Справа № 676/3526/20
Номер провадження 2/676/328/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2021 року Кам`янець-Подільський міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі: головуючої судді Швець О.Д.

з участю секретаря Чекашкіної О.Л.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кам`янець-Подільському цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - Кам`янець-Подільська міська радапро визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом в квартирі АДРЕСА_1 . В обґрунтування своїх вимог вказує, що є основним квартиронаймачем квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується рішенням виконавчого комітету Кам`янець-Подільської міської ради № 1098 від 02.07.2009 року. Відповідачі є колишньою дружиною та сином позивача, зареєстровані як члени сім`ї, однак за вказаною адресою не проживають з 2000 року, комунальні платежі та витрати на обслуговування житла не сплачують, речей належних відповідачам в квартирі не має. Відповідачі переїхали на інше постійне місце проживання, але знятись з реєстрації не бажають, чим чинять йому перешкоди у користуванні житлом, в отриманні субсидії на оплату комунальних послуг. Тому просить визнати ОСОБА_3 , ОСОБА_4 такими, що втратили право на користування житлом в квартирі АДРЕСА_1 .

В суді представник позивач позов підтримала, просить задовольнити.

В суді представник 3 особи не заперечила проти задоволення позову.

Відповідачі повторно в судове засідання не з`явилися, причини неявки не повідомили, про час і місце слухання справи повідомлені своєчасно належним чином відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України.

Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачів на підставі наявних у справі доказів.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Заслухавши представника позивача, представника третьої особи, вивчивши матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішення Виконавчого комітету Кам`янець-Подільської міської ради №1098 від 02.07.2009 року вирішено видати ордер ОСОБА_1, 1967 року народження, сім`я 2 особи в тому числі дружина ОСОБА_5 , 1967 року народження, на двокімнатну квартиру АДРЕСА_2 .

13.07.2009 р. видано ордер на жиле приміщення серія КП 002183 сім`єю з двох осіб на право заняття жилого приміщення житловою площею 28,8 кв. м., яке складається з двох кімнат у будинку малосімейного типу за адресою: АДРЕСА_3 .

Згідно довідки відділу реєстрації місця проживання юридичного управління Кам`янець-Подільської міської ради №1265 від 06.07.2020 р., по АДРЕСА_3 , зареєстровані ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

ОСОБА_3 є колишньою дружиною позивача, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серія НОМЕР_1 від 24.03.1994 р. актовий запис №128.

ОСОБА_4 є сином позивача.

Актами перевірки паспортного режиму від 16.12.2019 р., 15.08.2019 р., 02.09.2020 р., 30.09.2020 р. встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в будинку АДРЕСА_4 , зареєстровані, але не проживають.

Відповідно ч.2,4 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

Згідно з ч.4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до ч.1-4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово

Згідно ст. ст. 64 ЖК Української РСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї.

Стаття 71ЖК України встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами.

За змістом цієї статті, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї, за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Відповідно до статті 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї, тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Отже, звертаючись до суду із позовною вимогою про визнання відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням відповідно до ст..71,72 ЖК України, позивачі повинні належними та допустимими доказами довести факт не проживання відповідачів за місцем своєї реєстрації понад шість місяців та відсутність поважності причин такого не проживання.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 жовтня 2018 року у справі № 490/12384/16-ц зроблено висновок по застосуванню статей 71, 72 ЖК України, який полягає в тому, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням за двох умов: непроживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин. Саме на позивача процесуальний закон покладає обов`язок довести факт відсутності відповідача понад встановлені статтею 71 ЖК України строки у жилому приміщенні без поважних причин. Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. Повернення особи до жилого приміщення, яке вона займала, перериває строк тимчасової відсутності. Тому при розгляді позову про визнання особи такою, що втратила право на жилу площу, суд повинен ретельно дослідити обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності.

При вирішенні питання про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, враховуються причини її відсутності. Підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, може слугувати лише свідома поведінка такої особи, яка свідчить про втрату нею інтересу до такого житлового приміщення.

При цьому, житлове законодавство не встановлює вичерпного переліку поважності причин не проживання у житловому приміщенні, у зв`язку з чим зазначене питання суд вирішує у кожному конкретному випадку, з урахуванням конкретних обставин справи.

Згідно з ч.ч.1,5,6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_6 суду показав, що дружина ОСОБА_1 разом з дітьми виїхала до іншої країни на постійне місце проживання в 2000 році. З 2000 року ні ОСОБА_3 , ні син ОСОБА_7 не повертались в Україну. Зі слів позивача колишня дружина та син мають право на проживання в Швеції, мають роботу і повертатись в Україну не планують.

Оцінюючи зібрані у справі докази, суд вважає, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 втратили право на користування житлом в квартирі АДРЕСА_1 , оскільки не проживають за місцем реєстрації понад шість місяців без поважних причин.

Реєстрація відповідачів за адресою позивача чинить йому перешкоди у розпорядженні майном.

Відповідно до абзацу 6 ст. 3 Закону України від 11.12.2003 р «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація - внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою.

Згідно ч.1 ст.7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір проживання в Україні рішення суду є достатньою підставою для зняття відповідача з реєстраційного обліку в зазначеному будинку.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 128, 141, 263-265, 280 ЦПК України,ст..ст. 317, 321, 391, ЦК України, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - Кам`янець-Подільська міська радапро визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право на користування житлом в квартирі АДРЕСА_5 .

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання АДРЕСА_3 .

Відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації АДРЕСА_3 .

Відповідач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації АДРЕСА_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданною протягом 30 днів з дня його проголошення.

Повний текст судового рішення складено 09 липня 2021 року.

Суддя Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Швець О.Д.