Провадження № 2/761/4546/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2021 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді: Савицького О.А.,

при секретарі: Горюк В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

31.08.2020 р. ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, в якому просила: визнати спільною сумісною власністю подружжя квартиру АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/3 частини квартири АДРЕСА_2 ; визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 ; здійснити поділ квартири АДРЕСА_2 та квартири АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилалася на те, що під час шлюбу було набуто наступне майно: квартира АДРЕСА_2 , яка має загальну площу 157,50 кв.м.; квартира АДРЕСА_1 , яка має загальну площу 98,20 кв.м. Позивачка зазначила, що з нею залишилися проживати двоє неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а відповідач не сплачує аліменти та не турбується про їх розвиток. За час перебування в шлюбі сторонами було придбане вищезазначене спірне майно. Оскільки в досудовому порядку вирішити спір не вбачається можливим, позивачка звернулася до суду з вказаним позовом і просить суд здійснити поділ майна.

Ухвалою від 02.09.2020 р. позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя була передана на розгляд до Дніпровського районного суду м. Києва.

Відповідач, від імені якого діяв адвокат Простибоженко О.С., оскаржив ухвалу від 02.09.2020 р. до Київського апеляційного суду, надавши звіти про оцінку вищезазначених квартир, з яких вбачається, що ринкова вартість квартири АДРЕСА_2 , становить 7 250 556,58 грн., а ринкова вартість квартири АДРЕСА_1 , становить 2 117 466,96 грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 22.10.2020 р. апеляційна скарга Простибоженка О.С. , діючого в інтересах ОСОБА_2 , була задоволена, ухвала Шевченківського районного суду м.Києва від 02.09.2020 р. скасована, справа направлена до того ж суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою від 14.12.2020 р. відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку загального позовного провадження.

11.01.2021 р. відповідачем, від імені якого діяв адвокат Простибоженко О.С., була подана зустрічна позовна заява, в якій відповідач просив: поділити квартиру АДРЕСА_1 між колишнім подружжя, визнавши за кожним з них право власності на 1/2 частини вказаної квартири; визнати об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 права вимоги щодо повернення суми позики за договором позики, укладеним 25.08.2005 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Біляєвим В.О., визнавши за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частини права вимоги за вказаним договором позики від 25.08.2005р.; визнати об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зобов`язання (майновий обов`язок) щодо повернення грошових коштів за договором позики, укладеним 20.04.2014 між ОСОБА_2 та ОСОБА_7 .

Ухвалою суду від 11.01.2021 р. клопотання представника відповідача про прийняття до спільного розгляду з первісним позовом зустрічного позову було задоволено, зустрічний позов ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя був прийнятий до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 11.01.2021 р. заява позивача про забезпечення позову була задоволена, був накладений арешт на квартиру АДРЕСА_1 , був накладений арешт на квартиру АДРЕСА_2 , а також було заборонено державним реєстраторам, нотаріусам та органам, що здійснюють державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо вищезазначених квартир.

22.01.2021 р. до суду надійшов відзив представника позивача на зустрічну позовну заяву. У відзиві представник позивача посилався на те, що з ОСОБА_1 залишилися проживати дві неповнолітні дитини. У зв`язку з цим, представник позивача просив суд відступити від перзумпції рівності часток, визнавши за ОСОБА_1 право власності на 2/3 квартири АДРЕСА_1 , та на 2/3 квартири АДРЕСА_2 .

08.02.2021 р. від представника відповідача до суду надійшла відповідь на відзив представника позивача на зустрічну позовну заяву.

22.02.2021 р. від представника відповідача - Простибоженка О.С. до суду надійшла заява про зміну предмету позову, згідно якої відповідач з урахуванням уточнених зустрічних позовних вимог просив: поділити квартиру АДРЕСА_1 між колишнім подружжя, визнавши за кожним з них право власності на 1/2 частини вказаної квартири; визнати об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 права вимоги щодо повернення суми позики за договором позики, укладеним 25.08.2005 між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Біляєвим В.О., визнавши за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частини права вимоги за вказаним договором позики від 25.08.2005; визнати об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зобов`язання (майновий обов`язок) щодо повернення грошових коштів за договором позики, укладеним 20.04.2014 між ОСОБА_2 та ОСОБА_7 ; визнати об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 грошові кошти на поточних рахунках НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , відкритих на ім`я ОСОБА_1 в АТ «Райффайзен Банк Аваль»; стягнути з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 , грошові кошти в розмірі 1 257,56 доларів США, що є 1/2 частини грошових коштів на поточних рахунках НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , відкритих на ім`я ОСОБА_1 в АТ «Райффайзен Банк Аваль».

Ухвалою суду від 22.02.2021 р. прийнято до розгляду представника ОСОБА_2 про зміну предмета позову від 22.02.2021 р.

17.03.2021 р. до суду надійшов відзив представника ОСОБА_2 на позовну заяву про поділ спільного майна подружжя. У відзиві представник ОСОБА_2 посилався на те, що квартира АДРЕСА_2 , належить сторонам на праві спільної часткової власності, а сам факт проживання дітей з матір`ю не є підставою для відступу від перзумпції рівності часток.

08.04.2021 р. до суду надійшла заява про залишення позову без розгляду, в якій представник відповідача просив суд залишити без розгляду зустрічний позов в частині вимог щодо: визнання об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 права вимоги щодо повернення суми позики за договором позики, укладеним 25.08.2005 між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Біляєвим В.О., визнавши за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частини права вимоги за вказаним договором позики від 25.08.2005; визнання об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зобов`язання (майновий обов`язок) щодо повернення грошових коштів за договором позики, укладеним 20.04.2014 між ОСОБА_2 та ОСОБА_7 .

Представник ОСОБА_2 у вищезазначеній заяві просив суд розглядати зустрічну позовну заяву по суті в частині таких позовних вимог: щодо поділу квартиру АДРЕСА_1 між колишнім подружжя, визнавши за кожним з них право власності на 1/2 частини вказаної квартири; щодо визнання об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 грошових коштів на поточних рахунках НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , відкритих на ім`я ОСОБА_1 в АТ «Райффайзен Банк Аваль»; щодо стягнення з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 грошових коштів в розмірі 1 257,56 доларів США, що є 1/2 частини грошових коштів на поточних рахунках НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , відкритих на ім`я ОСОБА_1 в АТ «Райффайзен Банк Аваль».

Ухвалою суду від 08.04.2021 р. зустрічний позов був залишений без розгляду в частині вимог про визнання правом спільної сумісної власності подружжя право щодо повернення грошових коштів за договором позики від 25.08.2005 та визнання права власності на 1/2 частину цих коштів, а також про визнання правом спільної сумісної власності подружжя зобов`язання щодо повернення грошових коштів за договором позики від 20.04.2014 р.

Ухвалою суду від 08.04.2021 р. закрито підготовче провадження та призначено справа до судового розгляду по суті.

Представник ОСОБА_1 в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх у повному обсязі.

Представник ОСОБА_2 в судовому засіданні щодо задоволення первісного позову заперечив, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог, а також просив задовольнити в повному обсязі зустрічний позов.

Вислухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає, що первісний позов підлягає частковому задоволенню, а зустрічний позов підлягає задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 23.03.2001 р. по 21.10.2020 р.

Відовідно до свідоцтв про народження серія НОМЕР_3 , серія НОМЕР_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у подружжя народилися діти - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Звертвючись з позовом про поділ майна подружжя ОСОБА_1 , як на задоволення своїх вимог, заначає, що оскільки з нею залишились проживати їх дві малолітні дитини, а також ОСОБА_2 не сплачує аліменти на їх утримання, тому просить суд відійти від призумції рівності частко та збільшити на її користь частку в квартирі АДРЕСА_2 , та квартирі №26 , розтошованої за адресою АДРЕСА_4 , до 2/3 частин.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 60 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч.1 ст. 68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (ст. 69 СК України).

У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч.1 ст. 70 СК України).

В рішенні Солом`янського районного суду м.Києва від 08.07.2020 р., у справі № 760/714/20, встановлено, що з 2014 року сторони проживали в Канаді.

Крім того, постановою Київського апеляційного суду від 21.10.2020 р. встановлено, що 19.12.2019 р. ОСОБА_1 звернулася з заявою щодо відкриття провадження у справі про розлучення до відділу у сімейних справах Вищого суду Квебеку, в якій просила винести рішення про розлучення з ОСОБА_2 , надати їй виключну опіку над неповнолітніми дітьми та встановити аліменти їй та дітям.

Як вбачається з пояснень сторони ОСОБА_2 та наданих доказів, у вересні 2020 року ОСОБА_2 повернувся до України, після чого у жовтні 2020 року працевлаштувався до ТОВ «Артдок», а з листопада 2020 року - також до ТОВ «Мажирент», що також підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, які були надані ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДПС у м.Києві.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_2 здійснює відрахування аліментів у добровільному порядку і перераховує їх в Канаду.

Згідно відповіді канадського адвоката Івана Кайряка від 18.02.2021 р. на адвокатський запит адвоката Простибоженка О.С., рішення, винесені Вищим судом ОСОБА_8 у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за своєю суттю є тимчасовими і можуть змінюватися до винесення фінального рішення за позовом про розлучення. При винесенні фінального рішення суддя робить повний перерахунок (заднім числом, з дати відкриття судових процедур) сум, які сторони повинні виплачувати одна одній для підтримки дітей. Розмір вищезгаданих сум може відрізнятися від сум, вказаних в тимчасових рішеннях, винесених раніше, оскільки на момент винесення фінального рішення суд має усі докази, необхідні для встановлення правильної фінальної суми для підтримки дітей.

Таким чином, судом встановлено, що на даний час розгляд справи в суді Канади не завершено, в тому числі і щодо стягнення аліментів та визначення їх розміру, за таких обставин в суду немає підстав вважати, що на теперішній час існує заборгованість зі сплати аліментів у ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 .

При цьому, відповідно до ч.1 ст. 13 Закону України «Про міжнародне приватне право» документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України. Враховуючи вказане, суд не бере до уваги надані ОСОБА_1 докази, що видані іноземною державою, оскільки вказані докази не пройшли відповідне визнання через процедуру консульської легалізації або ж проставлення апостилю.

Крім того, проживання дітей з ОСОБА_1 , з огляду на положення статті 70 СК України, само по собі не є підставою для збільшення частки одного з подружжя, а доказів наявність інших обставин, за яких можливе відступлення від засад рівності часток подружжя при поділі майна, суду надано не було.

В судовому засіданні, представник ОСОБА_2 висловив позицію свого довірителя, а саме, що квартира АДРЕСА_1 , є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, проте заперечив щодо розміру часток сторін.

Відповідно до Договору купівлі-продажу квартири від 30.04.2004 р., ОСОБА_2 було придбано квартиру за адресою АДРЕСА_5 , та зареєстровано право власності на неї.

З інформаційної довідки № 230498130 з державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що 30.10.2021 р. до реєстру був внесений запис про право спільної сумісної власності на квартиру за адресою АДРЕСА_5 .

Таким чином, оскільки квартира АДРЕСА_3 , булла придбана під час шлюбу ОСОБА_2 з ОСОБА_1 , суд вважає, що вона підлягає поділу, яка спільне сумісне майно подружжя.

Згідно з ч.ч.1, 3 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до статті 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про те, що квартира за адресою АДРЕСА_5 є об`єктом спільної сумісної власності, а такожу порядку поділу спільного майна подружжя вважає за необхідне визнати право власності за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 1/2 частин вказаної квартира.

Щодо квартири за адресою АДРЕСА_6 , яка була придбана 25.08.2005 р. за Договором купівлі-продажу квартири за адресою АДРЕСА_6 , то, як вбачається з пункту1 цього Договору, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 придбали цю квартиру в рівних частках. Відповідно і право власності на цю квартиру було зареєстровано у рівних частках.

Відповідно до частини першої статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 15.01.2020 р., справа №367/6231/16-ц, визначила, що частка у спільній частковій власності є самостійним об`єктом цивільних прав.

Глава 8 СК України, яка регламентує правовий режим майна подружжя, має назву «Право спільної сумісної власності подружжя». При цьому, відповідно до ст. 70 СК України поділу підлягає лише майно, яке належить подружжю на праві спільної сумісної власності.

З огляду на вищевикладене, суд відмовляє ОСОБА_1 в задоволенні вимог щодо здійснення поділу квартири АДРЕСА_2 та визнання за нею право власності на 2/3 частини квартири АДРЕСА_2 , оскільки при купівлі вказаної квартири сторони визначили частки по 1/2 кожному, ще на єтапі набуття права власності, а тому спірна квартира є об`єктом спільної часткової власності і не є об`єктом спільної сумісної власності подружжя.

Крім того, представник ОСОБА_1 , в судовому засіданні, визнав той факт, що грошові кошти на поточних рахунках НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , відкритих на ім`я ОСОБА_1 в АТ «Райффайзен Банк Аваль», є спільною сумісною власністю подружжя, а тому суд вважає, що необхідно визнати за ОСОБА_2 та за ОСОБА_1 право власності по 1/2 частин грошових коштів, які знаходяться на поточних рахунках НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , відкритих на ім`я ОСОБА_1 в АТ «Раффайзен Банк Аваль».

Також, відповідно до вимог ст.ст. 133, 141 ЦПК України пропорційно до задоволених позовних вимог, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 6 306,00 грн., а з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору за подання зустрічного позову в розмірі 11 350,00грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 60, 70, 71 Сімейного кодексу України, ст.ст. 356, 358, 365, 368 Цивільного кодексу України, ст.ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя - задовольнити частково.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину чотирьохкімнатної квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 98,20 кв.м., житловою площею 67,90 кв.м.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину чотирьохкімнатної квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 98,20 кв.м., житловою площею 67,90 кв.м.

Визнати за ОСОБА_2 та за ОСОБА_1 право власності по 1/2 частин грошових коштів, які знаходяться на поточних рахунках НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , відкритих на ім`я ОСОБА_1 в Акціонерному товаристві «Раффайзен Банк Аваль».

В решті вимог позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, задоволенню не підлягає.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 6 306 (шість тисяч триста шість) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 11 350 (одинадцять тисяч триста п`ятдесят) грн. 00 коп.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 11 січня 2021 року, а саме :

- скасувати арешт квартири АДРЕСА_1 , а також заборону державному реєстратору, нотаріусу та органам, що здійснюють державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо вказаного нерухомого майна.

- скасувати арешт квартири АДРЕСА_2 , а також заборону державному реєстратору, нотаріусу та органам, що здійснюють державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо вказаного нерухомого майна.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Києва протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Суддя: