Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.02.2021 Справа №607/2796/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді - Сливки Л.М.

за участі секретаря судового засідання - Хамелко О.Ю.,

позивача ОСОБА_1 та його представника - адвоката Турчин-Кукаріної Ірини Вікторівни,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 пред`явив до суду позов до відповідача ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, у якому просить позбавити відповідача ОСОБА_2 батьківських прав відносно нього - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що досяг чотирнадцятирічного віку, у зв`язку із чим на підставі статті 165 Сімейного кодексу України набув права на звернення до суду із позовом про позбавлення його батька - відповідача ОСОБА_2 батьківських прав відносно нього - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На підставу для позбавлення відповідача батьківських прав вказує на те, що батько понад 13 років не цікавиться його життям, не підтримує із ним жодного спілкування, не цікавиться станом його здоров`я, навчанням, фізичним та психологічним розвитком, та не проявляє щодо нього жодного інтересу. Натомість, вже багато років, батьківські обов`язки відповідача виконує його вітчим - ОСОБА_3 , який проводить із ним багато часу, цікавиться його життям та фактично замінив йому батька. Незважаючи на те, що ніхто не чинив відповідачу перешкод у спілкуванні із ним як сином, відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. З цих підстав, позивач вказує, що досягнувши свідомого віку, він вважає за необхідне позбавити його батька батьківських прав. За вказаних обставин просить позов задовольнити.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 березня 2020 року провадження у зазначеній справі було відкрите, та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Відзиву на позов відповідач ОСОБА_2 до суду не подавав.

25 січня 2021 року судом закрито підготовче провадження у вказаній цивільній справі та призначено її до судового розгляду.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Турчин-Кукаріна І.В. позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили задовольнити, не заперечили проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився, не повідомивши про причини неявки, заяв про розгляд справи за його відсутності, чи відкладення розгляду справи до суду не подавала.

Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, надійшла до суду заява про розгляд справи за відсутності представника третьої особи. У заяві вказано, що Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради повністю підтримують висновок органу опіки та піклування, який прийнятий з урахуванням найкращих інтересів дитини.

За вказаних обставин, суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідач був належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, повторно не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву, а позивач не заперечив проти заочного вирішення справи.

Судом установлено:

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 27 січня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, ОСОБА_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що складено актовий запис №168 Відділу реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України. Батьками ОСОБА_1 у вказаному свідоцтві про народження зазначені: ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 виданого 15 листопада 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного тану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №784 від 15 листопада 2006 року.

Неповнолітній ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований та проживає разом із своєю матір`ю ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , що стверджується наявними у матеріалах вказаної цивільної справи письмовими доказами, зокрема: копією будинкової книги для прописки громадян, що проживають по АДРЕСА_1 (а.с.9-12), довідкою про реєстрацію місця проживання особи, виданою 28 січня 2020 року Відділом реєстрації проживання особи Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради за №1363/28-03 (а.с.8) та відміткою про реєстрацію місця проживання, зробленою у паспорті громадянина України серії НОМЕР_3 , виданого Тернопільським МВ УМВС України в Тернопільській області на ім`я ОСОБА_4 . (а.с. 13-14)

Згідно довідки №234, виданої 10 грудня 2019 року Тернопільським навчально-виховним комплексом «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - правовий ліцей №2» Тернопільської міської ради, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 дійсно навчається у 8-А класі Тернопільського навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - правовий ліцей №2» Тернопільської міської ради. За період навчання з 01 вересня 2012 року по даний час батько дитини участі у вихованні не бере, жодного разу протягом навчання сина ОСОБА_1 батька в школі не було.

Як убачається із витягу з протоколу індивідуальної консультації (від 09 грудня 2019 року) з ОСОБА_1 , наданого Тернопільським навчально-виховним комплексом «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - правовий ліцей №2» Тернопільської міської ради за підписом директора закладу - ОСОБА_5 та практичного психолога - ОСОБА_6 , в ході бесіди з ОСОБА_7 з`ясовано, що з моменту розлучення батько проживає окремо, з дитиною не спілкується. Зі слів хлопця, участі у вихованні не приймає, його фізичним, духовним та моральним розвитком не займається, матеріальної допомоги не надає.

Із характеристики, наданої Тернопільським навчально-виховним комплексом «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - правовий ліцей №2» Тернопільської міської ради за №152 від 10 лютого 2019 року на учня ОСОБА_1 , слідує, що ОСОБА_7 має достатній рівень навчальних досягнень, хороший фізичний і розумовий розвиток, добре розвинену пам`ять, організований, користується авторитетом серед однокласників, є лідером в дружньому спілкуванні, бере участь у громадському житті класу, до доручень ставиться відповідально. Мама цікавиться навчанням сина та відповідально ставиться до його виховання.

Згідно Довідки №02/12/19 виданої 02 грудня 2019 року громадською організацією «Тернопільська обласна спортивна федерація Шотакан Карате України С.К.І.Ф.» від 02 грудня 2019 року, за час навчання ОСОБА_1 у клубі «Шотокан» з вересня 2017 року і по даний час, батько учня - ОСОБА_2 участі у батьківських зборах не брав, питанням позашкільної освіти сина не займався, рівнем його успішності не цікавився, до закладу не звертався. Усі кошти у вигляді благодійних внесків, а також оплату за літній табір в період літніх канікул надавали: мати - ОСОБА_4 та вітчим - ОСОБА_3 .

Як убачається із висновку органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно неповнолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , неповнолітній ОСОБА_1 на засіданні комісії повідомив, що батько не виконує батьківські обов`язки стосовно нього протягом тринадцяти років, не піклується про нього, не цікавиться його навчанням, життям. Мати дитини - ОСОБА_4 на засіданні комісії повідомила, що батько дитини залишив їх у 5 місяців, участі у вихованні сина не бере, жодного разу не зателефонував йому. Батько дитини - ОСОБА_2 на засідання комісії не з`явився та не повідомив про причини своєї відсутності, хоча був належним чином повідомлений. З урахуванням усіх встановлених обставин, Орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав стосовно неповнолітньої дитини - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Виконавчого комітету Тернопільської міської ради №24 від 25 листопада 2020 року затверджено висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно неповнолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Проаналізувавши в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Згідно із вимогами ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 досягнув чотирнадцятирічного віку, у зв`язку із чим, набув права на звернення до суду із позовом про позбавлення батьківських прав.

Відповідно до вимог ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно із вимогами ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину.

Вимогами частини 1 статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно із вимогами ст. 164 Сімейного кодексу України - мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Згідно із вимогами статей 9,18 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991р., № 780-Х11 батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов`язок матері і батька це обов`язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Вимогами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні.

Оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельно оцінювати низку факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте, необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (п.79 рішення ЄСПЛ від 10 січня 2008 у справі «Кірнс проти Франції» (Kearns v. France) (заява № 35991/04).

Європейський суд з прав людини в рішенні по справі «Хант проти України» від 07.12.2006 року (п.54) зазначив, що позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і такі інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці.

Зокрема, Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно роз`яснень, викладених в цій Постанові ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов`язків.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Так, допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 вказала, що є матір`ю позивача - ОСОБА_1 . Підтвердила, що відповідач ОСОБА_2 усунувся від виконання своїх батьківських обов`язків відносно неповнолітнього сина ОСОБА_1 , не бачив сина від п`ятимісячного віку. Після розірвання шлюбу 15 листопада 2006 року відповідач жодного разу не поцікавився життям сина, його духовним та фізичним розвитком, жодного разу не подарував дитині подарунка, не вітав із днем народження та іншими святами. При цьому, стверджує, що ніхто ніколи не чинив відповідачу перешкод у спілкуванні із сином. Також вказала, що зверталася до суду із позовом про стягнення аліментів, у зв`язку із чим, оскільки відповідач працює на державній роботі, із нього, у примусовому порядку щомісячно стягуються аліменти у сумі 3000 гривень. При цьому, вказала, що повністю підтримує позов сина та вважає, що відповідача слід позбавити батьківських прав.

Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснив, що є вітчимом позивача ОСОБА_2 , проживає однією сім`єю разом із неповнолітнім ОСОБА_2 та його матір`ю - ОСОБА_4 з 2017 року. За весь цей час, біологічний батько ОСОБА_1 жодного разу не поцікавився життям сина. Вказує, що відповідач не підтримує із сином жодного спілкування, всіма питаннями, які стосуються життя дитини займається матір ОСОБА_7 - ОСОБА_4 та він.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 вказала, що є хрещеною матір`ю ОСОБА_1 . Підтримує із ОСОБА_7 тісне спілкування, часто приходить до нього у гості. Стверджує, що відповідач не цікавиться сином, відколи ОСОБА_7 виповнилося п`ять місяців після народження. Вона, як хрещена була на всіх святах дитини від моменту його народження, проте жодного разу не бачила там батька ОСОБА_7 . Знає, що відповідач не підтримує жодного спілкування із сином. Також вказала, що нещодавно випадково бачилась із ОСОБА_2 , проте, відповідач, знаючи, що вона є хрещеною його сина, навіть не поцікавився життям ОСОБА_7 .

Судом установлено, що відповідач ОСОБА_2 не цікавиться життям сина ОСОБА_7 понад тринадцять років, не підтримує із сином жодного спілкування, не цікавиться його станом здоров`я, фізичним та духовним розвитком, не надає матеріальної допомоги, ОСОБА_1 не знає відповідача ОСОБА_2 як батька та бажає позбавити його батьківських прав, оскільки на його думку, позбавлення відповідача батьківських прав відносно нього повністю відповідатиме його ( ОСОБА_1 ) інтересам.

Установлені факти, як кожен окремо, так і в їх сукупності, суд оцінює як ухилення відповідача ОСОБА_2 від виконання своїх батьківських обов`язків відносно неповнолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоме нехтування ним своїми обов`язками щодо неповнолітньої дитини.

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини, у зв`язку з чим, ураховується відсутність будь-якого спілкування відповідача з сином досить тривалий час по відношенню до віку дитини, існування реальної можливості виконання батьківських обов`язків, проте їх свідоме невчинення.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За вказаних обставин, беручи до уваги висновок органу опіки та піклування, з метою забезпечення прав неповнолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на його розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, виходячи саме із інтересів неповнолітньої дитини, суд приходить до переконання про те, що позовні вимоги про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є підставними та підлягають до задоволення.

Вимогами ст.141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі наведеного та керуючись статтями 4, 5, 89,141, 264, 265, 268, 280-282, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути із ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 840,80 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду у 30-денний строк з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Дата складення повного судового рішення 04 березня 2021 року.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_2 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, адреса місцезнаходження - бульвар Т. Шевченка, 1, м. Тернопіль, 46001.

Головуючий суддяЛ. М. Сливка