Провадження №2/263/808/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2021 року Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області в складі головуючого судді Кулика С.В., при секретарі Дрюченко А.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області, звернулась ОСОБА_1 , з позовом до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 6000 грн.,яка підлягає індексації відповідно до закону, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 06.12.2014 року був зареєстрований шлюб з між ОСОБА_1 та. ОСОБА_2 , від спільного шлюбу у них народились дві дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спільне життя не склалося, 24.11.2020 року рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області, шлюб було розірвано. Відповідач є здоровою, працездатною людиною, інших дітей у нього немає, непрацездатних дружин, батьків немає, тому просить стягнути аліменти на утримання дітей.

Ухвалою від 24.02.2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі, призначено судове засідання.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якої зазначив, що його щомісячний заробіток складає в середньому 5000,00 грн., має на утриманні непрацездатних батьків. Просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог про стягнення з нього аліментів у розмірі 6000,00 грн., та прийняти рішення про стягнення з нього аліментів у розмірі 1400,00 грн., на кожну дитину.

Позивач, у судове засідання надала заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти стягнення з відповідача 1400,00 грн., на кожну дитину.

Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши надані позивачем докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб від 06 грудня 2014 року, виданого Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, 06 грудня 2014 року було укладено шлюб між ОСОБА_2 , та ОСОБА_1 , після укладання шлюбу подружжю присвоєно прізвище - ОСОБА_1 .

Відповідно до свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 від 28.07.2017 року, виданого Центральним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, ІНФОРМАЦІЯ_3 народилась ОСОБА_4 , батьками якої є ОСОБА_2 , та ОСОБА_1 .

Відповідно до свідоцтва про народження виданого повторно серія НОМЕР_2 від 11.01.2017 року, виданого виконавчим комітетом Ялтинської селищної ради Першотравневого району Донецької області, ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась ОСОБА_3 , батьками якої є ОСОБА_2 , та ОСОБА_1 .

Відповідно до акту про фактичне проживання від 04.12.2020 року виданого головою КСН «Кальміуський», за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 , мешкає разом з дітьми ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , про, що свідчать сусіди.

Статтею 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку.

Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Статтею 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З урахуванням викладених обставин та з оглядом на те, що малолітні діти проживають разом з позивачем, відповідач матеріальної допомоги на їх утримання у добровільному порядку не надає, враховуючи доводи відповідача та згоду позивача, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню частково, та з відповідача на її користь підлягають стягненню аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1400 грн. на кожну дитину з 04.12.2020 року до досягнення дітьми повноліття.

Відповідно до вимог п.3 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від 15.12.2017 року № 3674-17 та положень ст. 141 ЦПК України, позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні з даним позовом до суду, тому з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908,00 гривень.

Рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей за один місяць згідно із положеннями п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України підлягає негайному виконанню.

Керуючись ст. ст. 2, 80, 81, 141, 258 - 259, 263 - 265, 268, 273, 280 - 282, 289 ЦПК України, ст.ст. 181, 182, 183 СК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1400,00 гривень, на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 04.12.2020 року до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 на користь держави судовий збір у розмірі 908 гривень.

В інший частині в задоволені позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В.Кулик