Придніпровський районний суд м.Черкаси
Cправа № 711/1147/21
Провадження № 2/711/1360/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
06 липня 2021 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого судді Скляренко В.М.
при секретарі Юрченко В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ; треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження власністю шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням, -
Позивач ОСОБА_1 звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження власністю шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням; треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .
В обґрунтування позову вказує, що йому (позивачу) та членам його сім`ї, а саме, його дружині ОСОБА_4 , його дочці ОСОБА_5 та його сину ОСОБА_3 на праві власності, на підставі Договору купівлі-продажу частини жилого будинку від 22.04.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Веліковою Н.І., належить 49/100 частин жилого будинку з прибудовами та відповідною частиною надвірних споруд, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Також, позивач вказує, що 08.11.2008 року між його сином ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, від якого у них народилось два сина.
Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04.11.2020 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано.

На даний час в 49/100 частин домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 зареєстровано 9 осіб: ОСОБА_3 - син позивача, по справі третя особа; ОСОБА_1 - позивач по справі; ОСОБА_4 - дружина позивача, по справі третя особа; ОСОБА_5 - дочка позивача, по справі третя особа; ОСОБА_2 - відповідачка по справі; ОСОБА_6 - онук позивача; ОСОБА_7 - онука позивача; ОСОБА_8 онука позивача; та ОСОБА_9 - онук позивача.

Дозвіл на реєстрацію місця проживання відповідачки ОСОБА_2 було надано всіма співвласниками домоволодіння після укладення нею шлюбу з ОСОБА_3 , а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Крім того, позивач зазначає, що в 2017 році між відповідачкою та його сином відносини погіршилися і в 2018 році вона забрала дітей, забрала всі свої речі та речі дітей і поїхала в невідомому для позивача напрямку.

Відповідно до Акту опитування сусідів від 03.11.2020 року, ОСОБА_2 , та онуки позивача ОСОБА_6 і ОСОБА_9 , які також зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , не проживають по місцю реєстрації з 2018 року. Питання про визнання його онуків ОСОБА_6 та ОСОБА_9 втратившими право користування жилим приміщення позивач не ставить.

Таким чином, відповідачка - ОСОБА_2 не проживає у домоволодінні, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , більше двох років, будь-яких відносин, пов`язаних із веденням спільного господарства позивач ОСОБА_1 та треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 з відповідачкою ОСОБА_2 не підтримують.

Крім того, у домоволодінні, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , відсутні особисті речі відповідачки ОСОБА_2 , а також між позивачем ОСОБА_1 та третіми особами не укладено з відповідачкою ОСОБА_2 жодних цивільно-правових угод, які б давали їй право користуватися житловим приміщенням, а саме домоволодінням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Оскільки, станом на день звернення позивача до суду з даною позовною заявою, відповідачка ОСОБА_2 не знята з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1 , позивач змушений нести додаткові витрати по оплаті комунальних послуг за неї.

Крім того, реєстрація відповідачки ОСОБА_2 у домоволодінні, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , створює позивачу, як власнику вказаного вище домоволодіння перешкоди у користуванні та розпорядженні нерухомим майном, а саме 49/100 частинами домоволодіння по АДРЕСА_1 , оскільки позбавляє його права отримувати відповідно до чинного законодавства пільги та субсидію на житлово-комунальні послуги.

А тому, позивач ОСОБА_1 просить суд усунути йому перешкоди в користуванні та розпорядженні власністю, а саме 49/100 частинами житлового будинку з прибудовами та відповідною частиною надвірних споруд, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування 49/100 частинами житлового будинку з прибудовами та відповідною частиною надвірних споруд, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10.03.2021 року відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити: усунути йому перешкоди в користуванні та розпорядженні власністю, а саме 49/100 частинами житлового будинку з прибудовами та відповідною частиною надвірних споруд, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування 49/100 частинами житлового будинку з прибудовами та відповідною частиною надвірних споруд, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи була повідомлена в установленому законом порядку - шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання та шляхом розміщення оголошення на веб-порталі «Судова влада України».

В судове засідання третя особа ОСОБА_3 не з`явився, попередньо надавши суду заяву від 10.03.2021 року про розгляд справи без його участі, в якій одночасно просить позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

В судове засідання третя особа ОСОБА_5 не з`явилась, попередньо надавши суду заяву від 10.03.2021 року про розгляд справи без її участі, в якій одночасно просить позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

В судове засідання третя особа ОСОБА_4 не з`явилась, попередньо надавши суду заяву від 10.03.2021 року про розгляд справи без її участі, в якій одночасно просить позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Справу вирішено за правилами заочного розгляду, передбаченими ст. ст. 280-282 ЦПК України, за відсутності відповідачки ОСОБА_2 , повідомленої у встановленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, яка не з`явилась в судове засідання без повідомлення причин, не подала відзиву проти позову.

Суд, заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1 , пояснення свідків: ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі статтею 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст. ст. 13, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Частиною другою статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Сторони мають право обгрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. З, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, з Договору купівлі-продажу частини жилого будинку від 22.04.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Веліковою Наталією Анатоліївною та зареєстрованого в реєстрі за № 2356, а також технічного паспорту на житловий будинок садибного типу, позивачу ОСОБА_1 та третім особам у справі: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , належить на праві власності 49/100 частин жилого будинку з прибудовами та відповідними надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 14, 15).

Крім того, з витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, наданої КП «ЧООБТІ» № 7100646 від 25.04.2005 року також вбачається, що частина будинку по АДРЕСА_2 належить на праві приватної власності позивачу ОСОБА_1 та третім особам у справі: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 по 49/400 кожному (а.с. 114).

Як вбачається із листа Управління з питань державної оеєстрації Черкаської міської ради № 1502-01-10 від 28.01.2021 року, а також із адресної картки особи, інформація в яку перенесена з будинкової книги, яку вилучено в архів 16.01.2021 року, за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані наступні особи: позивач по справі - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 27.05.2005 року по теперішній час, третя особа по справі - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 27.05.2005 року по теперішній час; третя особа по справі - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 27.05.2005 року по теперішній час; третя особа по справі - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з 27.05.2005 року по теперішній час; відповідачка по справі - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , з 28.11.2008 року по теперішній час; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , з 01.12.2009 року по теперішній час; ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , з 05.10.2016 року по теперішній час; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , з 14.08.2013 року по теперішній час; та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , з 07.07.2015 року по теперішній час (а.с. 16, 19).

Також, в судовому засіданні встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 є колишньою невісткою позивача ОСОБА_1 , оскільки шлюб між нею та сином позивача ОСОБА_3 (третьою особою у справі) був розірваний рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04.11.2020 року (справа № 711/5997/20), яке 07.12.2020 року набрало законної сили (а.с. 20-21, 115).

Крім того, як вбачається з наданого позивачем акту опитування сусідів від 03.11.2020 року № 1437, за підписом громадян ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , посвідченого головою комітету самоорганізації населення мікрорайону «Яблуневий» ОСОБА_15 , громадянка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та її сини: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 і ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , за адресою: АДРЕСА_1 не проживають з 2018 року (а.с. 13).

Вказаний факт також підтверджується показами свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , даними в судовому засіданні.

Таким чином, враховуючи викладене вище, позивач ОСОБА_1 та інші співвласники частини домомолодіння за адресою: АДРЕСА_1 (треті особи у справі) позбавлені можливості володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, в тому числі, вони змушені нести додаткові витрати по оплаті комунальних послуг за відповідачку ОСОБА_2 , а також позбавлені права отримувати відповідно до чинного законодавства пільги та субсидію на житлово-комунальні послуги.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Як зазначено у статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права. Так, відповідно до положень ст. 391 ЦК України, - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них (ст. 379 ЦК). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 389 ЦК та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Статтею 156 ЖК України передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу.

Частиною другою ст. 64 ЖК України визначено, що до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 406 ЦК України сервітут припиняється у разі припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту.

Відповідно до ч. 2 ст. 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

За порівняльним аналізом ст. ст. 383, 391, 405 ЦК України та ст. ст. 150, 156 у поєднанні зі ст. 64 ЖК України слід дійти до висновку що положення ст. ст. 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї.

Тож, відповідачка ОСОБА_2 вселилась у спірне домоволодіння в якості члена сім`ї його власників, в тому числі і позивача ОСОБА_1 , та набула право користуванням чужим майном, яке по своїй суті є сервітутом.

Однак, на теперішній час відповідачка ОСОБА_2 у спірному домоволодінні не проживає, спільним побутом із позивачем та членами його родини іншими співвласниками, не пов`язана, тому її право на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власників цього майна на підставі частини другої статті 406 ЦК України.

Такий висновок суду узгоджується з позицією Верховного суду, викладеного в постанові від 14.08.2019 року по справі № 702/101/18 (провадження № 61-42856св18), згідно з яким аналіз положень Глави 32 ЦК України свідчить, що сервітут це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна.

Згідно із частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом у складі колегії суддів Другої цивільної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 16.01.2019 року в справі № 243/7004/17-ц (провадження № 61-25371св18).

Таким чином, враховуючи викладене вище, а саме, що відповідачка ОСОБА_2 не є членом сім`ї позивача, спільно з ним не проживає і на даний час в квартирі її особистих речей немає, підстави для збереження за нею жилого приміщення відсутні, тому, суд приходить до висновку про задоволення позову та усунення ОСОБА_1 перешкоди в користуванні та розпорядженні власністю, а саме 49/100 частинами житлового будинку з прибудовами та відповідною частиною надвірних споруд, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування 49/100 частинами житлового будинку з прибудовами та відповідною частиною надвірних споруд, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Керуючись Конституцією України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 15, 16, 319, 379, 383, 389, 391, 405, 406 ЦК України, ст.ст. 64, 116, 150, 156 ЖК України, ст. ст. 4,11, 12,13,81,89,141,263-266,273,280-284ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ; треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження власністю шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням задовольнити.

Усунути ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_3 ) перешкоди в користуванні та розпорядженні власністю, а саме 49/100 частинами житлового будинку з прибудовами та відповідною частиною надвірних споруд, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом визнання ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 ) такою, що втратила право користування 49/100 частинами житлового будинку з прибудовами та відповідною частиною надвірних споруд, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складений 13.07.2021 року.

Головуючий: В.М. Скляренко