Справа №: 671/1366/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

24 лютого 2021 року Волочиський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Ніколової С.В.

з участю секретаря судового засідання Хрупайло Т.В.,

розглянувши в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису у відкритому судовому засіданні в м. Волочиську справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

встановив:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення з останнього заборгованості за договором позики в сумі 8900 грн. 00 коп., 368 грн. 67 коп. процентів за прострочення виконання грошового зобов`язання на рівні облікової ставки НБУ та 15486 грн. 00 коп. пені. В обґрунтування позову вказував, що 27 лютого 2020 року між ним та відповідачем було укладено договір позики, за яким він позичив відповідачу грошові кошти в сумі 8900 грн., з терміном повернення до 20 березня 2020 року. Про вказане відповідач власноручно склав та надав йому, позивачу, розписку, однак, всупереч умовам договору позики відповідач грошові кошти не повернув та заперечує повернути їх в подальшому.

Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності та у відсутності позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, погоджується на заочний розгляду справи у разі неявки в судове засідання відповідача.

Відповідач, який про час, місце та дату судового засідання повідомлений належним чином відповідно до вимог ЦПК України, в судове засідання не з`явився. Тому, згідно вимог ст. 280 ЦПК України, за згодою позивача суд проводить заочний розгляд справи.

Дослідивши та оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 545 ЦК України прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.

Статтею 549 цього Кодексу встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Формами неустойки є штраф і пеня.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (пункт 3 частини першої статті 611 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Частиною 2 ст. 1047 цього ж Кодексу визначено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

За своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

Розписка про отримання в борг грошових коштів за своєю суттю є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику, а наявність боргового документа у кредитора підтверджує факт невиконання зобов`язань за написаною власноручно розпискою з повернення грошових коштів.

Судом об`єктивно встановлено, що 27 лютого 2020 року відповідач ОСОБА_2 отримав в борг від позивача ОСОБА_1 8900 грн., які зобов`язувався повернути до 20 березня 2020 року, а у разі прострочення зобов`язання - сплатити пеню у розмірі 1 відсотка від суми позову за кожний день прострочення. Дані обставини підтверджується оригіналом боргової розписки, виконаної відповідачем власноручно.

Встановлено, що відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання щодо повернення позивачу боргу у визначений строк.

А тому, оцінюючи докази в їх сукупності та відповідно до наведених вимог Цивільного кодексу України, суд дійшов висновку, що позов пілягає задоволенню в повному обсязі, оскільки представлена позивачем розписка відповідача як позичальника, є достовірним доказом в підтвердження вимог позивача про стягнення з відповідача 8900 грн. 00 коп. боргу, 368 грн. 67 коп. процентів за прострочення виконання грошового зобов`язання на рівні облікової ставки НБУ за період з 28.02.2020 року по 10.09.2020 року та 15486 грн. 00 коп. пені за період з 21.03.2020 року по 10.09.2020 року.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню судові витрати, понесені позивачем, а саме судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5000 грн., що підтверджені письмовими доказами (договір про надання правової допомоги від 07.09.2020 року, додаток № 1 до даного договору, акт обсягу наданої правової допомоги від 07.09.2020 року, виписка за рахунками від 10.09.2020 року).

Керуючись ст.ст. 49, 76-81, 95, 141, 223, 247, 259, 263-265, 280-282, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 8900 грн. 00 коп. боргу, 368 грн. 67 коп. процентів, 15486 грн. 00 коп. пені, 840 грн. 80 коп. судових витрат та 5000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відомості про учасників справи: позивач ОСОБА_1 , с. Раштівці Гусятинського району тернопільської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ; відповідач ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Рішення складено 24.02.2020 року.

Суддя: