У Х В А Л А

09.07.2021 Справа №607/19523/19

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Вийванко О. М.

за участю секретаря судового засідання Хримко У.А.

учасників справи

державного виконавця Сухарського Р.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Сухарського Р.С. про визнання неправомірним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Представник скаржника ОСОБА_2 , яка діє в інтересах скаржника ОСОБА_1 , звернулася в суд із скаргою на дії головного державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Сухарського Р.С. про визнання неправомірним рішення та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування скарги зазначила, що згідно з ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09.03.2020, цивільну справу №607/19523/19, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про поділ майна подружжя направлено до Тернопільського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз для проведення судової будівельно-технічної експертизи.

Вище вказаною ухвалою зобов`язано ОСОБА_3 , ОСОБА_4 надати експерту для огляду об`єкт дослідження, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Однак, не зважаючи на вказане рішення суду та клопотання експерта, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , об`єкт дослідження для огляду експерту 29.04.2021 не надали.

Відтак 09.06.2021, ОСОБА_1 , звернувся в Тернопільський міський відділ державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) з заявою про примусове виконання ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09.03.2021, справа №607/19523/19. Після чого, 07.06.2020 останній отримав повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, що датоване 03.06.2021, оскільки в ухвалі Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09.03.2021, справа №607/19523/19, відсутній підпис судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Черніцької І.М.

Представник скаржника ОСОБА_2 , вказує, що невиконана ухвала, оформлена відповідно до о Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, а тому вважає, що рішення головного державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції і м. Івано-Франківськ) Сухарського P.C. від 03.06.2021, про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання винесене передчасно, а тому його слід визнати неправомірним та зобов`язати головного державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Сухарського P.C. винести постанову про відкриття виконавчого провадження.

Головний державний виконавець, дії якого оскаржуються, подав відзив на скаргу, в якій просив відмовити у задоволенні скарги, оскільки додана до заяви ОСОБА_1 , копія ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09.03.2021, справа №607/19523/19, не підлягає виконанню, тому що, остання видана без підпису уповноваженої посадової особи, що не відповідає вимогам ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».

У судове засідання представник скаржника не з`явилась, однак подала заяву про розгляд скарги без її участі та участі скаржника.

У судовому засідання державний виконавець, дії якого оскаржуються, просив відмовити у задоволенні скарги з підстав викладених у відзиві на скаргу.

Заслухавши пояснення державного виконавця, оглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, перевіривши та дослідивши обставини справи, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09.03.2020, цивільну справу №607/19523/19, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про поділ майна подружжя направлено до Тернопільського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз для проведення судової будівельно-технічної експертизи, та зобов`язано ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , надати експерту для огляду об`єкт дослідження, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з заявою про виконання судового рішення від 25.05.2021, ОСОБА_1 , надіслав Тернопільському міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції і м. Івано-Франківськ) копію вище вказаної ухвали для виконання.

Відповідно до повідомлення від 03.06.2021, про повернення виконавчого документу стягувану без прийняття до виконання, Головний державний виконавець Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції і м. Івано-Франківськ) Сухарський P.C., повернув ухвалу № 607/19523/19 від 09.03.2021, для усунення недоліків, оскільки на ній відсутній підпис судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Черніцької І.М.

Відповідно до листа № 30346 від 03.06.2021, вищевказане повідомлення було надіслано ОСОБА_3 та ОСОБА_1 по місцю їхнього проживання.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що

Передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно із статтею 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконання на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Примусове виконання рішень судів в Україні покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені у Законі України «Про виконавче провадження».

Згідно з ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» - виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводиться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Іммобільяре Саффі проти Італії» (Case of Immobiliare Saffi v. Italy) наголошував, що право на звернення до суду, гарантоване статтею 6 Конвенції, також передбачає практичне виконання остаточних, обов`язкових для виконання судових рішень, які в державах, що поважають принцип верховенства права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду стороні у провадженні.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: 1) виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; 1-1) судові накази; 2) ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом; 3) виконавчих написів нотаріусів; 4) посвідчень комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій; 5) постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди; 6) постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом; 7) рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами; 8) рішень Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", а також рішень інших міжнародних юрисдикційних органів у випадках, передбачених міжнародним договором України; 9) рішень (постанов) суб`єктів державного фінансового моніторингу (їх уповноважених посадових осіб), якщо їх виконання за законом покладено на органи та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Відповідно до ч. 3. ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ підписується уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплюється печаткою. Скріплення виконавчого документа печаткою із зображенням Державного Герба України є обов`язковим, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, згідно із законом зобов`язаний мати таку печатку. Виконавчий документ може бути видано у формі електронного документа відповідно до законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронні довірчі послуги». Порядок пред`явлення до виконання виконавчих документів, виданих у формі електронного документа, визначається Міністерством юстиції України.

Згідно з ч. 4. ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: 1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання); 2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання; 3) боржника визнано банкрутом; 4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 5) юридичну особу - боржника припинено; 6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону; 7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень; 8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим; 9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем; 10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю; 11) Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про початок процедури тимчасової адміністрації або ліквідації банку. У разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, стягувач має право звернутися до суду чи іншого органу (посадової особи), що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність із зазначеними вимогами. При поверненні стягувачу виконавчого документа без прийняття до виконання стягувачу повертається сплачений ним авансовий внесок.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 152 та ч. 5 ст. 153 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»,Положення про Державну судову адміністрацію України, затвердженого рішенням Вищої Ради правосуддя України від 17.01.2019 № 141/0/15-19, з метою вдосконалення порядку ведення діловодства в місцевих та апеляційних судах України затверджено Інструкцію з діловодства в місцевих та апеляційних судах України.

Інструкція з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, визначає загальні правила ведення діловодства в місцевих та апеляційних судах України, регламентує порядок роботи з документами з моменту їх надходження чи створення до знищення в установленому порядку або передачі до державної архівної установи.

Відповідно до п. 3 розділу ХІ Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України (зі змінами, наказ ДСА України від 03.06.2020 року № 248), копія судового рішення, виготовлена апаратом суду, засвідчується відповідальною особою апарату суду та відповідною печаткою суду із зазначенням дати. У разі якщо судове рішення не набрало законної сили, про це працівником апарату суду зазначається на копії, що видається чи надсилається. На копії судового рішення, що набрало законної сили, зазначається дата набрання ним чинності. У випадках, встановлених чинним законодавством, у тому числі для проставлення апостиля, а також на вмотивовану вимогу учасника справи чи органів та установ, які виконують рішення судів, з метою недопущення порушень прав фізичних та юридичних осіб, копія судового рішення засвідчується гербовою печаткою та підписом головуючого судді (судді-доповідача), а у разі його відсутності - головою суду чи особою, що виконує його обов`язки.

Щодо заявлених у скарзі вимог, щодо визнання неправомірними дії головного державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Сухарського Р.С. ДВС встановлено, що копія ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09.03.2020, яку пред`явив до виконання скаржник, не відповідала вимогам Закону України «Про виконавче провадження», а саме, не була підписана головуючим суддею або головою суду чи особою, що виконує його обов`язки.

Згідно з ч. 3 ст. 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відтак, встановлені судом обставини свідчить про правомірність дій державного виконавця, а тому суд вважає необхідним відмовити в задоволенні скарги.

Згідно з ст. 452 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Отже, у відповідності до ст. 452 ЦПК України, судові витрати понесені заявником стягненню не підлягають.

На підставі наведеного, керуючись ст. 260, 261, 352-354, 450-452 Цивільного процесуального кодексу України, -

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Сухарського Р.С. про визнання неправомірним рішення та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину ухвали суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Скаржник: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 .

Заінтересована особа: головний державний виконавець Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Сухарський Р.С., місцезнаходження: вул. Острозького, 14, м. Тернопіль.

Повний текст ухвали суду складено та підписано 09 липня 2021 року.

Головуючий суддяО. М. Вийванко