рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

Справа № 495/390/21

Номер провадження 2/495/1374/2021

14 червня 2021 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого-одноособово судді Боярського О.О.

при секретарі судового засідання Рачицькій І.А.

за участю представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Кононенко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Білгород-Дністровському Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Білгород-Дністровської міської ради Одеської області про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог.

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до відповідача та просить суд:

-встановити факт проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , однією сім`єю більше п`яти років.

-визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , в порядку спадкування за законом четвертої черги після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на 23/100 житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 , який в цілому складається з: літ. «А», 3-1 кухня, 3-2 житлова, 3-3 житлова, 3-3 житлова, 3-4 приміщення, ІІІ-підвал, загальною площею 70 кв.м., житловою площею 34,8 кв.м., гараж літ. «Є», 1/3 частки воріт №2, 1/3 частки огорожі №3.

Позивач вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 . Після його смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, до складу якого входить житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач вказує на те, що проживав зі спадкодавцем однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини, вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом, що підтверджується довідкою Мологівської сільської ради від 21.12.2020 року № 3246. Протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України позивач не відмовлявся від спадщини. Таким чином, позивач є спадкоємцем четвертої черги майна померлого ОСОБА_3 та у відповідності до частини 3 статті 1268 ЦК України є таким, що прийняв спадщину. Інших спадкоємців, які вчинили дії, що свідчать про прийняття спадщини або мають право на обов`язкову частку у спадщині немає. Звернувшись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки документально не підтверджено факт проживання однією сім`єю зі спадкодавцем більш ніж п`ять років та рекомендовано звернутись до суду. На даний час позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, у зв`язку із відсутністю документального підтвердження факту проживання спадкоємця зі спадкодавцем більше п`яти років.

Встановлення факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_3 дає позивачу право на успадкування майна померлого, у зв`язку із чим ОСОБА_2 звернувся до суду із відповідним позовом.

Процесуальні дії.

28.01.2021 року провадження по справі було відкрито за правилами загального позовного провадження. Витребувано від Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори копію спадкової справи до майна ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

18.02.2021 року на виконання ухвали суду про витребування доказів по справі від завідувача Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори надійшов лист про надання інформації зі спадкового реєстру. Спадкова справа не заводилась до майна померлого ОСОБА_3 .

26.02.2021 року до суду від відповідача Білгород-Дністровської міської ради надійшов відзив в порядку статті 178 ЦПК України, у відповідності до якого представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог, у зв`язку із тим, що позивачем не надано доказів того, що між ним та ОСОБА_3 протягом останніх п`яти років до часу відкриття спадщини склалися відносини, що притаманні сім`ї, а отже відсутні передбачені ст. 1264 ЦК України підстави для визнання позивача спадкоємцем четвертої черги. Щодо вимоги позивача про визнання права власності на житловий будинок представник відповідача вважав цю вимогу передчасною.

31.03.2021 року представником позивача - адвокатом Бережною Т.Г. був долучений до матеріалів справи докази проживання однією сім`єю ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 - акт про фактичне місце проживання в селі Випасне Мологівської сільської ради.

14.04.2021 року від представника позивача та представника відповідача надійшли заяви про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті.

Ухвалою суду від 14.04.2021 року підготовче провадження по справі було закрито та призначено справу до розгляду по суті.

30.04.2021 року до суду надійшли пояснення від свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , посвідчені керуючою справами - секретарем виконкому Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області.

У судовому засіданні представник позивача - адвокат Бережна Т.Г. просила задовольнити позовні вимоги щодо встановлення факту проживання позивача та ОСОБА_3 однією сім`єю більше п`яти років та визнати за позивачем в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок. Зазначила, що позивач є спадкоємцем четвертої черги, факт проживання позивача та ОСОБА_3 однією сім`єю більше п`яти років підтверджується відповідними доказами, наявними в матеріалах справи, а саме, довідкою Мологівської сільської ради від 21.12.2020 року № 3246, актом про фактичне проживання померлого та позивача в період з 2014 року по день його смерті, складеного депутатом Мологівської сільської ради та поясненнями свідків, які були надані на підтвердження викладених в акті обставин.

У судовому засіданні представник відповідача - ОСОБА_6 заперечувала проти задоволення позовних вимог. Зазначила, що в матеріалах справи наявні пояснення свідків, які надійшли після закриття підготовчого провадження. Вважала, що позивачем не надано доказів того, що між ним та ОСОБА_3 протягом останніх п`яти років до часу відкриття спадщини склалися відносини, що притаманні сім`ї.

Фактичні обставини встановлені судом, позиція суду та нормативно-правове обґрунтування

Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд вважає за можливе задовольнити позовну заяву з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

З 2014 року і до моменту смерті ОСОБА_3 (часу відкриття спадщини) ОСОБА_2 проживав із останнім однією сім`єю по АДРЕСА_2 . ОСОБА_2 з померлим були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, позивач доглядав за ОСОБА_3 , що в сенсі статті 3 СК України означає, що вони зі спадкодавцем проживали однією сім`єю.

У п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, зазначено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини, і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також: інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки.

Згідно ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Таким чином, встановлення факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_3 більше п`яти років є необхідним для реалізації спадкових прав позивача у якості спадкоємця четвертої черги спадкування за законом.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» № 7, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Так, після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина у вигляді 23/100 житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 , який в цілому складається з: літ. «А», 3-1 кухня, 3-2 житлова, 3-3 житлова, 3-3 житлова, 3-4 приміщення, ІІІ-підвал, загальною площею 70 кв.м., житловою площею 34,8 кв.м., гараж літ. «Є», 1/3 частки воріт №2, 1/3 частки огорожі №3. Даний житловий будинок належав на праві приватної власності померлому ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця).

Згідно ст.1217 ЦК України спадкоємство здійснюється за заповітом і за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Таким чином позивач у відповідності до ч. 3 ст. 1270 ЦК України є таким, що прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3 та додатково встановлювати факт прийняття позивачем спадщини не є необхідним.

Щодо тверджень представника відповідача стосовно надання позивачем пояснень свідків після постановлення ухвали суду від 14.04.2021 року про закриття підготовчого провадження, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що дійсно пояснення свідків на підтвердження фактичного проживання померлого разом з позивачем були долучені до справи після постановлення ухвали суду про закриття підготовчого провадження.

Суд звертає увагу, що 31.03.2021 року (до закриття підготовчого провадження) представником позивача був долучений до матеріалів справи акт про фактичне місце проживання позивача та померлого ОСОБА_3 , який був складений депутатом Мологівської сільської ради на підставі пояснень свідків, що були надані до суду.

Акт про фактичне проживання був складений на підставі відомостей зазначених свідками, які повністю дублюються в письмових поясненнях свідків, засвідчених керуючою справами-секретарем виконкому Мологівської сільської ради, що були надані до суду 30.04.2021 року. Представник позивача пояснила, що з об`єктивних підстав вона не мала можливості раніше отримати вказані пояснення свідків, тому суд вважає прийняття заяв на підтвердження відомостей, викладених в акті, обґрунтованим.

Разом з тим, суд критично ставиться до голослівних тверджень представника відповідача щодо відсутності доказів фактичного проживання позивача та померлого, оскільки відповідачем не було надано жодного доказу на свою користь, який би спростував наявні в матеріалах справи докази.

Суд звертає увагу відповідача на необхідність дотримання положень ст.ст.12,81 ЦПК, якими передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене, на час відкриття спадщини позивач ОСОБА_2 проживав разом із спадкодавцем, що підтверджується довідкою Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області від 21.12.2020 року № 3246, актом про фактичне місце проживання позивача та померлого ОСОБА_3 , складеного депутатом Мологівської сільської ради та письмовими поясненнями свідків, які були надані на підтвердження викладених в акті обставин, з яких вбачається, що позивач та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживали разом з 2014 року до дня його смерті, вели спільне господарство, догляд за ОСОБА_3 до дня його смерті здійснював позивач, який і поховав його, у строк встановлений ст. 1270 ЦК України не відмовлявся від спадщини.

Окрім, ОСОБА_2 інших спадкоємців, які подали до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 немає та, відповідно, він є таким, що прийняв спадщину, що підтверджується інформаційною довідкою завідувача Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори від 17.02.2021 року вих.№ 200/02-14.

Відповідно до ч. 2 ст. 325 ЦК України фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожний громадянин має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності отримується в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Висновки за результатами розгляду справи

Суд розглядає справу на підставі наявних в ній матеріалів та доказів, та вважає, що позивачем на підтвердження своїх доводів доведено суду належними та допустимими доказами те, що, ОСОБА_2 є спадкоємцем четвертої черги спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 та у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України є таким, що прийняв спадщину після смерті останнього. Отже права ОСОБА_2 , як спадкоємця, підлягають захисту шляхом задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 8, 11, 16, 1216, 1261, 1268 ЦК України, ст.ст. 5, 10, 12, 19, 206, 247, 258, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 до Білгород-Дністровської міської ради Одеської області про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , однією сім`єю більше п`яти років.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , в порядку спадкування за законом четвертої черги після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на 23/100 житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 , який в цілому складається з: літ. «А», 3-1 кухня, 3-2 житлова, 3-3 житлова, 3-3 житлова, 3-4 приміщення, ІІІ-підвал, загальною площею 70 кв.м., житловою площею 34,8 кв.м., гараж літ. «Є», 1/3 частки воріт №2, 1/3 частки огорожі №3.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О.О. Боярський