Справа № 171/1606/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" липня 2021 р. м. Апостолове

Апостолівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Семенової Н.М.

за участі секретаря Ровної Н.А.

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Апостолове цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання частки померлого у спільній сумісній власності,

ВСТАНОВИВ:

26.10.2015 року позивач звернулася до суду зі вказаним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_3 , шлюб з яким було зареєстровано 22.09.1998 року. Спадкоємцями на майно померлого являються позивач та відповідачі ОСОБА_1 , син померлого, та ОСОБА_4 , мати померлого, яка відмовилася від спадщини на її користь. У встановлений законом строк вона звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, до якої входить, зокрема, житловий будинок з відповідними господарчими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 . Право власності на вказаний будинок зареєстровано за позивачем на підставі договору купівлі-продажу від 11.12.2002 року, вказаний будинок було придбано під час перебування у шлюбі із ОСОБА_3 , тому є їх спільною сумісною власністю. Після звернення до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено, так як свідоцтво можливо отримати лише після виділення (визначення) частки померлого у спільному майні. Просить визначити, що частка померлого ОСОБА_3 у праві спільної власності на вищевказаний будинок становить 1/2 частину.

Позивачка та її представник до суду не з`явились, про розгляд справи повідомлені належним чином, клопотань та заяв до суду не надходило.

Відповідач в судовому засіданні заперечував щодо позовних вимог в повному обсязі, надав відзив на позовну заяву.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 22 Кодексу про шлюб та сім`ю України, який діяв на час придбання житлового будинку, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Згідно з ч. 2 ст. 370 ЦК України, ст. 70 Сімейного Кодексу України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Згідно копії спадкової справи № 62/2014, направленої державним нотаріусом Апостолівської державної нотаріальної контори, встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Нікополь Дніпропетровської області помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданого виконкомом Мар`янської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області.

Спадкоємцями майна померлого за законом є позивач ОСОБА_2 , яка 08.08.2014 року звернулася із заявою до Апостолівської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини, та відповідач ОСОБА_1 , який 13.06.2014 року звернувся із заявою про прийняття спадщини. ОСОБА_4 08.08.2014 року подала заяву про відмову від належної їй спадщини за законом після смерті сина ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_2

ОСОБА_4 померла.

Також судом встановлено, що позивач та ОСОБА_3 одружилися 22 вересня 1998 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження, виданого 22.09.1998 року виконкомом Мар`янської сільської ради Апостолівського району.

11.12.2002 року позивач придбала жилий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 , з надвірними будівлями, що підтверджується договором купівлі-продажу жилого будинку, посвідченого 11.12.2002 року приватним нотаріусом Апостолівського районного нотаріального округу Штефан В.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 4927.

Право власності на вказаний будинок за позивачем зареєстровано КП «Апостолівське БТІ» 18.12.2002 року, що підтверджується реєстраційним посвідченням.

Таким чином судом встановлено, що спірний житловий будинок з надвірними будівлями придбано позивачем ОСОБА_2 під час перебування у шлюбі із ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому суд приходить до висновку, що вказаний житловий будинок з надвірними будівлями є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , їх частки у вказаному майні є рівними і складають по 1/2 частині будинку з надвірними будівлями.

20.03.2015 року позивачу надано роз`яснення державним нотаріусом Апостолівської державної нотаріальної контори про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірний житловий будинок в зв`язку з тим, що житловий будинок було придбано під час перебування померлого ОСОБА_3 у шлюбі з позивачем та в зв`язку з відсутністю заяв спадкоємців про визначення частки померлого у спільній власності, в зв`язку з чим позивач позбавлена можливості оформити спадкові права на вищезазначене нерухоме майно у встановленому законом порядку, тому суд приходить до висновку про задоволення позову та визначення, що частка померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 у спільній сумісній власності із ОСОБА_2 жилому будинку з надвірними будівлями, що розташований в АДРЕСА_1 , становила 1/2 частину.

Правовідносини між сторонами регулюються нормами ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Таким чином, беручи до уваги вищезазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Згідно ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до положень ч.1 ст.319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч.1 ст. 355 ЦК України, майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно ч.2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до положень ст. 1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

Відповідно до ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до п.5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності , частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.

Відповідно до положень п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 Про судову практику у справах про спадкування , у разі смерті співвласника частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду.

Згідно правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, закріпленої в п. 3.4. Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ N 24-753/0/4-13 від 16.05.2013р., де зазначено, що відповідно до ст. 1226 ЦК України, частка у справі спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належному на праві спільної сумісної власності.

За змістом ст. 357 ЦК України, вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні

Беручи до уваги наведене, а також положення ст. 172 ЦК України, вбачається, що у спірних правовідносинах поділ спільного майна у позасудовому порядку шляхом укладання відповідної угоди між співвласниками є неможливим у зв`язку зі смертю одного з них.

Статтею 368 ЦК України встановлено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до вимог ст.370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільній сумісній власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Відповідно до ч.1, 2 ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

У свою чергу, позивач заявляючи вимогу про визначення часток у праві спільної сумісної власності на житловий будинок посилаються на рівність часток.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд враховує положення вказаних вищезазначених норм законодавства про рівність часток, обставину щодо відсутності будь-яких домовленостей щодо зміни розміру часток між співвласниками.

У зв`язку з тим, що позивач не може реалізувати своє право на прийняття спадщини за законом, іншим чином, окрім звернення до суду, захистити своє набуте в порядку спадкування право власності на невизначену частку померлого співвласника не можливо, а також з метою забезпечення належної реалізації права власності співвласника у спільному сумісному майні, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Також, виходячи із законодавчо встановленої рівності часток кожного із співвласників спільної сумісної власності, відсутності іншої домовленості між ними, суд приходить до переконання, що частка померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , становить 1/2 від житлового будинку.

Враховуючи викладене, на підставі ст.ст.319, 355, 370, 372 ЦК України, керуючись ст.3-5, 12, 76-81, 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання частки майна у спільній сумісній власності задовольнити.

Визначити, що частка померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 у спільній сумісній власності із ОСОБА_2 жилому будинку з надвірними будівлями, що розташований в АДРЕСА_1 , становила 1/2 частину.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 13 липня 2021 року.

Суддя: Семенова Н. М.