Ухвала

03 березня 2020 року

м. Київ

справа № 803/20/20

провадження № 61-2076ав21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Тітова М. Ю, розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 24 вересня 2020 року за заявою ОСОБА_1 про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю "ВАЛКОМ АГРОПЛЮС" про солідарне стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 24 вересня 2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду "Південно-східний міжрегіональний" від 04 травня 2017 року відмовлено.

Згідно частини другої статті 24, частини другої статті 351 ЦПК України Верховний Суд переглядає в апеляційному порядку судові рішення апеляційних судів, ухвалені ними як судами першої інстанції.

29 січня 2021 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду апеляційну скаргу на вищевказану ухвалу суду.

В апеляційній скарзі міститься клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке мотивовано тим, що в судовому засіданні ОСОБА_1 участі не приймав, про дату та час розгляду справи не повідомлявся, копію оскаржуваної ухвали суду представник позивача отримав лише 27 січня 2021 року під час ознайомлення з матеріалами справи.

Вказані підстави колегія суддів визнала неповажними, оскільки матеріали справи містять рекомендоване повідомлення про вручення ОСОБА_1 копію ухвали Дніпровського апеляційного суду від 24 вересня 2020 року.

Ухвалою Верховного Суду від 10 лютого 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

23 лютого 2021 року ОСОБА_1 подав заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке мотивовано тим, що він з 21 вересня 2020 року по 25 січня 2021 року перебував у довгостроковому службовому відрядженні у м. Івано-Франківську, про винесену оскаржувану ухвалу дізнався 27 січня 2021 року, після ознайомлення адвоката з матеріалами справи. На підтвердження викладених обставин надав довідку з місця роботи, копію наказу про відрядження, копію посвідчення про відрядження, копію звіту про використання коштів, наданих на відрядження.

Європейський суд з прав людини зауважив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року). Внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (SHISHKOV v. RUSSIA, № 26746/05, § 110, ЄСПЛ, від 20 лютого 2014 року).

Аналіз наданих пояснень на обґрунтування пропуску строку звернення до суду з апеляційною скаргою свідчить, що вказані підстави не можна вважати поважними з наступних підстав.

Матеріали справи містять рекомендоване повідомлення про вручення ОСОБА_1 копію ухвали Дніпровського апеляційного суду від 24 вересня 2020 року.

Аналіз змісту заяви про поновлення строку на касаційне оскарження також свідчить, що ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 були обізнані про розгляд справи у Дніпровському апеляційному суді, отримували судові повістки, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 був присутнім у судовому засіданні 19 березня 2020 року, касаційна скарга подана за спливом 4 місяців з моменту постановлення оскарженої ухвали.

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, № 11681/85, § 35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).

Європейський суд з прав людини зауважив, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання (MPP GOLUB v. UKRAINE, № 6778/05, ЄСПЛ, від 18 жовтня 2005 року).

Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (PERETYAKA AND SHEREMETYEV v. UKRAINE, № 17160/06 та N 35548/06, § 34, ЄСПЛ, від 21 грудня 2010 року).

Відповідно до частини четвертої статті 357, пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо особою у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Таким чином, оскільки наведені ОСОБА_1 у заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Дніпровського апеляційного суду від 24 вересня 2020 року є неповажними, у відкритті апеляційного провадження слід відмовити.

Керуючись статтями 357, 358 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 24 вересня 2020 року за заявою ОСОБА_1 про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю "ВАЛКОМ АГРОПЛЮС" про солідарне стягнення заборгованості.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

М. Ю. Тітов