Справа №359/6004/21
Провадження №2/359/2625/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2021 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Чирки С.С.,

при секретарі судового засідання Рожковій Ж.Р.,

за участю

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

У липні 2021 року позивач звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення коштів за розпискою.

Разом з позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову, якою він просить суд: застосувати захід забезпечення позову у справі шляхом накладення арешту на нерухоме майно, яке на праві власності належить ОСОБА_3 , а саме: на Ѕ частку житлового будинку з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; на Ѕ частку земельної ділянки з кадастровим номером :03:002:0932 та на Ѕ частку земельної ділянки з кадастровим номером :03:002:0912.

Заяву обґрунтовано тим, що відповідачі не виконують свої боргові зобов`язання перед позивачем та не повертають грошові кошти.

Оскільки предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідачів, протягом тривалого терміну вони не здійснювали платежів в рахунок виконання зобов`язань за розпискою, навмисно уникають оплати та в подальшому можуть уникати виконання рішення суду.

У судовому засіданні позивач та його представник підтримали подану заяву про забезпечення позову та просили суд її задовольнити.

Суд, заслухавши позивача та представника позивача, дослідивши заяву про забезпечення позову та додані до неї документи дійшов наступного висновку.

Частиною 1 ст.149 ЦПК України визначено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених цим Кодексом заходів забезпечення позову.

Частиною 1 Статті 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується, шляхом накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Суд, згідно ч. 2, 3 ст. 150 ЦПК України, може застосувати кілька видів забезпечення позову. При цьому заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Судом встановлено, що заяву про забезпечення позову подано разом із позовною заявою до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення коштів.

Частиною 2 ст. 149 ЦПК України встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.4 постанови №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Дійсно, між сторонами у справі виник спір, з приводу невиконання відповідачами умов договору позики.

Разом з тим, в матеріалах, приєднаних до заяви про забезпечення позову, відсутні жодні належні та допустимі докази на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити виконання можливого рішення суду про задоволення позову, оскільки предметом спору являється стягнення грошових коштів.

В заяві про забезпечення позову заявник не зазначив жодного доказу на підтвердження того факту, що у відповідачів є наміри відчужити житловий будинок чи земельні ділянки і це створює загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Як вбачається з ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути обмежений в своїй власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Безумовно, забезпечення цивільного судочинства становить суспільний інтерес. Однак накладення арешту на житловий будинок та земельні ділянки ОСОБА_3 лише на підставі припущень позивача не виправдовує вказаний інтерес та буде призводити лише до свавільного втручання у право відповідача мирно володіти його майном. У такий спосіб будуть не дотримані вимоги ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Суд вважає, що запобігання порушення цього права є додатковою, але не менш вагомою підставою для відмови у задоволенні заяви.

Керуючись ст.ст.149-153 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення коштів залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено 12 липня 2021 року.

Суддя: Чирка С.С.