Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 126/1963/20

Провадження № 2/126/123/2021

"23" лютого 2021 р.

м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Гуцола В. І.

із секретарем Франківською Н.В.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в місті Бершадь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Бершадської міської ради про визнання права власності на самочинне будівництво,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до відповідача Бершадської міської ради про визнання права власності на самочинне будівництво з тих підстав, що як стверджує на підставі рішення Бершадської міської ради від 10.10.2014 їй було передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0256 га, кадастровий номер :100:00:014:240 по АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель. Їй було надано Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, реєстраційний номер 04 від 12.12.2014. Ще до отримання права власності на вищезазначену земельну ділянку, згідно ухвали суду від 22.08.2013 за нею визнано право на спадщину, на трикімнатну квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 73,5 кв.м, житловою площею 46,0 кв.м. Набувши право власності на вищезазначену квартиру, нею було добудовано до квартири веранду площею 9,0 кв.м (І), топкову площею 6,3 кв.м (8), комору площею 13,5 кв.м (9). Всі вище перераховані об`єкти будівництва вона провела без технічної документації. Разом з тим, під час проведення будівельних робіт нею були дотримані всі архітектурні, будівельні, санітарні та екологічні норми і з початку будівництва жодних заяв, претензій та скарг не надходило, що свідчить про відсутність будь-яких порушень прав інших осіб цим будівництвом. Крім того, згідно технічного висновку про обстеження технічного стану прибудов до житлового будинку (приміщення "І", "8", "9" по технічному паспорту) по АДРЕСА_1 , що проводилось в листопаді 2013 року ТОВ "Вінстратегія-Будтехекспертиза" технінчий стан всіх вище перерахованих об`єктів є придатним до подальшого використання за своїм прямим цільовим призначенням. Із отриманим технічним паспортом та технічним звітом про обстеження технічного стану житлового будинку та добудови вона звернулась до Державної архітектурно-будівельної інспекції (ДАБІ) у м. Вінниця по питанню прийняття в експлуатацію самовільно збудованих об`єктів. Їй було відмовлено з приводу її звернення у зв`язку з тим, що прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва, збудованих самочинно можливо тільки після вирішення судом питання щодо права власності на нього на підставах, передбачених ст. 376 ЦК України. Просить визнати за нею право власності на самочинно збудовані прибудови, що розташовані по АДРЕСА_1 , а саме: веранду площею 9,0 кв.м (І), топкову площею 6,3 кв.м (8), комору площею 13,5 кв.м (9), загальна площа прибудов 28,8 кв.м.

Позивачка ОСОБА_1 надала заяву, в якій позов підтримує, просить розглянути справу в її відсутність.

Від представника відповідача Бершадської міської ради міського голови Драгана В. надійшла заява, в якій він просить розглянути справу без його участі, позов визнає.

Дослідивши матеріали справи, усі зібрані по справі докази, давши їм оцінку в сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є власником трикімнатної квартири АДРЕСА_3 , що підтверджується ухвалою Бершадського районного суду Вінницької області від 22.08.2013 у справі № 126/1969/13-ц; копією технічного паспорта на квартиру.

На підставі рішення Бершадської міської ради Вінницької області від 10.10.2014, затверджено матеріали технічних документацій із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та передано безоплатно у власність земельну ділянку та погоджено видачу свідоцтва про право власності на нерухоме майно (земельну ділянку) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 , площею 0,0256 га, кадастровий номер :00:014:0240.

На підставі вищезазначеного рішення Бершадської міської ради, позивачці видано свідоцтво про право власності на вищезазначену земельну ділянку, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власнсоті.

Згідно звіту № 457/13 про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж прибудов до житлового будинку по АДРЕСА_1 , за результатами проведення технічного обстеження прибудов до житлового будинку (приміщення "І", "8", "9" по технічному паспорту) по АДРЕСА_1 , власник будівель ОСОБА_1 , встановлено їх відповідність вимогам надійності і безпечної експлуатації будівель та споруд.

Позивачкою ОСОБА_1 , подано декларацію про готовність до експлуатації об`єкта, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками (СС1).

Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області за результатами розгляду вищезазначеної декларації про готовність до експлуатації об`єкта, повернув позивачці декларацію та роз`яснив, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці.

Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

За загальним правилом, закріпленим у ч.2 ст. 373 ЦК України, особа, яка здійснила самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Згідно з ч.1 ст. 376 ЦК України самочинно збудованим вважається об`єкт нерухомості, якщо: 1) він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; 2) об`єкт нерухомості збудовано без належного документа чи належно затвердженого проекту; 3) об`єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Отже, наявність хоча б однієї із трьох зазначених у частині першій статті 376 ЦК України ознак свідчить про те, що об`єкт нерухомості є самочинним.

Згідно з ч.3 ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки в установленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок (частина четверта статті 376 ЦК України).

Зі змісту частин третьої, четвертої статті 376 ЦК України, вбачається, що частина третя цієї статті застосовується не лише до випадків порушення вимог законодавства щодо дотримання цільового призначення земель, а й до випадків, коли відсутнє таке порушення, але особа здійснює будівництво на земельній ділянці, яка їй не належить.

Отже, аналіз норм права, викладених у зазначених частинах статті 376 ЦК України, дає суду підстави для висновку про те, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки забудовнику власником під уже збудоване нерухоме майно.

При цьому необхідно ураховувати положення частини першої статті 376 ЦК України, а саме: наявність в особи, яка здійснила будівництво, належного дозволу та належно затвердженого проекту, а також відсутність істотних порушень будівельних норм і правил під час будівництва об`єкта.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-1328цс15.

Вказаний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 18 лютого 2015 року у справі № 6-244цс14 та від 24 червня 2015 року у справі № 6-318цс15.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ від 30.03.2012 року № 6 «Про практику застосування судами ст. 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)» визначено, що відповідно до ст. 376 ЦК України, суди розглядають справи щодо самочинного будівництва, зокрема, про визнання права власності на самочинно збудоване майно власником земельної ділянки; про визнання права власності на самочинно збудоване майно на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснила самочинно будівництво.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Статтями 10-13 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України.

Крім того, вирішуючи даний спір, суд приймає до уваги позицію відповідача, який позов визнав.

Згідно ст. 200 ч.ч. 3, 4 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст. 206 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно роз`яснення Пленуму Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Оскільки під час підготовчого судового засідання відповідач визнав позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що визнання позову підлягає прийняттю, а позов - задоволенню.

На підставі ст. 376 ЦК України, керуючись ст.ст. 12, 13, 206, 247, 259, 279, 264, 265, 354 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ :

Прийняти визнання позову відповідачем.

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_4 ) до Бершадської міської ради (, вул. Героїв України 23, м. Бершадь Гайсинського району Вінницької області) про визнання права власності на самочинне будівництво - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на самочинно збудовані прибудови, розташовані по АДРЕСА_1 , а саме веранду площею 9,0 кв.м (І), топкову площею 6,3 кв.м (8), комору площею 13,5 кв.м (9), загальна площа прибудов 28,8 кв.м.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти дні з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя В. І. Гуцол