Провадження №6/756/40/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2021 року Оболонський районний суд м. Києва, в складі:

головуючого судді Яценко Н.О.

за участю секретаря Дрончак Д.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву ОСОБА_1 , зацікавлена особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач через адвоката Племениченка Г.В. звернувся до суду з заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування заяви вказує, що в провадженні Оболонського районного суду м.Києва перебувала цивільна справа за позовом ТОВ «ПростоФінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

15.09.2019 стягнуто з ОСОБА_1 грошову суму в розмірі 38513,41 грн.

На виконання рішення суду виданий виконавчий лист 2-3637/09 від 15.09.2009 року.

04.03.2010 ТОВ «ПростоФінанс» звернулося до Тарутинського РВ ДВС ГТУЮ в Одеській області з заявою про відкриття виконавчого провадження, яке було відкрито за номером 17806760, що підтверджується копією інформації з АСВП за № 17806760 від 11.12.2019 року.

29.06.2010 року виконавцем винесена постанова про повернення виконавчого документа.

26.07.2010 року ТОВ «ПростоФінанс» знову звернулося до відділу ДВС з тим же самим виконавчим листом та було відкрито виконавче провадження за № 20522074, що підтверджується копією інформації в АСВП за № 20522074 від 11.12.2019 року.

При відкритті виконавчого провадження була допущена технічна помилка та вказано, що виконавчий лист виданий «Тарутинським районним судом Одеської області» замість «Оболонського районного суду м.Києва», однак номер та дата виконавчого листа вказаний № 2-3637/09 від 15.09.2009 року. Крім того, відповідно до листа Тарутинського районного суду Одеської області в його провадженні справи відносно стягнення коштів з ОСОБА_1 не перебувало.

30.06.2011 виконавчий лист був повернутий стягувачу на підставі п.5 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції станом на 2011 рік) у зв`язку з неможливістю встановити особу боржника, з`ясувати місце проживання боржника.

21.09.2011 року ТОВ «ПростоФінанс» знову звернулося до ВДВС з тим же самим виконавчим листом та було відкрито виконавче провадження №28873030, що підтверджується копією інформації в АСВП за № 28873030 від 11.12.2019 року.

08.05.2013 виконавчий лист був повернутий стягувачу на підставі п.3 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (який був чинний на час 2013 року) у зв`язку з відмовою стягувача від майна боржника.

27.06.2013 ТОВ «ПростоФінанс» знову звернулося до ВДВС з тим же самим виконавчим листом та було відкрито виконавче провадження за № 38869043, що підтверджується копією інформації з АСВП за № 38869043 від 11.12.2019 року.

Ухвалою Оболонського районного суду від 30.08.2012 року замінено у виконавчому провадженні № 28873030 стягувача ТОВ «ПростоФінанс» товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи».

У зв`язку з цим у виконавчому провадженні був замінений стягувач на ТОВ «Кредитні ініціативи».

26.06.2015 року виконавчий лист був повернутий стягувачу на підставі пп.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (який був чинний на час 2015 року) у зв`язку з відсутністю у боржника майна.

На теперішній час будь-якого відкритого виконавчого провадження у відношенні ОСОБА_1 не має.

Зазначає, що фінансова компанія як стягувач мав право на подання виконавчих листів до виконання до 26.06.2016 року, однак таке право не реалізувало. (річний строк, передбачений Законом України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року).

Рішення про стягнення боргу набрало законної сили 15.09.2009 року, а останній раз виконавчий лист повернуто стягувачу 26.06.2015 року, тому виконавчий лист на виконання такого рішення мали бути пред`явлені до виконання за вимогами чинного на той час законодавства до 26.06.2016 року, а також врахувавши, що стягувач не пред`явив виконавчі листи до виконання у відповідні строки, а тому вважає що є всі підстави для задоволення заяви. Посилаючись на правову позицію викладену в Постанові ВС від 24.06.2020 по справі № 520/1466/14-ц, ст.432 ЦПК України просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист № 2-3637/09 від 15.09.2009, який виданий Оболонським районним судом м.Києва про стягнення 38513,41 грн. за позовом ТОВ «ПростоФінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Від представника стягувача 10.11.2020 року надійшли заперечення. В своїх запереченнях вказують, що постановою державного виконавця Тарутинського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області відкрито виконавче провадження №52532084 від 04.10.2016 року, щодо примусового виконання рішення Оболонського районного суду м.Києва у справі № 2-3637/09 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 38513,41 грн. ОСОБА_1 вже понад 10 років являється боржником за виконавчим листом № 2-3637/09, та відносно нього було відкрито не одне виконавче провадження, які в добровільному порядку не виконував, боржник навмисно намагається ввести суд в оману зазначаючи про відсутність інформації про відкриті виконавчі провадження щодо стягнення з нього заборгованості, посилається на відсутність виконавчого провадження.

Зазначають, що ОСОБА_1 знав про існування щодо себе відкритого виконавчого провадження ВП № 52532084 на підставі виконавчого листа № 2-3637/09.

Також, постановою від 21.08.2018 у ВП № 52532084 державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби м.Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Гуменюком В.В. звернено стягнення на заробітну плату.

На даний час рішення суду не виконане, виконавчий лист № 2-3637/09 перебуває на примусовому виконанні у Другому Київському відділі державної виконавчої служби м.Одеса ГТУЮ в Одеській області, ВП № 52532084, вважають, що боржник намагається визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з надуманих підстав, а тому просять суд в задоволенні заяви відмовити.

В судове засідання учасники справи не з`явилися, від представника заявника надійшла заява про розгляд справи без його участі. Суд вважає за можливе провести розгляд справи без участі сторін, оскільки відповідно до ч.3 ст.432 ЦПК України неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви.

Дослідивши письмові докази по справі, суд доходить наступного висновку.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 15 вересня 2009 року у справі №2-3637/09 стягнуто з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ПростоФінанс" заборгованість у сумі 37884,56 грн, судові витрати у сумі 628,85 грн, а всього 38513,41 грн .

Оболонським районним судом м. Києва видано виконавчий лист №2-3637 на виконання указаного судового рішення.

Тарутинським РВ ДВС ГТУЮ в Одеській області було відкрито виконавче провадження №20522074 з виконання рішення Оболонського районного суду м. Києва від 15 вересня 2009 року у справі №2-3637/09.

29 вересня 2010 року у рамках виконавчого провадження №20522074 державним виконавцем Тарутинського РВ ДВС ГТУЮ в Одеській області накладено арешт на майно боржника ОСОБА_1

30 червня 2011 року державним виконавцем Тарутинського РВ ДВС ГТУЮ в Одеській області повернуто виконавчий лист стягувачеві ТОВ "ПростоФінанс" на підставі п. 5 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року №606-XIV (у редакції, яка була чинною на час винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві).

23 вересня 2011 року державним виконавцем Тарутинського РВ ДВС ГТУЮ в Одеській області відкрито виконавче провадження №28873030 та накладено арешт на майно боржника ОСОБА_1 .

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 30 серпня 2012 року замінено у виконавчому провадженні №28873030 стягувача ТОВ "ПростоФінанс" товариством з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи".

08 травня 2013 року державним виконавцем Тарутинського РВ ДВС ГТУЮ в Одеській області повернуто виконавчий лист стягувачеві ТОВ "Кредитні ініціативи" на підставі п. 3 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року №606-XIV (у редакції, яка була чинною на час винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві).

Постановою державного виконавця Тарутинського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області відкрито виконавче ппровадження № 52532084 від 04.10.2016 року , щодо примусового виконання рішення Оболонського районного суду м.Києва у справі № 2-3637/09 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 38513,41 грн., про що свідчить постанова про відкриття виконавчого провадження надана стягувачем. Тобто на даний час виконавчий лист перебуває на примусовому виконанні.

Постановою від 21.08.2018 у ВП № 52532084 державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби м.Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Гуменюком В.В. звернено стягнення на заробітну плату боржника.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція).

Виконавчі провадження №20522074 та №28873030 здійснювались у період з 2010 по 2013 роки, а отже до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення Закону України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року №606-XIV та Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Нормою ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року №606-XIV визначено випадки, коли виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу.

Так, виконавчий документ повертається стягувачеві у разі: стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, не реалізоване під час виконання рішення; у результаті вжитих державним виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку з втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані за безпосередньої участі боржника) (п. п. 3, 5 ч. 1 ст. 47 Закону).

Згідно зі ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року №606-XIV виконавче провадження підлягає закінченню у разі: 1) визнання судом відмови стягувача від примусового виконання рішення суду; 2) визнання судом мирової угоди між стягувачем і боржником у процесі виконання; 3) смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва; 4) скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; 5) письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі; 6) закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення; 7) визнання боржника банкрутом; 8) фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом; 9) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ; 10) направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби; 11) повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому ч. 3 ст. 75 цього Закону; 12) якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини; 13) непред`явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені ст. 51 цього Закону; 14) списання згідно із Законом України "Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію" заборгованості, встановленої рішенням суду, яке підлягало виконанню на підставі виконавчого документа.

За положеннями ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року №606-XIV повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання.

Згідно зі ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року №606-XIV повернення виконавчого документа стягувачу не є підставою для закінчення виконавчого провадження.

Крім того, суд звертає увагу заявника на те, що ним помилково ототожнюються обставини, які слугують підставою для повернення виконавчого документа стягувачеві згідно з п. 1 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року №606-XIV, та обставини, які є підставою для закінчення виконавчого провадження відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року №606-XIV.

У відповідності до ч. 1 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Згідно з ч.2 ст. 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

На момент видачі Оболонським районним судом м. Києва виконавчих листів на виконання заочного рішення суду від 15.09.2009 року про стягнення суми боргу, вони в повній мірі відповідали змісту судового рішення та обов`язку відповідача щодо сплати коштів на його виконання.

У п.9 ч.2 ст.129 Конституції України визначено, що однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Відповідно до ч.1, 2 ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Враховуючи те, що виконавчий лист № 2-3637/2009 на виконання рішення суду від 15.09.2009 видано судом у відповідності до вимог ЦПК України, Закону України «Про виконавче провадження», неодноразово пред`являвся до примусового виконання та на виконання судового рішення вчинялися виконавчі дії, на даний час перебуває на примусовому виконанні, доказів скасування постанови про відкриття провадження від 04.10.2016 року суду не надано, у зв`язку з чим суд не вбачає підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягаю виконанню та з цих підстав залишає заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.432, 353 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 , зацікавлена особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Повний текст ухвали складено 22 лютого 2021 року.

Суддя :