печерський районний суд міста києва
Справа № 757/7995/21-ц
01 липня 2021 року Печерський районний суд міста Києва в складі:
головуючого судді - Бусик О.Л.
при секретарі судових засідань - Шевчук А.В.
учасники справи:
позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2
треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 - про усунення перешкод у користуванні власністю, -
У лютому 2021 року позивачі звернулися до суду із зазначеним позовом.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачі є співвласниками квартири АДРЕСА_1 .
Відповідач є батьком позивача ОСОБА_1 та колишнім чоловіком третьої особи - ОСОБА_5 .
Відповідач проживає та зареєстрований у вказаній квартирі та у свій час подарував ј частку зазначеної квартири своїй дружині - ОСОБА_5 .
Відповідач зловживає спиртними напоями, лікуватися відмовляється та створює нестерпні умови для проживання оточуючих.
В той же час, відповідач є колишнім членом сім`ї, не є співвласником квартири, однак своєю поведінкою та самим проживанням у квартирі створює перешкоди у володінні та користуванні власністю позивачам, що є підставою для усунення позивачам перешкод у користуванні спірним майном, шляхом виселення відповідача.
Разом з тим, ОСОБА_1 має на праві власності квартиру АДРЕСА_2 , яку позивач зобов`язується надати відповідачу для проживання.
Таким чином, позивач просила усунути перешкоди у користуванні спірною квартирою, шляхом виселення ОСОБА_3 у квартиру АДРЕСА_2 .
Ухвалою судді від 11 березня 2021 року всправі відкрито провадження для розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.
05 травня 2021 року від позивачів надійшло клопотання про розгляд справи за їхньою відсутністю, позов просили задовольнити.
Відзиву та клопотань від відповідача не надходило.
Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. У разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність учасників справи за правилами спрощеного позовного провадження та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України, оскільки, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, відзив не подав. При цьому, позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступного висновку.
Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з ч. 1,2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Стаття 79 ЦПК України визначає, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Відповідно до ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Суд установив, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 в рівних частинах на праві приватної власності.
ОСОБА_3 проживає та зареєстрований у квартирі АДРЕСА_1 .
Згідно зі свідоцтвом про шлюб від 06 червня 2009 року, ОСОБА_6 уклала шлюб з ОСОБА_7 та взяла прізвище чоловіка після реєстрації шлюбу - ОСОБА_8 .
21 серпня 2012 року ОСОБА_9 та ОСОБА_1 уклали договір купівлі-продажу, за яким ОСОБА_9 передав ОСОБА_1 за 1 264 080 грн квартиру АДРЕСА_2 .
30 липня 2020 року ОСОБА_3 та ОСОБА_5 уклали договір дарування, згідно з яким ОСОБА_3 подарував ОСОБА_5 ј частку квартири АДРЕСА_1 .
29 вересня 2020 року ОСОБА_5 та ОСОБА_1 уклали договір дарування, згідно з яким ОСОБА_5 передала ОСОБА_1 Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 .
Таким чином ОСОБА_1 належить ѕ частини квартири, а ОСОБА_2 - ј частина квартири АДРЕСА_1 .
Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.
Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Статтею 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.
Отже, право членів сім`ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок, квартиру в особи, членами сім`ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї.
Такий висновок міститься в постанові Верховного Суду України в справі № 6-158цс14.
В той же час, серед способів захисту речових прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема, усунення перешкод у здійсненні права користування та розпоряджання майном (стаття 391 ЦК України). Вказані способи захисту можуть бути реалізовані шляхом подання віндикаційного та негаторного позовів відповідно.
Негаторний позов - це позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод. Означений спосіб захисту спрямований на усунення порушень прав власника, які не пов`язані з позбавленням його володіння майном.
Допоки особа є власником нерухомого майна, вона не може бути обмежена у праві звернутися до суду з позовом про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження цим майном, зокрема і шляхом виселення. А тому негаторний позов може бути пред`явлений упродовж всього часу тривання відповідного правопорушення.
Згідно зі статтею 8 Конвенції кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя та до свого житла. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.
Виселення особи з житла без надання іншого житлового приміщення можливе за умов, що таке втручання у право особи на повагу до житла передбачене законом, переслідує легітимну мету, визначену у пункті 2 статті 8 Конвенції, та є необхідним у демократичному суспільстві. Відповідність останньому критерію визначається з урахуванням того, чи існує нагальна суспільна необхідність для застосування такого обмеження права на повагу до житла та чи буде втручання у це право пропорційним переслідуваній легітимній меті.
Зазначений висновок узгоджується з висновком, що міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду в справі №653/1096/16-ц від 04 липня 2018 року.
Ураховуючи те, що право відповідача як члена сім`ї третьої особи - ОСОБА_5 на користування квартирою АДРЕСА_1 припинилось у зв`язку з припиненням права власності у ОСОБА_5 , а його проживання у вказаній квартирі створює перешкоди позивачам, як власникам квартири у її користуванні, однак виселення відповідача зі спірного жилого приміщення без надання іншого житла призведе до порушення його права на повагу до житла, слід дійти висновку про наявність підстав для виселення відповідача з квартири АДРЕСА_1 до іншого жилого приміщення, а саме квартири АДРЕСА_2 .
За таких обставин, враховуючи викладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.
На підставі обставин, встановлених судом та керуючись:ст. ст. 316, 317, 319, 391 ЦК України, ст. ст. 1-19, 27, 33, 34, 42-49, 58-62, 76-83, 89-92, 95, 141, 209-216, 227-246, 258, 259, 263-268, 273-279, 352-354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 - про усунення перешкод у користуванні власністю - задовольнити.
Усунути ОСОБА_1 , ОСОБА_2 перешкоди у користуванні жилим приміщення за адресою: АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_3 до іншого жилого приміщення за адресою: АДРЕСА_2 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. В такому випадку рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивачі: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).
ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ).
Відповідач: ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ).
Повний текст рішення складено 09 липня 2021 року.
Суддя О.Л. Бусик