Постанова

Іменем України

06 липня 2021 року

м. Київ

провадження №22-ц/824/9976/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мазурик О.Ф. (суддя-доповідач),

суддів: Желепи О.В., Кравець В.А.,

за участю секретаря Ратушного А.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва про відмову в забезпеченні позову

від 09 квітня 2021 року

в складі судді Мазура Ю.Ю.

у справі №752/8715/21 Голосіївського районного суду м. Києва

за заявою ОСОБА_1

про забезпечення позову

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ДНІПРОФІНАНСГРУП", Товариства з обмеженою відповідальністю "БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ", Бахмутської районної державної адміністрації Донецької області,

треті особи: державний реєстратор Бахмутської державної адміністрації Донецької області Строєнко Лілія Олексіївна, Приватне акціонерне товариство Комерційний банк "Надра",

про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень, записів про іпотеку обтяження,

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2021 року ОСОБА_1 звернулася досуду з вищевказаним позовом, в якому просила:

визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Бахмутської державної адміністрації Донецької області Строєнко Л.О. від 09.12.2020, індексний номер 55595806, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень квартири АДРЕСА_1 ;

визнати протиправними та скасувати записи державного реєстратора Бахмутської державної адміністрації Донецької області Строєнко Л.О. від 08.12.2020 про іпотеку номер: 39607186 (спеціальний розділ) та про обтяження: заборона на нерухоме майно, номер: 39607288 (спеціальний розділ) нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 , Іпотекодержатель: ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», Особа майно/права якої обтяжуються: ОСОБА_2 .

Одночасно з позовною заявою ОСОБА_1 подала до суду заяву про забезпечення позову, в якій просила забезпечити позов шляхом заборони відповідачам, а також державним та приватним нотаріусам (нотаріальним конторам), будь-яким іншим суб`єктам державної реєстрації прав Міністерства юстиції України та його територіальним органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, видавати свідоцтва, посвідчувати, реєструвати цивільно-правові угоди, та вчиняти будь-які інші нотаріальні дії, реєструвати право власності, перехід права власності, речові права похідні від права власності, обтяження, звернення стягнення, заставу, іпотеку, інші дії тощо щодо квартири АДРЕСА_1 , та вносити відповідні зміни (записи) до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно стосовно вказаної квартири; здійснювати будь-які дії, спрямовані на оформлення результатів електронних торгів; заборонити вчинення будь-яких реєстраційних дій у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяження відносно вказаної квартири.

Заяву ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що відповідно до договору купівлі-продажу від 08.05.2009, посвідченого нотаріально, вона придбала у ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 та в цей же день - 08.05.2009 дану квартиру вона передала в іпотеку ТОВ «Оновлений комерційний сучасний інфраструктурний банк». Протягом останніх 11 років, тобто з моменту придбання вказаної квартири вона зареєстрована та проживає в ній.

Зазначила, що в подальшому дізналася про те, що належна їй на праві власності квартира перебуває в іпотеці за іншим договором, укладеним з попереднім власником. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень відносно її квартири протиправно внесено державним реєстратором 09.12.2020, тоді як на момент придбання нею квартири у ОСОБА_2 в останнього були відсутні будь-які обтяження щодо квартири. На думку позивачки, такі дії державного реєстратора створюють їй, як власнику квартири, перешкоди вільного розпорядження своєю власністю.

Також зазначила, що 30.03.2021 вона отримала лист від ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ», який в свою чергу стверджує про те, що є новим кредитором ОСОБА_2 на підставі договору від 30.09.2020. Лист адресований на ім`я ОСОБА_2 та її ім`я, з вимогою сплатити заборгованість перед ВАТ «Комерційний Банк «Надра» в розмірі 6 135 464,44 грн.

Додала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 продавець квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_2 помер, а вона не мала та не має ніяких правовідносин з ВАТ КБ «Надра».

На думку позивачки, звернення до неї з вимогою про сплату боргу вказує на необхідність вжиття заходів забезпечення позову в обраний нею спосіб з метою подальшого припинення порушення її майнових прав на спірну квартиру.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 09 квітня 2021 року відмовлено в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, позивач звернулася до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що ухвала суду є необґрунтованою та незаконною, постановлена з порушенням норм процесуального права та без повного з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення питання про забезпечення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги вказувала, що суд першої інстанції, вирішуючи питання про забезпечення позову, прийняв до уваги інтереси інших невстановлених осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів, але при цьому не навів перелік таких осіб та яким чином забезпечення даного позову вплине на їх права та інтереси.

Суд дійшов помилкового висновку, що запропонований позивачем вид забезпечення позову є фактичним вирішенням спору по суті.

Суд дійшов помилкового висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову, тому що заява є обґрунтованою, мотивованою та належними і допустимими доказами.

Суд не прийняв до уваги, що заборона вчиняти певні діє має тимчасовий характер, а тому були відсутні підстави вважати, що вжиття судом відповідних заходів забезпечення позову є порушенням прав відповідачів та інших невстановлених осіб.

Також, як на підставу скасування ухвали суду, позивач в апеляційній скарзі зазначила обставини, на які посилається у позовній заяві та заяві про забезпечення позову.

За вказаних обставин просила скасувати ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 09.04.2021 та ухвалити нове судове рішення, яким заяву про забезпечення позову задовольнити у повному обсязі.

Представник позивача - ОСОБА_3 в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити з підстав, викладених в ній.

Відповідачі, належним чином повідомлялися про розгляд справи, в судове засідання своїх представників не направили.

Третя особа - державний реєстратор Строєнко Л.О., належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася.

Третя особа - ПАТ КБ "Надра", належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання свого представника не направила.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явилися в судове засідання, та їхніх представників.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, дійшла висновку, що апеляційна скарганепідлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його правильним, з наступних підстав.

Частиною 1 статтею 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема забороною вчиняти певні дії.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спорута реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

За висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 16.08.2018 у справі №910/1040/18, умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами немайнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена належними доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом спору є дії та рішення державного реєстратора, якими фактично відновлено запис про іпотеку та про державну реєстрацію прав та їх обтяжень квартири АДРЕСА_1 , які існували для попереднього власника.

Позовна заява не містить обґрунтувань про порушене право власності ОСОБА_4 на вищевказану квартиру та відповідно не містить таких і вимог.

З наведеного слідує, що ОСОБА_4 звернулася до суду з вимогами немайнового характеру.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивачка посилалась на те, що відповідачі порушили її право на майно, обмеживши її право вільно розпоряджатися належною їй квартирою.

При цьому, звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову шляхом заборони відповідачам та іншим суб`єктам вчиняти діїщодо квартири, в тому числі заборони реєструвати право власності на квартиру за будь-якими особами, заявник жодним чином не мотивувала яким чином вжиття заходів забезпечення позову сприятиме ефективному захисту або поновленню порушених чи оспорюваних прав або її інтересів щодо права власності на квартиру, тоді як вона звернулася до суду з позовом про визнання протиправними і скасування дій та рішень державного реєстратора, а саме рішень про обтяження квартири іпотекою; вимог про захист права власності не заявляла.

Отже, позивачка не надала належних доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Крім того, є безпідставними посилання позивачки, що внесення державним реєстратором записів про обтяження квартири іпотекою обмежує її право вільно розпоряджатися квартирою, оскільки як вбачається з матеріалів справи квартира АДРЕСА_1 на підставі договору від 08.05.2009, укладеного між ОСОБА_4 та ТОВ «Оновлений комерційний сучасний інфраструктурний банк» перебуває в іпотеці, про що внесено відповідний запис до державного реєстру.

Ураховуючи наведені обставини та положення закону, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що заявником не доведено наявності для вжиття заходів забезпечення позову, як і не доведено про можливі труднощі у виконанні рішення у разі задоволення позову.

Апеляційна скарга не містить доводів, які спростовують висновок суду про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Зважаючи на викладене, судова колегія приходить до висновку, що судом першої інстанції питання щодо забезпечення позову вирішено з дотриманням норм процесуального права.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку про залишення ухвали суду без змін, а скарги без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 375, 383, 384, 389 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва про відмову в забезпеченні позову від 09 квітня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 12 липня 2021 року.

Головуючий О.Ф. Мазурик

Судді О.В. Желепа

В.А. Кравець