду наперед установленого значення. Він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення, у разі коли ухилення сторони у справі зазначеної категорії від участі в експертизі або від подання необхідних матеріалів, документів тощо унеможливлює її проведення, суд може визнати факт, для з`ясування якого її було призначено, або відмовити в його визнанні (залежно від того, хто зі сторін ухиляється, а також яке значення має для них ця експертиза).

Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року).

Тест ДНК (судово-медична (молекулярно-генетична) експертиза) станом на сьогодні це єдиний метод точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини. Доказова цінність такого тесту переважає будь-який інший доказ на підтвердження або оспорення кровного споріднення та має вирішальне значення у вирішенні спору цієї категорії справ.

Зазначений висновок викладений у постанові КЦС у складі Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 592/4443/17.

Відповідно до статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод під час розгляду скарги про встановлення батьківства суди мають приділяти особливу увагу інтересам конкретної дитини («Jevremovic v. Serbia», заява № 3150/05, пункт 109, рішення ЄСПЛ від 17 травня 2007 року).

Враховуючи обставини справи, чутливість правовідносин, в яких виник спір, встановлення факту кровного споріднення між батьком і дитиною не може вважатися об`єктивним за відсутності висновку судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи.

За клопотанням позивача ухвалою суду від 09.07.2020 року була призначена судово-медична молекулярно-генетична експертиза, на розгляд якої було поставлене питання чи може бути громадянин ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , батьком дитини - ОСОБА_14 , народженої ІНФОРМАЦІЯ_9 громадянкою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . Проведення експертизи було доручено експертам Комунального закладу «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи Дніпропетровської обласної ради», на час проведення експертизи провадження у справі було зупинено.

Суд приймав заходи щодо своєчасного сповіщення відповідача про час та місце проведення експертизи (арк. с. 71, 75).

Згідно з повідомленням судового експерта від 09.09.2020 року № 824 (а.с.82) ухвалу Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 09.07.2020 року про призначення судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи щодо встановлення батьківства громадянина ОСОБА_3 у відношення дитини ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , народженого громадянкою ОСОБА_1 , повернуто без виконання, в зв`язку з неявкою громадянина ОСОБА_3 10.08.2020 року та 07.09.2020 року на експертизу.

В судовому засіданні 29.01.2021 ОСОБА_3 повідомив суду, що пішов від ОСОБА_15 в червні 2016 року, пізніше поїхав до Російської Федерації на тиждень чи два, до ОСОБА_16 , повернувся в Україну в серпні 2016 року, проживав у матері. Вказував, що в кінці березня 2017 року купив велосипед. Тобто на ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , він з нею не жив разом. Відповідач заявив, що не довіряє показанням свідків, просив долучити до матеріалів справи квитанції оплати послуг інтернету АРТНЕТ, скрін з переписки від 31.03.2017 про придбання велосипеду, його вартість - 4000 грн., що він його ставить в квартирі та вважає, що це є доказом того, що він не є батьком дитини и що він не проживав разом з ОСОБА_18 (арк. 147-156).

Після ознайомлення з технічними записами судового процесу, ОСОБА_19 просив викликати в судове засідання в якості свідків ОСОБА_20 та ОСОБА_21 .

Допитаний в присутності матері в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 , син позивачки, повідомив, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_11 , в нього є брат, якому 2 роки. Наприкінці 2014 року у матері з`явився хлопець, він надіявся, що у матері з ним все буде добре. До того як народився його брат, вони жили всі разом: ОСОБА_22 , мати та він. У ОСОБА_23 була своя квартира, він добре до нього ставився та займався з ним як з сином. Потім, коли брат матері в 2015 році виїхав до Києва, він запропонував їм жити в його квартирі. Він думав, що коли ОСОБА_22 дізнається, що у матері буде дитина, в них налагодяться стосунки. Але, в кінці 2017 року у матері та ОСОБА_24 зіпсувалися стосунки і матір йому повідомила, що вони розійшлися.

Допитаний в судовому засіданні рідний брат позивачки ОСОБА_9 дав показання про те, що ОСОБА_22 працював на заводі шампанських вин в Бахмуті, він допомагав їм переїжджати на його квартиру. ОСОБА_25 був на усіх їх сімейних святах, приймав в них активну участь, робили разом покупки на ринках, в магазинах купували побутову техніку. Вважав, що у сестри з ОСОБА_22 була повноцінна сім`я, до ОСОБА_5 він проявляв батьківські якості. 27 квітня 2017 року зібралися, а ОСОБА_25 немає. ОСОБА_26 , сестра, повідомила, що вагітна і що в плані ОСОБА_22 дитина не входила. Після того, як ОСОБА_26 та ОСОБА_25 розлучилися, він декілька разів бачився з ОСОБА_25 , але той уникав розмови. Йому відомо, що матір ОСОБА_25 спочатку намагалася побачитися з дитиною, але ОСОБА_26 не хотіла цього.

Свідок ОСОБА_27 показала суду, що ОСОБА_22 , ОСОБА_28 та ОСОБА_29 , її син, проживали разом, все було благополучно, а коли ОСОБА_26 завагітніла, вони розлучилися, Вона здивувалася, що ОСОБА_25 виховував ОСОБА_30 як свою дитину, а тут кинув свою. ОСОБА_25 працював на заводі шампанських він, вони святкували разом всі свята. ОСОБА_26 повідомила йому, що вагітна від нього.

Свідок ОСОБА_20 , яка є матір`ю відповідача, повідомила суду, що влітку 2016 року син переїхав жити до неї, в серпні 2016 року на тиждень їздив до родичів у місто Вороніж. Чому вона так запам`ятала, тому що та народилася онучка. За комунальні послуги та інтернет платила вона. Пізніше в 2016 році він переїхав до себе в квартиру на АДРЕСА_1 . В листопаді 2017 року вона хотіла подивитися на дитину, телефонувала ОСОБА_26 , але вона трубку не брала, хотіла, щоб старший син ОСОБА_26 приїхав забрав подарунки, але він не приїхав. Вона повністю на його боці, бо він її син. Навідується до неї він часто з грудня 2020 року, з того моменту як вона напилася пігулок: приїжджає зранку та ввечері: перед роботою та після роботи. Наразі син одружений офіційно, з липня 2020 року, невістка також навідується.

Свідок ОСОБА_31 повідомила суду, що з кінця 2015 року по жовтень 2016 року вона орендувала квартиру в ОСОБА_25 за адресою: по АДРЕСА_4 та коли їй запропонували з`їхати з квартири, то для неї це було несподівано.

Надані суду відомості з переписки « ОСОБА_25 » з « ОСОБА_32 » та показання його матері дійсно підтверджують факт його перебування в серпні 2016 року у м. Вороніж Російської Федерації, однак жодним чином не спростовують факту, що в той період і до квітня 2017 року він не проживав з ОСОБА_33 . Квитанції про оплату, здійснені матір`ю відповідача в червні, серпні, вересні, жовтні 2016 року за користування інтернетом за адресою: АДРЕСА_5 також не можуть слугувати доказом що між позивачем та відповідачем не було інтимних стосунків, а крім того, дитина народилася в листопаді 2017 року, а тому зачаття мало бути приблизно в кінці лютого 2017 року. В цьому ж судовому засіданні та 01.03.2020 суд запропонував відповідачу пройти експертизу ДНК, однак відповідач відмовився від її проведення та вказував, що не може покинути місто ні на день, оскільки в нього хвора матір, вона у важкому психічному стані, її не можна залишати одну. Просив долучити до матеріалів справи виписки з історії хвороби та лист.

Листом від 11.02.2021 № 340/237 начальник відділу кадрів ПрАТ «Вайнері» ОСОБА_34 на адвокатський запит ОСОБА_2 надала інформацію, що ОСОБА_3 , інженер з ремонту та обслуговування апаратури та пристроїв зв`язку відділу інформаційних технологій та інформаційної безпеки, працює з повним робочим днем при 40-годинному робочому тижні з графіком роботи з понеділка по четвер з 08 години 30 хвилин по 17 годин 30 хвилин, в п`ятницю з 08 годин 30 хвилин по 16 годин 05 хвилин. З 01.08.2020 року по 11.02.2021 на листі непрацездатності не перебував (арк.с.176).

В судовому засіданні 22.02.2021 відповідач на запитання головуючого суді «Чи можливо кого-небудь запросити, щоб побув з його матір`ю та приглянув за нею?», відповідач повідомив, що нікого немає. Втім, в судовому засіданні свідок ОСОБА_20 , яка є матір`ю відповідача, повідомила, що вона з невісткою у дружніх стосунках і якщо сину необхідно виїхати на пару днів для проведення експертизи, то на її думку, невістка зможе за нею приглянути.

У справах про встановлення батьківства (материнства), згідно з діючим законодавством України, жоден вид експертизи не може бути примусово здійснений і кожний громадянин має право на відмову від проведення такої експертизи.

Згідно частини четвертої, пунктів 3-5 частини п`ятої статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

У частині першій статті 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

В судовому засіданні 01.03.2021 суд знову запропонував відповідачу прийняти участь у проведенні експертизи ДНК та роз`яснив наслідки ухилення від її проведення. Однак, відповідач відмовився від призначення та проведення експертизи.

Суд розцінює відмову відповідача від відібрання біологічних матеріалів для проведення судово-генетичної експертизи його небажання отримати точні висновки щодо походження дитини, спростувати доводи позивача про його батьківство щодо дитини.

Вказані дії та бездіяльність відповідача, що призвели до неможливості проведення експертизи, надають суду можливість визнати факт, який відповідачем заперечується, та встановити, з урахуванням інших доказів, походження дитини від відповідача.

Судово-медична молекулярно-генетична експертиза у цій справі не проведена, проте, встановлено з підтвердженням належними і допустимими доказами, що до народження дитини позивачка перебувала з відповідачем у близьких стосунках, спільно проживали, відповідач спілкувався з батьками позивача, а також батькам відповідача було відомо про факт їх сумісного проживання.

Відповідач відзиву на позов не надав, належних і допустимих доказів на спростування позовних вимог не навів, від проведення судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи ухилився, повідомивши, що не може залишати хвору матір ні на день, при цьому не надавши доказів, що матір потребує його догляду, також ризикувати своїм здоров`ям їдучи до м. Дніпро та у зворотньому напрямку за 8 годин, що йому пропонували позивач та її представник, не бажає, може розцінюватися судом як визнання факту батьківства відповідачем.

З огляду на наведене вище, судом не встановлено поважних причин, які б перешкоджали відповідачу з`явитися до експертної установи для відбору зразків крові або слини, що підтверджує факт ухилення відповідача від прийняття участі в призначеній судово-медичній молекулярно-генетичній експертизі, внаслідок чого проведення призначеної судом експертизи не відбулося і ці обставини позбавили позивачку по справі надати суду докази з приводу наявності кровної спорідненості між відповідачем ОСОБА_3 та малолітньою дитиною ОСОБА_8 , а тому необхідно застосувати наслідки, передбачені частиною першою статті 109 ЦПК України, та визнати ОСОБА_3 біологічним батьком ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Саме для з`ясування такого факту і було призначено експертизу, від проходження якої відповідач ОСОБА_3 ухилився.

Таким чином, виходячи з наданих позивачкою та перевірених в судовому засіданні доказів, та враховуючи існування між сторонами фактичних шлюбних відносин, що збігається у часі з періодом зачаття дитини, а також визнавши факт, що ОСОБА_3 , є батьком ОСОБА_14 , для з`ясування якого була призначена експертиза від участі в якій відповідач ухилився, суд приходить до висновку про можливість задоволення пред`явлених позовних вимог в частині визнання батьківства.

Пунктами 2.13, 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 встановлено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

Відповідно до ст. 134 СК України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

Враховуючи обов`язок органу державної реєстрації актів цивільного стану самостійно вносити відповідні зміни до актового запису про народження і видати нове свідоцтво про народження дитини за наявності рішення суду про визнання батьківства, суд вважає зайвим визначати зазначені обов`язки у рішенні суду, оскільки вони є похідними.

Позивач не звертався до суду з приводу внесення змін до актового запису про народження, а тому має звернутися до органу реєстрації з рішенням суду після набранням ним законної сили.

Щодо наявності підстав для задоволення позову в частині вимог стягнення аліментів на утримання дитини та позивача, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.3 Конвенції ООН про права дитини (Конвенції), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно з вимогами ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо утримання дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Суд встановив, що ОСОБА_35 проживає з ОСОБА_8 та ОСОБА_4 за адресою : АДРЕСА_3 (арк. с.21), отримує пенсію по інвалідності (арк.с.24), перебувала у відпустці по догляду за дитиною в період з 19.02.2018 по 27.11.2020 (арк.с.26), отримувала допомогу на дитину як одинока матіер з 01.08.2018 по ІНФОРМАЦІЯ_12 (арк.с.27).

Оскільки, в судовому засіданні знайшов своє підтвердження той факт, що відповідач ОСОБА_3 батьком малолітнього ОСОБА_14 , а також встановлено те, що сторони проживають окремо, дитина проживає з матір`ю, перебуває на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, суд вважає такою, що підлягає задоволення також вимога позивачки про стягнення аліментів, виходячи з наступного.

Згідно ст.179 Сімейного Кодексу України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення в суд з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає.

Згідно ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ч.1 ст.183 Сімейного кодексу України - частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дітей; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Враховуючи встановлений судом факт батьківства відповідача та виходячи з того, що сторони повинні забезпечити дитині належний рівень життя, необхідний і достатній для її нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, суд прийшов правомірного висновку про необхідність стягнення із відповідача аліментів на утримання ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Вирішуючи питання про розмір аліментів на утримання дитини, враховуючи, що платник аліментів має добрий стан здоров`я, не має інших утриманців, може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, оскільки в період з 01.01.2019 по 31.03.2020 він отримав 150851,61 грн., утримано податків 27153,27 грн. (дані обставини в ході розгляду справи відповідачем не заперечувалися) суд першої інстанції вірно визначив розмір аліментів в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно із ст.ст. 128, 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Позовна вимога про стягнення аліментів є похідною від встановлення факту батьківства.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання до досягнення дитиною трьох років.

На підставі ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Згідно з ч.ч.2-4 ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ст.80 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. У цьому випадку аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви (ч.1 ст.79 Сімейного кодексу України).

Із наведених доказів вбачається, що сторони проживають окремо, суд враховує матеріальне становище позивачки, яка виховує і утримує дитину самостійно, є інвалідом третьої групи. Відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, проте має можливість утримувати дитину, так як працездатний, аліменти на утримання інших дітей не виплачує, інших обставин, які могли би вплинути на визначення аліментів в іншій частці від заробітку (доходу), аніж просить в своєму позові позивач. А тому позивач довела своє право на стягнення аліментів з відповідача на утримання їх дитини та її до досягнення дитиною трирічного віку.

Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, тому на підставі ст. 141 ЦПК України ці витрати підлягають стягненню з відповідача у розмірі 1 681 грн. 60 коп. на користь держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 273, 354, 430 ЦПК України, ст.ст. 80, 84, 128, 134, 179-183, 191 Сімейного кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_15 до ОСОБА_3 про визнання батьківства та стягнення аліментів - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , батьком дитини - ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , на користь ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04.03.2020 і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_13 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , на користь ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення сином ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , трирічного віку, а саме за період з 04.03.2020 по 27.11.2020.

Допустити негайне виконання рішення у справі в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 1 681 /одна тисяча шістсот вісімдесят одна/ грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Донецького апеляційного через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення ухвалено в судовому засіданні 01 березня 2021 року. Вступну та резолютивну частини рішення оголошено 01 березня 2021 року. Повний текст рішення складено та підписано суддею 09 березня 2021 року.

Сторони по справі:

Позивач: ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя Л.В. Шевченко

09.03.2021