У Х В А Л А

05 березня 2021 року

м. Київ

справа № 524/5291/20

провадження № 61-2797ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Олійник А. С. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Яремка В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Полтавського апеляційного суду від 10 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2020 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної у розмірі 37 501,10 грн та моральної шкоди -40 000,00 грн.

Позов обґрунтований тим, що 03 липня 2020 року позивачу проведено оперативне лікування із застосуванням медикаментозного лікування, а саме: риносептопластика, шейверна конхотомія задніх кінців нижніх носових раковин, вазотомія нижніх носових раковин, мікрогайморотомія двобічна ендонозальна, поліпоетмоїдотомія двобічна шейверна, палатинопластика. Зазначене лікування зумовлено отриманою 11 січня 2018 року травмою, що спричинив ОСОБА_1 , вдаривши його в обличчя металевим предметом.

У результаті неправомірних дій відповідача він отримав тілесні ушкодження: закритого перелому кісток носа, синців в міжбрівній ділянці з переходом на спинку носа, на нижній повіці лівого та правого ока, в лівій виличній ділянці, на грудній клітині в проекції 6-го ребра зліва по переднє-підпахвовій лінії, які утворилися від неоднократної дії тупих твердих предметів, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розгляд здоров`я.

Вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука від 08 листопада 2018 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною другою статті 125 КК України і призначено йому покарання у вигляді штрафу у розмірі 70 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 190,00 грн. Крім того, цим вироком цивільний позов потерпілого задоволено частково, стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 10 000,00 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди. В частині стягнення матеріальної шкоди відмовлено, враховуючи, що матеріальні збитки, зазначені у цивільному позові складалися з приблизної вартості майбутньої операції та на день розгляду позову у суді не були понесені потерпілим. Післятравматичне викривлення носової перегородки призвело до порушення носового дихання, хронічного двобічного гнійно-поліпозного риносинуситу ступеня загострення, відбулася гіпертрофія задніх кінців нижніх носових раковин наа фоні вазомоторного риніту, ронхопатія. Загалом на курс зазначеного лікування ним витрачено 37 501,10 грн.

Також йому завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, пов`язаних зі стресом, фізичним болем, вимушеною відмовою від звичного способу життя, внаслідок тривалого лікування, яку він оцінює у розмірі 40 000,00 грн.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 11 листопада 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Додатковим рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 19 листопада 2020 року стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 3 850,00 грн.

Відмовивши в позові суд першої інстанції дійшов висновку, що надані позивачем докази не містять відомостей щодо конкретної медичної послуги, та позбавляє суд встановити наявність причинно - наслідкового зв`язку між завданими 11 січня 2018 року тілесними ушкодженнями та проведеним 03 липня 2020 року оперативним втручанням.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 10 лютого 2021 року апеляційні скарги ОСОБА_2 на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 11 листопада 2020 року та додаткове рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 19 листопада 2020 року задоволено.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 11 листопада 2020 та додаткове рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 19 листопада 2020 року скасовано, ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у відшкодування майнової шкоди 37 501,10 грн.

Стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати за надання правової допомоги - 4 700,00 грн.

Суд апеляційної інстанції зазначив, що суд першої інстанції дійшов неправильного висновку про відсутність причинно-наслідкового зв`язку між фактом заподіяння шкоди та проведеним медичним лікуванням. Позивач надав докази на підтвердження вартості проведеного лікування, медичного втручання у розмірі 29 800,00 грн, що підтверджується копією амбулаторної картки хворого та копіями товарних чеків від 03 липня 2000 року на суму 24 500,00 грн та 5 300,00 грн. Також позивач надав докази на оплату консультативних висновків, оплату рекомендованих йому медикаментів, які підлягають відшкодуванню.

Також, суд апеляційної інстанції зазначає, що підлягають відшкодуванню додаткові витрати відповідно до статті 1185 ЦК України. Таким чином позовні вимоги про стягнення 37 501,10 грн є обґрунтованими та підлягають відшкодуванню.

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Полтавського апеляційного суду від 10 лютого 2021 року.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до частини дев`ятої статті 19 ЦПК України розмір прожиткового мінімуму дляпрацездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Згідно із статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» з 01 січня 2021 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 2 270,00 грн.

Предметом спору у зазначеній справі є відшкодування майнової та моральної шкоди у розмірі 77 501,10 грн. Ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270,00 грн*100=227 000,00 грн).

Отже, зазначена справа є малозначною відповідно до вимог закону і окремого визнання її такою не потребує.

У касаційній скарзі заявника немає посилання на зазначені у пункті 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадки, як і на докази на їх підтвердження.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою, основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки оскаржувана заявником постанову Полтавського апеляційного суду від 10 лютого 2021 року постановлена у малозначній справі, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

У Х В А Л И В :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Полтавського апеляційного суду від 10 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової та моральної шкоди відмовити.

Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. С. Олійник

С. О. Погрібний

В. В. Яремко