Справа № 186/835/19
Провадження номер № 2/0186/6/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2021 року м. Першотравенськ

Першотравенський міський суд Дніпропетровської області в складі

головуючої судді: Кривошеї С.С.

при секретарі: Кравченко А.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди спричиненої насильством в сім`ї,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди спричиненої насильством в сім`ї.

В обґрунтування позову зазначає, що 30 вересня 2017 року вона уклала шлюб з відповідачем ОСОБА_2 , який був зареєстрований виконкомом Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, актовий запис №20.

У період перебування у шлюбі, відповідач грубо ігнорував її право на рівність у вирішенні питань щодо побудови сімейних відносин, на повагу до неї, її честі та гідності, вчиняв насильство у сім`ї по відношенню до неї. Під час вагітності, відповідач створив такі умови, які призвели до погіршення стану її здоров`я, поставили під загрозу переривання вагітності та призвели до передвчасних пологів, народження дитини недоношеною та з патологією, яка потребує постійного медичного лікування.

З 10.11.2017 року по 24.11.2017 року вона знаходилась на лікуванні у КЗ «Першотравенська ЦМЛ» ДОР», до лікарні потрапила у зв`язку з тим, що відповідач вчинив сварку, при цьому він застосував психічне та фізичне насильство по відношенню до неї, що призвело до погіршення стану здоров`я. На той час вагітність становила 14 тижнів та вже була загроза переривання. Після лікування їй було рекомендовано обмеження фізичних та психоемоційних навантажень.

Однак, незважаючи на рекомендації лікарів щодо обмеження фізичних та психоемоційних навантажень, на загрозу переривання вагітності, відповідач продовжував жорстоко поводити себе по відношенню до неї, ображав нецензурною лайкою, принижував її честь та гідність, повністю ігнорував її як особистість, знущався над нею, вважаючи, що вона це рабиня, яка повинна терпіти всі знущання від чоловіка, навіть не зважаючи на її вагітність.

З 04.12.2017 року по 14.12.2017 року вона знаходилась на лікуванні КЗ «Першотравенська ЦМЛ» ДОР» у зв`язку з погіршенням стану здоров`я та загрозою переривання вагітності внаслідок вчинення відповідачем фізичного, психологічного насильства в сім`ї. Після лікування, їй було рекомендовано обмеження фізичних та психоемоційних навантажень.

Після повернення з лікарні, відповідач знову вчинив сварку, застосував фізичне та психічне насильство по відношенню до неї, викинув її речі у коридор та вигнав з квартири.

Пізніше, після примирення з відповідачем, вона знову повернулась до нього.

26.03.2018 року відповідач знову вчинив насильство в сім`ї, а саме сварку, ображав її нецензурною лайкою та виганяв з квартири, незважаючи на те, що вона була на останньому місяці вагітності.

Постановою Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 25.04.2018 року відповідач ОСОБА_2 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170 грн. Як вбачається з постанови, судом було встановлено, що 26.03.2018 року ОСОБА_2 знаходячись вдома по АДРЕСА_1 , вчинив сварку зі своєю дружиною ОСОБА_3 під час якої висловлювався на її адресу нецензурною лайкою, на зауваження не реагував, чим вчинив психологічне насильство в сім`ї.

З 26.03.2018 року вона та відповідач не проживають сумісно, не ведуть спільного господарства, проживають за різними адресами.

Станом на 27.05.2019 року шлюб між нею та відповідачем розірвано за рішенням суду.

Внаслідок протиправної поведінки відповідача ОСОБА_2 , вчинення фізичного, психологічного та економічного насильства по відношенню до вагітної дружини, перенесеного глибокого емоційного та психологічного стресу, ІНФОРМАЦІЯ_1 у неї почались передчасні пологи, здійснено кесарів розтин. Дитина народилась недоношеною, з патологією і після народження знаходиться на диспансерному обліку з діагнозом - лактозна недостатність, синдром гіперзбудженості центральної нервової системи на фоні пренатального враження центральної нервової системи, дисплазія тазостегнових суглобів, у зв`язку з чим потребувала постійного медичного лікування.

Від насильства у сім`ї потерпала не тільки вона, як дружина, а й ненароджена дитина, на яку у період її вагітності впливали емоційно-психологічні негативні фактори, викликані протиправною поведінкою відповідача ОСОБА_2 .

Отже, вона має право на відшкодування моральної шкоди, спричиненої внаслідок вчинення відповідачем неправомірної поведінки - насильства в сім`ї. Спричинену моральну шкоду внаслідок насильства вчиненого відповідачем відносно неї, вона оцінює у 200 000,00 грн.

Просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь в рахунок відшкодування моральної шкоди, спричиненої внаслідок домашнього насильства в розмірі 200 000,00 грн.

В ході розгляду справи позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Меркулова Т.П. заявлені вимоги підтримали у повному обсязі та прохали суд їх задовольнити. Відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат Жмуренко А.В. позовні вимоги не визнали, прохали суд в їх задоволенні відмовити так як останні є безпідставними.

Крім того позивач ОСОБА_1 надала заяву про розгляд справи за її відсутності, прохала суд задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі з урахуванням наданих нею додаткових пояснень, в яких остання зазначила, що відповідач вчинив протиправні дії, домашнє насильство у сім`ї стосовно вагітної дружини, що вже свідчить про тяжкість його протиправної поведінки. Вона перенесла глибокі душевні страждання, переживала за стан ще ненародженої дитини, за стан свого здоров`я, перенесла важкий стресовий стан, що призвело до порушення нормального укладу життя позивача, втрату спокою, сну, душевної рівноваги, вимушена була докладати зусиль для відновлення стану здоров`я, після вчиненого відповідачем домашнього насильства, перебувала на лікуванні у лікарні та передчасно народила дитину, яка мала фізичні вади, що підтверджується медичними документами, тобто у даному випадку стресова ситуація, в якій вона перебувала вплинула на здоров`я народженої дитини. ОСОБА_2 ганебно поставився до неї як до жінки, принизив її гідність, що потягло за собою втрату віри в сімейні відносини, у любов, повагу з боку чоловіків. Завдану їй моральну шкоду позивач оцінює у 200000 гривень, які прохає суд стягнути на її користь з відповідача.

Відповідач ОСОБА_2 надав заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності його представника адвоката Жмуренка А.В., позовні вимоги не визнав та прохав у їх задоволенні відмовити.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснив, що він проживає у квартирі АДРЕСА_2 . ОСОБА_5 мешкає у квартирі АДРЕСА_3 та є його сусідом, проживають на одній площадці. ОСОБА_6 він бачив лише тричі. Першого разу він бачив її приблизно на початку листопада 2017 року, коли вона заходила у під`їзд з двома важкими пакетами, там були продукти. На той час ОСОБА_7 була вагітна. Він допоміг їй занести дані пакети. Другого разу він бачив ОСОБА_6 у кінці листопада 2017 року, коли допоміг їй винести з під`їзду дві важки сумки з речами до автомобіля її батька. Третього разу він бачив її на початку грудня 2017 року, коли вона гучно стукала у двері квартири, де проживає ОСОБА_5 , у зв`язку з чим, він вийшов у під`їзд та зробив їй зауваження, на що ОСОБА_7 відповіла йому грубощами. Більше ОСОБА_6 він не бачив. Наскільки він знає, зі слів матері ОСОБА_2 , він одружився з ОСОБА_8 у вересні 2017 року та проживали разом у квартирі АДРЕСА_3 . Приблизно у листопаді 2017 року він декілька разів чув, як ОСОБА_5 та ОСОБА_7 з`ясовували стосунки, а саме кричали, із-за чого була сварка він не знає. Зі слів своєї дружини, він знає, що ОСОБА_7 постійно вчиняла сварки з ОСОБА_9 , закатувала йому істерики, кидалась на матір ОСОБА_10 та погрожувала їй. ОСОБА_7 та ОСОБА_5 прожили разом приблизно три місяці. За те, що до ОСОБА_2 та ОСОБА_11 приїжджала поліція, він не знає. Речей розкиданих на площадці він не бачив та з цього приводу нічого не знає. Коли ОСОБА_5 та ОСОБА_7 проживали у квартирі, він до неї не заходив.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснила, що вона проживає у квартирі АДРЕСА_2 . ОСОБА_5 мешкає у квартирі АДРЕСА_3 та є її сусідом. ОСОБА_13 у листопаді 2017 року вона побачила, що у квартирі АДРЕСА_3 проживає ОСОБА_7 . Наскільки їй відомо, за весь час сумісного проживання у вищезазначеній квартирі, ОСОБА_5 ніколи не ображав ОСОБА_6 . Особисто з ОСОБА_8 вона не знайома та ніколи з нею не віталась. ОСОБА_5 та ОСОБА_7 прожили разом приблизно три місця. Коли ОСОБА_6 виселяли з квартири та виносили її речі, вона намагалась вчинити бійку з матір`ю ОСОБА_2 та самим ОСОБА_10 , вона на них кидалась будучи вагітною, але а ні ОСОБА_10 , а ні його мати її не чіпали. ОСОБА_14 гучно кричала на весь під`їзд, тому у інших мешканців під`їзду могло скластись враження, що її б`ють. Що саме кричала ОСОБА_15 , вона не пам`ятає. ОСОБА_15 допомагали виносити речі її батьки та інші люди, яких вона не знає. В той день ОСОБА_7 була вдягнута у чорне пальто. Вперше ОСОБА_6 вона побачила приблизно у листопаді 2017 року. Наскільки їй відомо, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 перебували у шлюбі, так як вони одружились у вересні 2017 року. Після виселення ОСОБА_11 з квартири, через декілька днів вона приходила та стукала у двері квартири, де проживає ОСОБА_5 . Одного разу вона бачила, що під дверима квартири ОСОБА_16 , була насипана земля, після чого вона подзвонила матері ОСОБА_10 та повідомила їй про це. Чи приїжджала поліція до будинку, вона не знає.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_17 пояснила, що зі слів ОСОБА_18 вона знає, що коли вона повернулась з лікарні, у листопаді 2017 року, де знаходилась на збереженні, то ОСОБА_19 перебував у стані алкогольного сп`яніння. Увечері ОСОБА_14 подзвонила їй та прохала прийти до неї додому, так як ОСОБА_10 та його мати били її, при цьому ОСОБА_14 плакала. У розмові з ОСОБА_14 , вона попросила її щоб та по можливості знімала все на телефон, щоб були якість докази, так як у квартирі крім ОСОБА_14 був тільки ОСОБА_10 та його мати. Доки вона піднімалась по сходинках до квартири, де проживала ОСОБА_14 , то побачила, що її речі були розкидані на площадці між четвертим та п`ятим поверхом. ОСОБА_19 в цей час кричав нецензурною лайкою на ОСОБА_14 та викидав її речі з квартири. ОСОБА_14 в цей час перебувала у під`їзді та виглядала якоюсь розгубленою та розтріпаною. Після приїхав батько ОСОБА_14 , з яким вони збирали речі ОСОБА_14 та виносили їх до машини. ОСОБА_14 постійно скаржилась, що коли вона знаходилась у лікарні, ОСОБА_5 жодного разу її не відвідував та нічим не допомагав. Про конфлікти в сім`ї ОСОБА_2 та ОСОБА_11 , вона знає лише зі слів останніх.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_20 пояснив, що приблизно 24-26 січня 2018 року у ОСОБА_14 з ОСОБА_10 сталась сварка. ОСОБА_14 подзвонила йому по телефону та прохала приїхати, так як її речі ОСОБА_10 зі своєю матір`ю викидають з квартири. В той період ОСОБА_14 була вагітна, у неї був третій місяць вагітності. Коли він приїхав, то побачив, що мати ОСОБА_10 була у стані алкогольного сп`яніння, а ОСОБА_10 був тверезий. Більша частина речей ОСОБА_14 була розкидана на площадці між четвертим та п`ятим поверхом. Він особисто збирав речі та виносив їх до машини, збирати речі йому допомагали дві дівчини, одна з них подруга ОСОБА_14 . Там ще також була сусідка з п`ятого поверху з квартири АДРЕСА_4 , яка говорила матері ОСОБА_10 , щоб вони викинули ОСОБА_14 з п`ятого поверху. Дана сусідка стояла з відчиненими дверима квартири у коридорі. З матір`ю ОСОБА_10 , з ОСОБА_10 та їх сусідкою він не розмовляв, просто забрав речі та поніс їх до машини. Крім того, він хотів викликати поліцію, але ОСОБА_14 просила, щоб він цього не робив, так як вона збиралась помиритись з ОСОБА_10 та проживати разом з ним. Мати ОСОБА_10 виражалась в адресу ОСОБА_14 брутальною лайкою. Раніше він бачив на дочці сліди побоїв, у зв`язку з чим викликали поліцію. Ірину разом з речами, він забрав до себе додому. Зі слів дружини, він знає, що відносно ОСОБА_2 поліцією було складено протокол про адміністративне правопорушення у зв`язку з насилля в сім`ї. Потім, ОСОБА_10 викликали до суду та накладали стягнення у виді штрафу.

Суд вислухавши сторони по справі, їх представників, свідків, дослідивши письмові докази встановив наступні факти та обставини.

30 вересня 2017 року сторони у справі уклали шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , яке видане 30 вересня 2017 року виконкомом Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, актовий запис №20 (а.с.6).

Від шлюбу сторони мають одну малолітню дитину ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.16).

Судовим наказом Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 07 травня 2018 року, з ОСОБА_2 було стягнуто аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання малолітньої дитини сина ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) (а.с.21).

Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 14 травня 2018 року з ОСОБА_2 було стягнуто аліменти на користь ОСОБА_3 на її утримання у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку (а.с.22).

27 травня 2019 року рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області шлюб між сторонами було розірвано (а.с.108).

Як зазначає у позові позивач, за час перебування у шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 , останній створив такі умови, які призвели до погіршення стану її здоров`я, поставили під загрозу переривання вагітності, призвели до передчасних пологів, народження дитини недоношеною та з патологією, у зв`язку з чим, дитина потребує постійного медичного лікування.

Виписним епікризом із медичної картки стаціонарного хворого №3700-334 від 24 листопада 2017 року підтверджується, що ОСОБА_7 у період з 10 листопада 2017 року по 24 листопада 2017 року, перебувала на стаціонарному лікуванні у гінекологічному відділенні КЗ «Першотравенська ЦМЛ» ДОР, з діагнозом вагітність 13 тижнів, загроза переривання вагітності. Після виписки рекомендовано спостереження лікаря гінеколога за місцем проживання та обмеження фізичних і психоемоційних навантажень. (а.с.7)

Відповідно до виписного епікризу із медичної карти стаціонарного хворого №4040-146 від 14 грудня 2017 року, ОСОБА_7 у період з 04 грудня 2017 року по 14 грудня 2017 року перебувала на стаціонарному лікуванні у гінекологічному відділенні КЗ «Першотравенська ЦМЛ» ДОР» з діагнозом вагітність 18 тижнів, гострий респіраторний трахеїт (а.с.8).

Згідно обмінної карти пологового відділення лікарні КЗ «Павлоградський пологовий будинок» ДОР» у ОСОБА_1 відбулись передчасні пологи 18 квітня 2018 року о 17 год. 17 хв. Термін вагітності 36 міс. 3 дні. (а.с.9)

Епікризом від 24 квітня 2018 року, підтверджено, що ОСОБА_1 18 квітня 2018 року було зроблено кесарев розтин, передчасні пологами до 37 тижнів, у зв`язку з дискоординацією пологової діяльності (а.с.10).

Медичним свідоцтвом про народження №404, яке видане 19 квітня 218 року КЗ «Павлоградський пологовий будинок» ДОР» підтверджується, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 народила хлопчика, вагою 2490 гр. Дитина народилась недоношена на 37 тижні вагітності (а.с.11).

Відповідно до довідки, виданої сімейним лікарем КНП «Першотравенський центр первинної медико-санітарної допомоги» ПМР» Лепехою І.В., ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходиться на диспансерному обліку у КНП «Першотравенський МЦПМСД» з народження. Діагноз: синдром рухових розладів, правобічний геміпарез легкого ступеня. Синдром підвищення нервово-рефлекторної збудливості в результаті пренатального гіпоксичного ураження ЦНС. Затримка формування тазо-стегнових суглобів. Плоско-вальгусні стопи. Лактозна недостатність С/Т. Дитина спостерігається в ОДКЛ. Кожні 3-6 місяців необхідний огляд лікарів в ОДКЛ. (а.с.12)

Розглядаючи по суті позовні вимоги ОСОБА_11 суд приходить до наступного.

Згідно із ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені частиною першою статті 1167 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Положеннями частин першої-третьої статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

В деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно із роз`ясненнями, які містяться у пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року № 5 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою належить розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності, прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Разом з тим, моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати у повному обсязі, оскільки не має (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не є (і не може бути) адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, крім випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, § 62, ЄСПЛ від 12 липня 2007 року).

Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Наявність моральної шкоди доводиться позивачем, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв`язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації. Розмір відшкодування моральної шкоди оцінюється самим потерпілим та визначається у позовній заяві.

В силу ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як встановлено судом, постановою Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 25 квітня 2018 року ОСОБА_2 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 170,00 грн.

За змістом вищезазначеної постанови, 26 березня 2018 року о 18 год. 00 хв. ОСОБА_2 знаходячись вдома по АДРЕСА_1 , вчинив сварку зі своєю дружиною ОСОБА_3 , під час якої висловлювався на її адресу грубою нецензурною лайкою, на зауваження не реагував, чим вчинив психологічне насилля в сім`ї. (а.с.15)

Отже, внаслідок неправомірних дій, з вини відповідача, позивачка зазнала душевних страждань, страху та переживань у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї, що негативно позначилось на її здоров`ї, так як остання знаходилася у стані вагітності.

З огляду на вказане, позивачка, як особа, яка зазнала домашнього насильства, має право на відшкодування моральної шкоди, що узгоджується з вимогами ст. 30 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" та статтями 23,1167 ЦК України.

Відповідно до положень п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках.

Вирішуючи питання щодо розміру моральної шкоди, суд враховує характер, обсяг та глибину страждань (фізичних, душевних, психічних), яких позивачка зазнала внаслідок домашнього насильства, вимушені життєві зміни, вимоги розумності та справедливості та вважає обґрунтованим стягнення з відповідача на користь позивача 7000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої домашнім насильством.

При цьому суд, вважає недоведеними вимоги позивача в частині, того що внаслідок протиправної поведінки відповідача, вчиненого ним фізичного, психологічного, економічного насильства у відношенні до вагітної дружини, перенесеного глибокого емоційного та психологічного струсу у неї ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася недоношена дитина з патологією, так як позивачем на підтвердження даної обставини не надано суду жодного належного та допустимого доказу.

Допитані у судовому засіданні свідки не змогли однозначно підтвердити факт домашнього насилля ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 . Так свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_12 стверджували, що позивачка вела себе агресивно по відношенню до відповідача та його матері, в той час як свідок ОСОБА_17 говорила про те, що в її присутності у листопаді 2017 року ОСОБА_2 виражався на адресу ОСОБА_22 нецензурною лайкою, а свідок ОСОБА_20 у своїх поясненнях стверджував, що події відбувалися в січні 2018 року та домашнє насильство відносно його доньки ОСОБА_22 вчиняла мати ОСОБА_2 . У зв`язку із суперчливими показами свідків та відсутністю в матеріалах справи доказів які б підтверджували застосування домашнього насильства відповідачем по відношенню до позивача у будь-який період їх спільного проживання, крім 26 березня 2018 року, суд приходить до висновку, що в задоволення решти позовних вимог ОСОБА_22 необхідно відмовити.

Розподіл судових витрат слід здійснити відповідно до ст.141 ЦПК України.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем сплачено судовий збір в сумі 2000 грн., ціна позову 200000 грн. Позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 7000 грн., що становить 3,5% від ціни позову, тому стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума судового збору пропорційна задоволеній частині позовних вимог 70 грн. (3,5% від сплаченої суми судового збору). Решту судового збору слід залишити за позивачем.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Позивач ОСОБА_1 прохала суд стягнути на її користь понесені нею витрати на правничу допомогу в сумі 1000 грн. Враховуючи, що позовні вимоги позивача задоволені судом частково, а саме на 3,5% , тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 35 гривень в рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу ( 1000 грн. х 3,5%).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 258, 263, 264-265 ЦПК України, - суддя

В И Р І Ш И Л А:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди спричиненої насильством в сім`ї задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця міста Павлограда, Дніпропетровської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженки міста Першотравенська, Дніпропетровської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , 7000 (сім тисяч) гривень 00 копійок в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої домашнім насильством.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця міста Павлограда, Дніпропетровської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженки міста Першотравенська, Дніпропетровської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , 70 (сімдесят) гривень 00 копійок судового збору, сплаченого позивачем при пред`явленні позову до суду та 35 (тридцять п`ять) гривень 00 копійок витрат на надання правничої допомоги.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду через Першотравенський міський суд Дніпропетровської області, а з дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: С.С.Кривошея