РЕНІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

Провадження № 2/510/388/21

Справа № 510/2309/20

07.07.2021 року м. Рені Одеської області

Ренійський районний суд Одеської області у складі

головуючого судді Гончарової-Парфьонової О.О.

за участю секретаря Пройка С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Рені Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія Управління Активами» /треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Табінський Олег Володимирович/ про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

встановив:

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача /треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Табінський Олег Володимирович/ про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 30 жовтня 2020 року позивач дізнався з місця роботи про надходження від приватного виконавця виконавчого округу міста Києва - Табінського О.В. постанови ( ВП № 63147052) про звернення стягнення на заробітну плату (доходи), згідно якої з позивача на користь відповідача стягується 53 147 (п`ятдесят три тисячі сто сорок сім) грн. 11 коп.

Виконавчим написом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова О.М. від 24 січня 2012 року, зареєстрованим в реєстрі за № 4996, на підставі статті 87 ЗУ «Про нотаріат» та пункту 2 переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29 червня 1999 року № 1172, запропоновано задовольнити вимоги відповідача, якому ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»» відступлене право вимоги на підставі Договору відступлення прав вимоги № 20/01/20-1/1 від 20 січня 2020 року, якому в свою чергу ПАТ «Дельта Банк», на підставі Договору відступлення прав вимоги № 194/К від 09 лютого 2018 року, відступлене право вимоги за Кредитним договором № 001-15455-200114 від 20 січня 2014 року, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 , про стягнення з позивача суми 53 147 (п`ятдесят три тисячі сто сорок сім) грн. 11 коп. за період з 08 лютого 2018 року по 23 січня 2020 року включно.

Зазначив, що відповідно до п. 1 Переліку документів затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року, стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. А тому, при вчинені виконавчого напису нотаріус повинен був перевірити чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вищезазначеному переліку та перевірити строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис.

Звернув увагу суду на те, що жодного кредитного договору позивач з відповідачем не укладали, та відповідно у позивача немає ніяких зобов`язань перед відповідачем.

Позивач у судове засідання не з`явився, до суду від представника позивача - адвоката Златі Д.С., надійшла заява, відповідно до якої він просить розглядати справу у його відсутність та відсутність позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце його проведення сповіщався належним чином, причини неявки суду невідомі, відзиву на позовну заяву не надав.

Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов О.М., до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце його проведення сповіщався належним чином, причини неявки суду невідомі.

Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Табінський О.В., до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце його проведення сповіщався належним чином, причини неявки суду невідомі.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Таким чином, суд приходить до висновку, що причини неявки відповідача є неповажними та є підстави для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.

Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Дійсно, як встановлено у судовому засіданні, 30 жовтня 2020 року позивач дізнався з місця роботи про надходження від приватного виконавця виконавчого округу міста Києва - Табінського О.В. постанови ( ВП № 63147052) про звернення стягнення на заробітну плату (доходи), згідно якої з позивача на користь відповідача стягується 53 147 (п`ятдесят три тисячі сто сорок сім) грн. 11 коп.

Виконавчим написом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова О.М. від 24 січня 2012 року, зареєстрованим в реєстрі за № 4996, на підставі статті 87 ЗУ «Про нотаріат» та пункту 2 переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29 червня 1999 року № 1172, запропоновано задовольнити вимоги відповідача, якому ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»» відступлене право вимоги на підставі Договору відступлення прав вимоги № 20/01/20-1/1 від 20 січня 2020 року, якому в свою чергу ПАТ «Дельта Банк», на підставі Договору відступлення прав вимоги № 194/К від 09 лютого 2018 року, відступлене право вимоги за Кредитним договором № 001-15455-200114 від 20 січня 2014 року, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 , про стягнення з позивача суми 53 147 (п`ятдесят три тисячі сто сорок сім) грн. 11 коп. за період з 08 лютого 2018 року по 23 січня 2020 року включно.

Відповідно до п. 1 Переліку документів затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року, стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. При вчинені виконавчого напису нотаріус повинен був перевірити чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вищезазначеному переліку та перевірити строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис.

Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною.

В матеріалах справи відсутні докази повідомлення позивача про порушення кредитних зобов`язань та можливості ліквідувати допущені порушення.

Тобто, нотаріусом не було перевірено надіслання такої вимоги і отримання її позивачу, що унеможливило подання позивачем нотаріусу обґрунтованих заперечень щодо вчинення виконавчого напису або письмової згоди.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17 жовтня 2019 року, справа № справа № 681/833/16-ц.

Також з матеріалів справи встановлено, що сторонами не було укладено кредитного договору, а їх правовідносини виникли на підставі договорів факторингу (відступлення права вимоги).

Отже, дії нотаріуса на час вчинення ним виконавчого напису не свідчать про безспірність заборгованості позивача за кредитним договором, а тому цей виконавчий напис не відповідає вимогам закону та не підлягає виконанню.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтею 5 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус зобов`язаний відмовити у вчиненні нотаріальної дії в разі її невідповідності законодавству України або міжнародним договорам.

Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Аналогічні за змістом положення містяться у пункті 1 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України № 296/5 від 22.02.2012 р.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Таким чином, як свідчать обставини справи, виконавчий напис вчинено із порушенням норм чинного законодавства.

Стосовно посилань позивача на те, що він жодного кредитного договору із відповідачем не укладав і ніяких зобов`язань перед відповідачем не має, суд зазначає, що позивач не надав доказів у підтвердження зазначених доводів, але очевидним є, що позивач явно не визнає розмір заборгованості, оспорює її.

Згідно ст. 12 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

В порядку ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 1 681 грн. 60 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 7, 10, 12, 13, 18, 58, 81, 84, 89, 133, 141, 223, 247, 259, 263-265, 268, 280-284, 289, 352, 354, 355 ЦПК України, -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія Управління Активами» /треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Табінський Олег Володимирович/ про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олега Миколайовича від 24 січня 2012 року, зареєстрований в реєстрі за номером 4996, про звернення стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , грошових коштів у сумі 53 147 (п`ятдесят три тисячі сто сорок сім) грн. 11 коп., таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія Управління Активами» на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 судові витрати в розмірі 1 681 (одна тисяча шістсот вісімдесят одна) грн. 60 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.О. Гончарова-Парфьонова