П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2021року м. Київ

Справа № 761/47932/19

Провадження № 22-ц/824/3330/2021

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.

учасники справи: позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку письмового провадженнями за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - адвоката Ломанова Дениса Олександровича на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 22 червня 2020 року у складі судді Саадулаєва А. І.у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину,

ВСТАНОВИВ:

Історія справи

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину.

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 23 листопада 2007 року, який рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 13 березня 2014 року розірвано.

За час перебування у шлюбі, у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син - ОСОБА_3 , який після розірвання шлюбу залишився проживати разом з матір?ю.

ОСОБА_1 вказувала, що після припинення фактичних шлюбних відносин, відповідач не брав участі в утриманні дитини та додаткових витратах на дитину. Позивач самостійно піклується про дитину та фінансово забезпечує її, в тому числі розвиває здібності сина та забезпечує медичний догляд та лікування. Син ОСОБА_3 постійно вивчає іноземні мови, а саме: англійську та німецьку, розвиток яких викликає необхідність у понесенні додаткових витрат. Дитина займається кікбоксингом, що теж вимагає додаткових витрат. За час окремого проживання сторін, позивачка витратила значні кошти на забезпечення дитини медичним доглядом та лікуванням.

Ураховуючи те, що у позивачки наявні усі докази на підтвердження вже понесених додаткових витрат у розмірі 82 765,04 грн та тих, що будуть понесені (щомісяця - 6 419,87 грн), ОСОБА_1 вважала, що наявні всі підстави для стягнення з ОСОБА_3 на її користь додаткових витрат на дитину, які фактично були витрачені позивачкою, а саме у розмірі 41 382,52 грн, що є половиною від суми понесених додаткових витрат позивачкою, а також стягнення з відповідача додаткових витрат, що будуть понесені, тобто фінансування на перед, щомісяця у розмірі 3 209,93 грн.

У відповідача наявна фінансова можливість брати участь у додаткових витратах на дитину, оскільки він працює у ТОВ «Етрекс-інвест» консультантом з економічних питань за контрактом строком до 2021 року, а сума контракту складає 480 000,00 грн.

ОСОБА_1 просила стягнути з ОСОБА_3 на її користь:

- додаткові витрати на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які були фактично понесені, у розмірі 41 382,52 грн;

- додаткові витрати на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які будуть понесені, у розмірі 3 209,93 грн;

- судові витрати, в тому числі витрати по сплаті судового збору та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі, що будуть підтверджено документально.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 10 березня 2020 року відкрито провадження у цій справі та призначено розгляд цієї справи за правилами загального позовного провадження.

Відповідач скористався своїм правом щодо подання відзиву на позов, у якому зазначив, що посилання позивача на те, що він не бере участі у матеріальному забезпеченні дитини не відповідають дійсності. Крім цього повідомив про звернення наприкінці 2019 року до Служби у справах дітей для визначення порядку його участі у вихованні сина, де триває засідання Комісії у справах дітей при Шевченківській РДА. Посилаючись на інформацію, надану позивачем вказаній Комісії на роботі позивача, в рамках соціального пакету оплачується медична страховка на дитину, тому вважає незрозумілим звернення позивача за медичним обслуговуванням до приватних клінік. Крім цього у відзиві зазначив про те, що на його утриманні перебуває також і другий шестирічний син, який має інвалідність у зв`язку із двосторонньою глухотою. Мати відповідача також потребує допомоги як одинокий пенсіонер. В той же час, відповідач з 2015 року немає постійного заробітку у зв`язку із втратою трудової книжки.

Позивач подав відповідь на відзив у якому зазначено про відсутність належних доказів участі у фінансовому забезпеченні дитини. Зазначив, що страховий поліс не покриває всіх видів медичних витрат. Звертає увагу на наявності фінансової можливості для участі у додаткових витратах на дитину, додатково зазначаючи про здачу відповідачем в оренду нерухомості, з метою отримання прибутку. Крім цього зазначив про відсутність доказів сплати аліментів на іншу дитину, при наявності рішень про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину у справах № 369/7697/17 від 20 липня 2017 року, наказне провадження про стягнення аліментів №369/9144/17 від 28 серпня 2017 року. Зазначає про суперечливість позиції відповідача, оскільки, за відсутності доходу, його посилання на необхідності нести тягар щодо утримання матері та іншої дитини не відповідають дійсності.

05 червня 2020 року Шевченківським районним судом міста Києва винесено ухвалу про закінчення підготовчого судового засідання, а справу призначено до розгляду по суті у судовому засіданні.

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 22 червня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на дитину задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 32 112,00 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 7 800,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 599,35 грн.

Частково задовольняючи позовні вимоги та стягуючи з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 32 112,00 грн, які є половиною від загального розміру понесених додаткових витрат на утримання дитини, суд першої інстанції виходив із того, позивачем доведено належними та допустимими доказами понесення позивачкою витрат за 2016 рік у розмірі 11 178,00 грн, за 2017 рік у розмірі 10 009,00 грн, за 2018 рік у розмірі 4 313,00 грн та за 2019 рік 8 145,00 грн на надання медичних послуг ОСОБА_3 . При цьому суд зробив висновок про доведеність позовних вимог і в частині витрат на вивчення іноземних мов в розмірі 30 579,00 грн, які документально підтвердженні.

Роблячи висновок про відмову у задоволенні позовних вимог в іншій частині, суд першої інстанції виходив із їх недоведеності та безпідставності, оскільки позивачкою не доведено, що придбання ліків у наданих до позовної заяви чеках за період з 2016 року по 2019 рік мали відношення до лікування саме ОСОБА_3 , та було обумовлено певними його діагнозами чи консультативними висновками, які йому надавались, або іншою рекомендацією лікарів, а відтак і не доведено, що витрати на їх придбання, які включено позивачем до сукупної суми витрат були викликані особливими обставинами (хворобою).

Щодо віднесення до додаткових витрат вартості відвідування спортивної секції з кікбоксингу, то на думку суду позивачем не надано суду належних і допустимих доказів наявності у дитини здібностей і талантів, які потребують розвитку, тобто не доведено реального існування особливих обставин, які викликають необхідність таких витрат, а тому розмір останніх не відноситься до особливих обставин, призначених для розвитку здібностей дитини.

Щодо вимоги позивача про стягнення щомісячних витрат у розмірі 3 209,93 грн, починаючи з дня пред`явлення позову і до 31 грудня 2020 року, то суд першої інстанції зробив висновок про те, що вказані витрати лише ймовірно матимуть місце, однак ймовірність їх настання не може бути підставою для стягнення.

Короткий зміст вимог та доводів апеляційної скарги

22 грудня 2020 року представник ОСОБА_3 - ОСОБА_6 через засоби поштового зв`язку подав до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Києва апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, просить скасувати рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 22 червня 2020 року та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, щопозивачем жодних доказів, що дитина має тяжку хворобу, розвиток унікальних здібностей суду не надано. Заявник вважає за необхідне критично віднестися до висновку суду про взяття до уваги довідки ТОВ «Етрекс-Інвест», вих. № 52 від 22 жовтня 2019 року, про те, що ОСОБА_2 працює у вказаному товаристві в якості консультанта з економічних питань за контрактом до 2021 року. Сума контракту складає 480 000,00 грн. Також у довідці зазначено про готовність товариства надавати адресну благодійну допомогу за зверненням відповідача на вирішення потреб його сина в розмірі 10 000,00 грн щомісячно. Так як в доданих до матеріалів справи документах зазначено, що розмір виплат за вказаним контрактом склав нуль гривень, а згідно листа вихідний № 06/15 від 15 червня 2020 року контракт із ОСОБА_3 достроково припинено у зв?язку із форс-мажорними обставинами, а саме пандемією COVID-19.

Заявник вказує, що йому не зрозуміло, яким чином суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач отримує таку саму суму доходу як і позивач, оскільки з матеріалів справи вбачається, що відповідач перебував на обліку у центрі зайнятості. Посилання суду на те, що джерелом доходу відповідача є отримання плати за оренду частини квартири, яка щомісячно складає 4 000,00 грн, також не відповідає дійсності, адже вказаний договір є лише договором про наміри. Судом першої інстанції також не враховано, що відповідач має на утриманні малолітнього сина з інвалідністю, на утримання якого він сплачує аліменти, а також має на утриманні непрацездатну матір.

Рух апеляційної скарги та матеріалів справи

11січня 2021 року матеріали цивільної справи № 761/47932/19 надійшли до Київського апеляційного суду.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями

від 11січня2021 року справу передано судді-доповідачу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 12 січня 2021 року поновлено представнику ОСОБА_3 - ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 22 червня 2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , подану адвокатом Ломановим Д. О., на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 22 червня 2020 року залишено без руху, встановивши строк для усунення недоліків, викладених у мотивувальній частині ухвали, протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 25 січня 2021 року відкрито апеляційне провадження у цій справі.

Копію ухвали про відкриття провадження разом з копіями апеляційної скарги та доданими до неї матеріалами надіслано учасникам справи і встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу тривалістю десять днів з моменту отримання копії цієї ухвали.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 09 березня 2021 року справу призначено до розгляду без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження, оскільки предметом спору є стягнення додаткових витрат на дитину, тобто справа в силу закону є малозначної (пункт 3 частина шоста стаття 19 ЦПК України).

Доводи інших учасників справи

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Позиція Київського апеляційного суду

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Порядок розгляду справи судом апеляційної інстанції встановлено статтею 368 ЦПК України, частина перша якої встановлює, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Ураховуючи те, що справа в силу своїх властивостей є малозначною, розгляд справи Київським апеляційним судом здійснюється в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Частинами першою-третьою статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до частини четвертої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Аргументи апеляційної скарги зводяться до незгоди з рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 22 червня 2020 року в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 32 112,00 грн додаткових витрат на дитину.

Аргументів щодо незгоди з рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 22 грудня 2020 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на дитину, апеляційна скарга не містить, а тому Київським апеляційним судом оскаржуване судове рішення в цій частині, відповідно до правил частини першої статті 367 ЦПК України, в апеляційному порядку не перевіряється.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку з огляду на наступне.

Фактичні обставини справи

Встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб ОСОБА_3 та

ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі з 23 листопада 2007 року, про що зроблено актовий запис № 4259 (т. 1, а. с. 8).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у місті Києві від 24 січня 2009 року у ОСОБА_3 та ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син ОСОБА_3 , про що зроблено актовий запис № 156

(т. 1, а. с. 9).

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 13 березня 2014 року у справі № 761/549/14-ц шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , зареєстрований 23 листопада 2007 року, за актовим записом № 4259 розірвано. Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишено прізвище « ОСОБА_1 » (т. 1, а. с. 16).

Зі змісту заявлених позовних вимог, вбачається, що ОСОБА_1 просила стягнути половину додаткових витрат, понесених на утримання сина ОСОБА_3 , які складаються із витрат щодо вивчення іноземних мов та медичного догляду.

На підтвердження витрат на лікування за 2016 рік у розмірі 14 271,39 грнпозивачем надано наступні докази:

- рахунок та фіскальний чек від 03 вересня 2016 року на суму 2020,00 грн за надання стоматологічних послуг (т. 1, а.с. 28-29);

- рахунок та фіскальний чек від 14 березня 2016 року на суму 1150,00 грн за надання стоматологічних послуг (т. 1, а.с. 30);

- рахунок та фіскальний чек від 14 березня 2016 на суму 400,00 грн за надання стоматологічних послуг (т. 1, а.с. 31);

- рахунок та фіскальний чек від 29 березня 2016 року на суму 2200,00 грн за надання стоматологічних послуг (т. 1, а.с. 32);

- акт здачі-прийняття робіт та квитанція від 09 квітня 2016 року на суму 3608,00 грн за надання стоматологічних послуг (т. 1, а.с. 33-34);

- фіскальний чек від 19 вересня 2016 року на суму 882,00 грн за відвідування стоматологічного центру ПП «Олета» (т. 1, а.с. 35);

- квитанція до прибуткового касового ордера №954 від 19 вересня 2016 року на суму 600,00 грн за надання стоматологічних послуг (т. 1, а.с. 36);

- рахунок та фіскальний чек від 11 вересня 2016 року на суму 1520,00 грн за надання стоматологічних послуг (т. 1, а.с. 37-38);

- фіскальний чек від 26 жовтня 2016 року на суму 105,39 грн за купівлю диклак гелю (т. 1, а.с. 39);

- товарний чек від 25 жовтня 2016 року та нефіскальний чек на суму 473,00 грн за придбання фіксатора та милиці (т. 1, а.с. 40);

- прибутковий касовий ордер та квитанція від 25 жовтня 2016 року на суму 280,00 грн за надання медичних послуг (т. 1, а.с. 41);

- талон отримання результатів аналізів ОСОБА_3 та фіскальний чек від 17 березня 2016 року на суму 320,00 грн. (т. 1, а.с. 42);

- фіскальний чек ТОВ «Аптека низьких цін» від 16 березня 2016 року на суму 86,98 грн (т .1, а.с. 43);

- фіскальний чек ТОВ «Аптека низьких цін» від 23 березня 2016 року на суму 472,50 грн (т. 1, а.с. 43);

- фіскальний чек ТОВ «Аптека низьких цін» від 22 листопада 2016 року на суму 287,96 грн (т. 1, а.с. 44);

- фіскальний чек ТОВ «Аптека низьких цін» від 18 квітня 2016 року на суму 365,56 грн (т. 1, а.с. 45);

- квитанція до прибуткового касового ордера №954 від 27 вересня 2016 року на суму 600,00 грн за надання стоматологічних послуг (т. 1, а. с. 46).

На підтвердження витрат на лікування за 2017 рік у розмірі 20972,35 грн позивачем надано наступні докази:

- квитанція ТОВ «Дента Вітал» від 27 жовтня 2017 року до прибуткового касового ордера №1069 на суму 2300,00 грн (т. 1, а.с. 47);

- квитанція ТОВ «Дента Вітал» від 24 жовтня 2017 року до прибуткового касового ордера №1058 на суму 250,00 грн (т. 1, а.с. 48);

- квитанція ТОВ «Дента Вітал» від 03 жовтня 2017 року до прибуткового касового ордера №983 на суму 700,00 грн (т. 1, а.с. 49);

- квитанція ТОВ «Дента Вітал» від 02 грудня 2017 року до прибуткового касового ордера №1205 на суму 200,00 грн (т. 1, а.с. 50);

акт виконаних робіт (рентгенологічна діагностика) від 18 березня 2017 року на суму 250,00 грн (т. 1, а.с. 51);

- чек №1270 від 31 серпня 2017 року на суму 955,00 грн за надання стоматологічних послуг (т. 1, а.с. 52);

- чек №6786 від 30 серпня 2017 року на суму 273,00 грн за надання послуг лабораторією «Форпост» (т. 1, а.с. 53);

- фіскальний чек ТОВ «Дента Вітал» від 22 липня 2017 року до прибуткового касового ордера №721 на суму 200,00 грн, згідно замовлення №КРС-20170722-4 від 22 липня 2017 року (т. 1, а.с. 54);

- акт виконаних робіт №21899 від 22 липня 2017 року та квитанція про оплату на суму 420,00 грн за надання стоматологічних послуг (т. 1, а.с. 55);

- фіскальний чек ТОВ «Аптека низьких цін» від 02 травня 2017 року на суму 142,60 грн (т. 1, а.с. 56);

- рахунок-фактура та фіскальний чек від 30 квітня 2017 року на суму 430,00 грн за надання консультації лікаря-педіатра (т. 1, а.с. 57);

- фіскальний чек аптечного пункту від 19 травня 2017 року на суму 231,17 грн (т. 1, а.с. 58);

- рахунок-фактура та фіскальний чек від 18 травня 2017 року на суму 430,00 грн за надання консультації лікаря-педіатра (т. 1, а.с. 59-60);

- рахунок-фактура та фіскальний чек від 21 червня 2017 року на суму 1080,00 грн за консультацію лікаря-педіатра та вакцинацію (т. 1, а.с. 61);

- фіскальний чек від 23 червня 2017 року на суму 205,68 грн (т. 1, а. с. 62);

- квитанцію Медичного центру «Дитина» до прибуткового касового ордера від 04 березня 2017 року за надання послуг на суму 100,00 грн (т. 1, а.с. 63);

- квитанцію Медичного центру «Дитина» до прибуткового касового ордера від 04 березня 2017 року за надання послуг на суму 280,00 грн (т. 1, а.с. 64);

- квитанцію Медичного центру «Дитина» до прибуткового касового ордера та прибутковий ордер від 20 травня 2017 року за надання послуг на суму 630,00 грн (т. 1, а.с. 65);

- замовлення на надання медичної допомоги ОСОБА_3 від 06 січня 2017 року на суму 1900,00 грн (т. 1, а.с. 66);

- фіскальний чек ТОВ «Аптека Доброго Дня» від 06 січня 2017 року на суму 257,70 грн (т. 1, а.с. 67);

- фіскальні чеки ТОВ «Аптека низьких цін» від 04 травня 2017 року на суму 753,45 грн та 467,55 грн (т. 1, а.с. 68);

- фіскальний чек ТОВ «Аптека низьких цін» від 02 травня 2017 року на суму 567,20 грн (т. 1, а.с. 69);

- замовлення на надання медичної допомоги ОСОБА_3 у ТОВ «Фірма «Медіком» від 01 травня 2017 року на суму 2065,00 грн (т. 1, а.с. 70);

- акт ПП «Клініка Медіком» про надані медичні послуги ОСОБА_3 від 03 травня 2017 року на суму 1288,00 грн, згідно замовлення від 03 травня 2017 року та чек про оплату на суму 1288,00 грн (т. 1, а.с. 71);

- калькуляцію на надання медичних послуг (лабораторних аналізів та заключення досліджень) від 21 листопада 2017 року на суму 496,00 грн та фіскальний чек про оплату на суму 496,00 грн (т. 1, а.с. 72).

На підтвердження витрат на лікування за 2018 рік у розмірі 6037,80 грн позивачем надано наступні докази:

- квитанцію до прибуткового касового ордера №120 від 06 лютого 2018 року на підставі замовлення №КРС-20180206-4 та акт виконаних робіт по наданню медичних послуг ОСОБА_3 від 06 лютого 2018 року на підставі замовлення №КРС-20180206-4 на суму 200,00 грн (т. 1, а.с. 73-74);

- квитанцію до прибуткового касового ордера №260 від 10 березня 2018 року на підставі замовлення №КРС-20180310-4 від 10 березня 2018 року та акт виконаних робіт по наданню медичних послуг ОСОБА_3 від 10 березня 2018 року на підставі замовлення №КРС-20180310-4 на суму 400,00 грн (т. 1, а.с. 75-76);

- акт виконаних робіт від 19 квітня 2018 року по наданню стоматологічних послуг ОСОБА_3 на суму 410,00 грн та фіскальний чек від 19 квітня 2018 року про оплату 410,00 грн (т. 1, а.с. 77);

- акт виконаних робіт від 16 липня 2018 року по наданню стоматологічних послуг ОСОБА_3 на суму 350,00 грн та фіскальний чек від 16 липня 2018 року про оплату 350,00 грн (т. 1, а.с. 78-79);

-фіскальний чек ТОВ «Аптека низьких цін» від 18 жовтня 2018 року на суму 446,50 грн (т. 1, а.с. 80);

- фіскальний чек ТОВ «Аптечне об`єднання «Біокон» від 17 грудня 2018 року на суму 519,00 грн (т. 1, а.с. 81);

- фіскальний чек від 10 листопада 2018 року на суму 187,00 грн та замовлення від 10 листопада 2018 року на суму 187,00 грн на проведення аналізів ОСОБА_3 (т. 1, а.с. 82);

- фіскальний чек від 02 червня 2018 року на суму 280,00 грн за оплату панорамного знімку та акт виконаних робіт (рентгенологічної діагностики) ОСОБА_3 від 02 червня 2018 року на суму 280,00 грн (т. 1, а.с. 83, 84);

- рахунок-акт №1338022 від 09 жовтня 2018 року за надання послуг консультації лікаря-педіатра на дому законному представнику ОСОБА_3 на суму 1210,00 грнта фіскальний чек від 09 жовтня 2018 року про плату 1210,00 грн (т. 1, а.с. 85-86);

- фіскальний чек ТОВ «Аптека низьких цін» від 09 жовтня 2018 року на суму 310,60 грн (т. 1, а.с. 87);

- калькуляція на надання медичних послуг щодо лабораторних аналізів та заключення досліджень від 18 серпня 2018 року на суму 626,00 грн та фіскальний чек від 18 серпня 2018 року про оплату 626,00 грн (т. 1, а.с. 88);

- фіскальний чек ТОВ «Аптека низьких цін» від 19 серпня 2018 року на суму 448,70 грн (т. 1, а.с. 89);

- замовлення на надання медичних послуг ОСОБА_3 щодо вакцинації та огляду перед вакцинацією від 24 листопада 2018 року на суму 650,00 грн та фіскальний чек від 24 листопада 2018 року на суму 650,00 грн (т. 1, а.с. 90).

На підтвердження витрат на лікування за 2019 рік у розмірі 10904,50 грн позивачем надано наступні докази:

- фіскальний чек ТОВ «Аптека низьких цін» від 28 вересня 2019 року на суму 543,00 грн (т. 1, а.с. 91);

- фіскальний чек ТОВ «Аптека низьких цін» від 22 вересня 2019 року на суму 900,00 грн (т. 1, а.с. 92);

- рахунок-акт №2027826 від 28 вересня 2019 року про надання медичних послуг ОСОБА_3 на суму 1080,00 грн та фіскальний чек від 28 вересня 2019 року на суму 1080,00 грн (т. 1, а.с. 93);

- рахунок-акт №2016137 від 22 вересня 2019 року про надання медичних послуг ОСОБА_3 на суму 640,00 грн та фіскальний чек від 22 вересня 2019 року на суму 640,00 грн (т. 1, а.с. 94);

- рахунок-акт №2016140 від 22 вересня 2019 року про надання медичних послуг ОСОБА_3 на суму 2675,00 грн та фіскальний чек від 22 вересня 2019 року на суму 2675,00 грн (т. 1, а.с. 95);

- фіскальний чек ТОВ «Аптека низьких цін» від 13 вересня 2019 року на суму 579,50 грн (т. 1, а.с. 96);

- рахунок-акт №1996936 від 13 вересня 2019 року про надання медичних послуг ОСОБА_3 на суму 640,00 грн та фіскальний чек від 13 вересня 2019 року на суму 640,00 грн (т. 1, а.с. 97);

- фіскальний чек ТОВ «Аптека низьких цін» від 21 жовтня 2019 року на суму 281,50 грн (т. 1, а.с. 98);

- фіскальний чек ТОВ «Аптека низьких цін» від 30 вересня 2019 року на суму 455,50 грн (т. 1, а.с. 99);

- рахунок-акт №2046713 від 07 жовтня 2019 року про надання медичних послуг ОСОБА_3 на суму 810,00 грн та фіскальний чек від 07 жовтня 2019 року на суму 810,00 грн (т. 1, а.с. 100);

- рахунок-акт №2031864 від 30 вересня 2019 року про надання медичних послуг ОСОБА_3 на суму 440,00 грн та фіскальний чек від 30 вересня 2019 року на суму 440,00 грн (т. 1, а.с. 101);

- рахунок-акт №2077360 від 21 жовтня 2019 року про надання медичних послуг ОСОБА_3 на суму 1080,00 грн та фіскальний чек від 21 жовтня 2019 року на суму 1080,00 грн (т. 1, а.с. 102);

- рахунок-акт №2190439 від 07 грудня 2019 року про надання медичних послуг ОСОБА_3 на суму 480,00 грн та фіскальний чек від 07 грудня 2019 року на суму 480,00 грн (т. 1, а.с. 103);

- прибутковий касовий ордер ТОВ «Дитина» №38 від 04 березня 2019 року, про надання медичних послуг ОСОБА_3 на суму 300,00 грн (т. 1, а.с. 104).

На підтвердження витрат на навчання за 2018 рік у розмірі 12800,00 грн позивачем надано наступні докази:

- договір про надання послуг з викладання німецької мови від 03 вересня 2018 року;

- квитанція від 11 вересня 2018 року № 7/2;

- квитанція від 28 травня 2018 року № 5/1;

- довідка від 30 жовтня 2019 року № 01-30/10.

На підтвердження витрат на навчання за 2019 рік у розмірі 17779,00 грн позивачем надано наступні докази:

- квитанцію від 27 травня 2019 року № 16/3;

- договір про надання послуг з викладання німецької мови від 08 листопада 2019 року;

квитанцію від 16 листопада 2019 року;

- квитанцію від 23 листопада 2019 року № 7/8;

- довідку від 30 жовтня 2019 року № 01-30/10;

- довідку від 11 листопада 2019 року;

- заяву про приєднання до договору про надання освітніх послуг з вивчення іноземної мови (англійська) від 08 листопада 2019 року № 100719;

- розрахункову квитанцію № 8 від 08 листопада 2019 року;

- розрахункову квитанцію № 6 від 26 листопада 2019 року;

- розрахункову квитанцію №5/9 від 03 грудня 2019 року;

- довідку від 10 грудня 2019 року № 584-19.

Оскільки позивачем протягом зазначеного періоду витрачено всього 82765,04 грн., то в позовній заяві просить стягнути половину вказаної суми з відповідача.

Відповідно до довідки ТОВ «Етрекс-Інвест», вих. №52 від 22 жовтня 2019 року, ОСОБА_2 дійсно працює у вказаному товаристві в якості консультанта з економічних питань за контрактом до 2021 року. Сума контракту складає 480000,00 грн. Також у довідці зазначено про готовність товариства надавати адресну благодійну допомогу за зверненням відповідача на вирішення потреб його сина в розмірі 10000,00 грн щомісячно (т. 1, а.с. 19).

Відповідно до договору найму (оренди) квартири від 02 січня 2019 року відповідачем також надано в оренду ізольовану кімнату в квартирі АДРЕСА_1 . Відповідно до пункту 3.1. договору орендна плата складає 4000,00 грн (т. 1, а.с. 20-21).

Вирішуючи спір, та частково задовольняючи позовні вимоги, стягуючи з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 32 112,00 грн, які є половиною від загального розміру понесених додаткових витрат на утримання дитини, суд першої інстанції виходив із того, позивачем доведено належними та допустимими доказами понесення позивачкою витрат за 2016 рік у розмірі 11 178,00 грн, за 2017 рік у розмірі 10 009,00 грн, за 2018 рік у розмірі 4 313,00 грн та за 2019 рік 8 145,00 грн на надання медичних послуг ОСОБА_3 . При цьому суд зробив висновок про доведеність позовних вимог і в частині витрат на вивчення іноземних мов в розмірі 30 579,00 грн, які документально підтвердженні.

Колегія суддів частково погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення в повній мірі не відповідає.

Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми матеріального права

Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Надаючи оцінку аргументам, наведеним в апеляційній скарзі, апеляційний суд виходить з такого.

За правилами статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами першою - третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька видів виконання цього обов`язку, зокрема утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198).

Згідно вимог частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Відповідно до вимог частини другої статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Аналіз відповідних норм Закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні.

При цьому позивач повинна довести їх необхідність. Оскільки позивач зазначила про додаткові витрати, пов`язані з особливим станом здоров`я дитини, то саме вона мала б надати медичні довідки, висновки лікарів, їх рекомендації щодо лікування дитини за кордоном.

Аналогічна позиція сформульована у постановах Верховного Суду: від 21 лютого 2018 року у справі № 127/16614/15-ц (касаційне провадження № 61-2371св18), від 08 травня 2018 року у справі № 272/118/17-ц (касаційне провадження № 61-13311св18), від 10 травня 2018 року у справі № 2-1161/2011 (касаційне провадження № 61-15690св18), від 16 травня 2018 року у справі № 666/5055/15-ц (касаційне провадження № 61-6827св18), від 26 вересня 2018 року у справі № 759/328/17 (касаційне провадження № 61-1264св17).

До особливих обставин, з якими стаття 185 СК України пов`язує обов`язок участі батьків у додаткових витратах на дитину відносяться не лише негативні (хвороба), але й позитивні фактори (схильність дитини вивчення іноземних мов, до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті).

До аналогічного висновку щодо віднесення до додаткових витрат, витрат на вивчення іноземних мов дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, у справі №750/9883/16-ц від 05 липня 2018 року (касаційне провадження № 61-21441св18).

Встановивши вказані обставини, які підтверджено належними та допустимими доказами, керуючись наведеною нормою права, суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок, що позивач понесла фактичні додаткові витрати на лікування сина та на навчання, а тому з огляду на положення статей 141, 180, 185 СК України дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивачки половини цих витрат.

При цьому відповідачем вказані обставини щодо наявності у дитини потреб у медичному догляді та здібностей дитини до вивчення іноземних мов не спростовано.

Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76, 77 ЦПК України).

Згідно вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Положення вищезазначених процесуальних норм передбачають, що під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача.

На виконання вказаного обов`язку в підтвердження витрат, понесених на лікування у 2016 році позивачем надано:

- рахунок та фіскальний чек від 03 вересня 2016 року на суму 2020,00 грн за надання стоматологічних послуг ОСОБА_1 (т. 1, а.с. 28-29);

- рахунок та фіскальний чек від 14 березня 2016 року на суму 1150,00 грн за надання стоматологічних послуг ОСОБА_3 (т. 1, а.с. 30);

- рахунок та фіскальний чек від 14 березня 2016 на суму 400,00 грн за надання стоматологічних послуг ОСОБА_3 (т. 1, а.с. 31);

- рахунок та фіскальний чек від 29 березня 2016 року на суму 2200,00 грн за надання стоматологічних послуг ОСОБА_3 (т. 1, а.с. 32);

- акт здачі-прийняття робіт та квитанція від 09 квітня 2016 року на суму 3608,00 грн. за надання стоматологічних послуг ОСОБА_3 (т. 1, а.с. 33-34);

- квитанція до прибуткового касового ордера №954 від 19 вересня 2016 року на суму 600,00 грн. за надання стоматологічних послуг ОСОБА_3 (т. 1, а.с. 36);

- прибутковий касовий ордер та квитанція від 25 жовтня 2016 року на суму 280,00 грн за надання медичних послуг ОСОБА_3 (т. 1, а.с. 41);

- талон отримання результатів аналізів ОСОБА_3 та фіскальний чек від 17 березня 2016 року на суму 320,00 грн (т. 1, а.с. 42);

- квитанція до прибуткового касового ордера №954 від 27 вересня 2016 року на суму 600,00 грн за надання стоматологічних послуг ОСОБА_3 (т. 1, а.с. 46).

На підтвердження витрат на лікування за 2017 рік позивачем надано такі докази:

- квитанція ТОВ «Дента Вітал» від 27 жовтня 2017 року до прибуткового касового ордера №1069 на суму 2300,00 грн, прийняті від ОСОБА_3 (т. 1, а.с. 47);

- квитанція ТОВ «Дента Вітал» від 24 жовтня 2017 року до прибуткового касового ордера №1058 на суму 250,00 грн, прийняті від ОСОБА_3 (т. 1, а.с. 48);

- квитанція ТОВ «Дента Вітал» від 03 жовтня 2017 року до прибуткового касового ордера №983 на суму 700,00 грн, прийняті від ОСОБА_3 (т. 1, а.с. 49);

- квитанція ТОВ «Дента Вітал» від 02 грудня 2017 року до прибуткового касового ордера №1205 на суму 200,00 грн, прийняті від ОСОБА_3 (т. 1, а.с. 50);

- акт виконаних робіт (рентгенологічна діагностика) від 18 березня 2017 року на суму 250,00 грн за надання послуг ОСОБА_3 (т. 1, а.с. 51);

- чек №1270 від 31 серпня 2017 року на суму 955,00 грн за надання стоматологічних послуг ОСОБА_3 (т. 1, а.с. 52);

- фіскальний чек ТОВ «Дента Вітал» від 22 липня 2017 року до прибуткового касового ордера №721 на суму 200,00 грн, прийняті від ОСОБА_3 , згідно замовлення №КРС-20170722-4 від 22 липня 2017 року (т. 1, а.с. 54);

- акт виконаних робіт №21899 від 22 липня 2017 року та квитанція про оплату на суму 420,00 грн за надання стоматологічних послуг ОСОБА_3 (т. 1, а.с. 55);

- рахунок-фактура та фіскальний чек від 30 квітня 2017 року на суму 430,00 грн за надання консультації лікаря-педіатра ОСОБА_3 (т. 1, а.с. 57);

- рахунок-фактура та фіскальний чек від 18 травня 2017 року на суму 430,00 грн за надання консультації лікаря-педіатра ОСОБА_3 (т. 1, а.с. 59-60);

- рахунок-фактура та фіскальний чек від 21 червня 2017 року на суму 1080,00 грн за консультацію лікаря-педіатра та вакцинацію ОСОБА_3 (т. 1, а.с. 61);

- квитанція Медичного центру «Дитина» до прибуткового касового ордера від 04 березня 2017 року за надання послуг ОСОБА_3 на суму 100,00 грн (т. 1, а.с. 63);

- квитанція Медичного центру «Дитина» до прибуткового касового ордера від 04 березня 2017 року за надання послуг ОСОБА_3 на суму 280,00 грн (т. 1, а.с. 64);

- квитанція Медичного центру «Дитина» до прибуткового касового ордера та прибутковий ордер від 20 травня 2017 року за надання послуг ОСОБА_3 на суму 630,00 грн (т. 1, а.с. 65);

- акт ПП «Клініка Медіком» про надані медичні послуги ОСОБА_3 від 03 травня 2017 року на суму 1288,00 грн, згідно замовлення від 03 травня 2017 року та чек про оплату на суму 1288,00 грн (т. 1, а.с. 71);

- калькуляція на надання медичних послуг (лабораторних аналізів та заключення досліджень) від 21 листопада 2017 року на суму 496,00 грн та фіскальний чек про оплату на суму 496,00 грн (т. 1, а.с. 72).

На підтвердження витрат на лікування за 2018 рік позивачем надано такі докази:

- квитанція до прибуткового касового ордера №120 від 06 лютого 2018 року на підставі замовлення №КРС-20180206-4 та акт виконаних робіт по наданню медичних послуг ОСОБА_3 від 06 лютого 2018 року на підставі замовлення №КРС-20180206-4 на суму 200,00 грн (т. 1, а.с. 73-74);

- квитанція до прибуткового касового ордера №260 від 10 березня 2018 року на підставі замовлення №КРС-20180310-4 від 10 березня 2018 року та акт виконаних робіт по наданню медичних послуг ОСОБА_3 від 10 березня 2018 року на підставі замовлення №КРС-20180310-4 на суму 400,00 грн (т. 1, а.с. 75-76);

- акт виконаних робіт від 19 квітня 2018 року по наданню стоматологічних послуг ОСОБА_3 на суму 410,00 грн та фіскальний чек від 19 квітня 2018 року про оплату 410,00 грн (т. 1, а.с. 77);

- акт виконаних робіт від 16 липня 2018 року по наданню стоматологічних послуг ОСОБА_3 на суму 350,00 грн та фіскальний чек від 16 липня 2018 року про оплату 350,00 грн (т. 1, а.с. 78-79);

- фіскальний чек від 10 листопада 2018 року на суму 187,00 грн та замовлення від 10 листопада 2018 року на суму 187,00 грн на проведення аналізів ОСОБА_3 (т. 1, а.с. 82);

- фіскальний чек від 02 червня 2018 року на суму 280,00 грн за оплату панорамного знімку та акт виконаних робіт (рентгенологічної діагностики) ОСОБА_3 від 02 червня 2018 року на суму 280,00 грн (т. 1, а.с. 84);

- рахунок-акт №1338022 від 09 жовтня 2018 року за надання послуг консультації лікаря-педіатра на дому законному представнику ОСОБА_3 на суму 1210,00 грн та фіскальний чек від 09 жовтня 2018 року про плату 1210,00 грн (т. 1, а.с. 85-86);

- калькуляція на надання медичних послуг щодо лабораторних аналізів та заключення досліджень від 18 серпня 2018 року на суму 626,00 грн та фіскальний чек від 18 серпня 2018 року про оплату 626,00 грн (т. 1, а.с. 88);

- замовлення на надання медичних послуг ОСОБА_3 щодо вакцинації та огляду перед вакцинацією від 24 листопада 2018 року на суму 650,00 грн та фіскальний чек від 24 листопада 2018 року на суму 650,00 грн (т. 1, а.с. 90).

На підтвердження витрат на лікування за 2019 рік позивачем надано такі докази:

- рахунок-акт №2027826 від 28 вересня 2019 року про надання медичних послуг ОСОБА_3 на суму 1080,00 грн та фіскальний чек від 28 вересня 2019 року на суму 1080,00 грн (т. 1, а.с. 93);

- рахунок-акт №2016137 від 22 вересня 2019 року про надання медичних послуг ОСОБА_3 на суму 640,00 грн та фіскальний чек від 22 вересня 2019 року на суму 640,00 грн (т. 1, а.с. 94);

- рахунок-акт №2016140 від 22 вересня 2019 року про надання медичних послуг ОСОБА_3 на суму 2675,00 грн та фіскальний чек від 22 вересня 2019 року на суму 2675,00 грн (т. 1, а.с. 95);

- рахунок-акт №1996936 від 13 вересня 2019 року про надання медичних послуг ОСОБА_3 на суму 640,00 грн та фіскальний чек від 13 вересня 2019 року на суму 640,00 грн (т. 1, а.с. 97);

- рахунок-акт №2046713 від 07 жовтня 2019 року про надання медичних послуг ОСОБА_3 на суму 810,00 грн та фіскальний чек від 07 жовтня 2019 року на суму 810,00 грн (т. 1, а.с. 100);

- рахунок-акт №2031864 від 30 вересня 2019 року про надання медичних послуг ОСОБА_3 на суму 440,00 грн та фіскальний чек від 30 вересня 2019 року на суму 440,00 грн (т. 1, а.с. 101);

- рахунок-акт №2077360 від 21 жовтня 2019 року про надання медичних послуг ОСОБА_3 на суму 1080,00 грн та фіскальний чек від 21 жовтня 2019 року на суму 1080,00 грн (т. 1, а.с. 102);

- рахунок-акт №2190439 від 07 грудня 2019 року про надання медичних послуг ОСОБА_3 на суму 480,00 грн та фіскальний чек від 07 грудня 2019 року на суму 480,00 грн (т. 1, а.с. 103);

- прибутковий касовий ордер ТОВ «Дитина» №38 від 04 березня 2019 року, про надання медичних послуг ОСОБА_3 на суму 300,00 грн (т. 1, а.с. 104).

Вказані докази суд першої інстанції визнав належними, допустимими та достовірними і в своїй сукупності достатніми для підтвердження витрат на надання медичних послуг ОСОБА_3 : у 2016 році у розмірі 11178,00 грн; у 2017 році у розмірі 10009,00 грн; у 2018 році у розмірі 4 313,00 грн та 2 2019 році у розмірі 8145,00 грн.

Колегія суддів оцінюючи вказані докази, які судом першої інстанції визнано належними, допустимими та достовірними і в своїй сукупності достатніми для підтвердження витрат на надання медичних послуг ОСОБА_3 дійшла висновку про те, що наданий позивачкою рахунок та фіскальний чек від 03 вересня 2016 року на суму 2 020,00 грн за надання стоматологічних послуг ОСОБА_1 (т. 1, а. с. 28-29) на підтвердження витрат, понесених у 2016 році, не може бути належним, допустимим та достовірним доказом на підтвердження понесених ОСОБА_1 витрат на лікування сина ОСОБА_3 , оскільки як вбачається з рахунку№ НОМЕР_2 від 03 вересня 2016 року, стоматологічні послуги надані на суму 2 020,00 грн пацієнту ОСОБА_1 , що в свою чергу не є належним та допустимим доказом в розумінні статей 77, 78, 81 ЦПК України, що підтверджує факт понесених витрат на лікування сина ОСОБА_3 .

За таких обставин, розмір додаткових витрат, які підлягають стягненню з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 становить 31 102,00 грн.

Аргументи заявника про те, що судом першої інстанції безпідставно взято до уваги довідку ТОВ «Етрекс-Інвест», вих. № 52 від 22 жовтня 2019 року, так як згідно листа вихідний № 06/15 від 15 червня 2020 року контракт із ОСОБА_3 достроково припинено у зв?язку із форс-мажорними обставинами, а саме пандемією COVID-19, колегія суддів оцінює критично, оскільки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є особою працездатного віку, а припинення трудових відносин відбулося у період, за який витрати не стягуються.

Крім того, з матеріалів справи відомо, що відповідно до договору найму (оренди) квартири від 02 січня 2019 року відповідачем надано в оренду ізольовану кімнату в квартирі АДРЕСА_1 . Відповідно до пункту 3.1. договору орендна плата складає 4 000,00 грн (т. 1, а. с. 20-21), що спростовує аргументи заявника про те, що вказаний договір є лише договором про наміри, так як аналіз договору найму (оренди) квартири від 02 січня 2019 року дає підстави дійти висновку про те, що між сторонами укладено саме договір оренди (найму) квартири, а не договір про наміри, що за своєю юридичною природою та змістом є зовсім різними правочинами.

Є безпідставними аргументи заявника про те, що судом першої інстанції не враховано, що відповідач має на утриманні малолітнього сина з інвалідністю, на утримання якого він сплачує аліменти, а також має на утриманні непрацездатну матір, оскільки вирішуючи спір, суд першої інстанції надав належну оцінку цим обставинам. При цьому, колегія суддів додатково зазначає, що наявність на утриманні малолітнього сина з інвалідністюта непрацездатну матір не звільняє відповідача, як батька, від покладеного на нього обов?язку здійснювати матеріальне забезпечення та виховання свого сина.

Висновки за результатом розгляду апеляційної скарги

Згідно з пунктом 2 частиною першою статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до частин першої та другої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Зважаючи на те, що судом першої інстанції допущено порушення норм процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 22 червня 2020 року підлягає зміні шляхом зменшення розміру додаткових витрат на дитину, які підлягають стягненню з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 з 32 112,00 грн до 31 102,00 грн.

Позовні вимоги про стягнення половини фактично понесених додаткових витрат на дитину задоволено частково в розмірі 31 102,00 грн, що становить 69,75 %, а тому з відповідача на користь держави потрібно стягнути 535,96 грн. судового збору, пропорційно до задоволених позовних вимог (768,40 х 69,75 %).

Таким чим, рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 22 червня 2020 року в частині вирішення питання щодо судових витрат, які підлягають стягненню з ОСОБА_3 на користь держави також підлягає зміні, шляхом зменшення суми судового збору з 599,35 грн до 535,96 грн.

Оскільки суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, судові витрати в розмірі 36,30 грн, які ОСОБА_3 поніс за подання апеляційної скарги, слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст 141, 367, 368, 369, 374, 376, 381, 382, 383 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Ломанова Дениса Олександровича - задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 22 червня 2020 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 32112,00 грн змінити, зменшити розмір додаткових витрат на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 31 102,00 грн.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 22 червня 2020 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 599,35 грн змінити, зменшити розмір судового збору, який підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь держави до 535,96 грн.

Компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України ОСОБА_2 36,30 грн судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Постанова Київського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня вручення такого судового рішення лише з підстав, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач: А.М. Стрижеус

Судді: Л.Д. Поливач

О.І. Шкоріна