Справа № 202/6870/20
(2/199/1444/21)
РІШЕННЯ

Іменем України

10.03.2021 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого судді Руденко В.В., при секретарі Остапенко А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення з неї боргу за договором позики в сумі 26150,00 грн. У підтвердження позовних вимог зазначив, що 29 жовтня 2019 року він надав відповідачу ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 25000,00 грн., що на час надання позики було еквівалентно 1 тисячі доларів США, які остання зобов`язалась повернути до 10 листопада 2019 року, про що надала власноручно написану розписку. Однак у вказаний строк відповідач грошові кошти не повернула, від виконання зобов`язань ухиляється. У зв`язку з чим позивач просив суд стягнути з відповідача грошові кошти в розмірі 25000,00 грн., інфляційні збитки в розмірі 400 грн., 3% річних в розмірі 750 грн., а також судовий збір.

Відповідача правом на подачу письмового відзиву на позов не скористалась.

Дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 29 жовтня 2019 року між сторонами був укладений договір позики, відповідно до умов якого відповідач отримала позику в розмірі 25000,00 грн. та зобов`язалась повернути позику до 10 листопада 2019 року. На підтвердження даного факту відповідач надала розписку.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають із підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України).

Зобов`язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України), та ці підстави зазначені в ст. ст. 599, 600, 601, 604 - 609 ЦК України, та за відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Належним виконанням зобов`язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання.

Згідно зі змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ст. 527 ЦК).

Як передбачено ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст.. 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно правової позиції, викладеній в рішенні Верховного Суду України від 18.09.2013 року по справі № 6-63цс13 у спорі про стягнення боргу за договором позики, - розписка, за своєю суттю є документом, який підтверджує укладення договору позики, а також засвідчує отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Враховуючи факт укладення Договору позики між позивачем та відповідачем, з відповідача підлягає стягненню суму позики в розмірі 25000,00 грн.

Відповідно до ст.. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, позивач має право на отримання 3% річних в розмірі 750,00 грн. (25000*3*365/365/100) та інфляційних збитків в розмірі 400 грн., індекс інфляції за період прострочення в 365 календарних днів з листопада 2019 року по листопад 2020 року становить 1, ( періоди становлять відповідно до позовних вимог).

Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 840,80грн.

Керуючись ст.ст. 12,81,133,144,263-265,274-279 ЦПК України, ст.ст. 625,1046-1049 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) заборгованість за договором позики від 29 жовтня 2019 року в розмірі 25000,00 грн., інфляційні збитки в розмірі 400 грн., 3% річних в розмірі 750,00 грн., а також судові витрати по справі, що складаються з судового збору в розмірі 840,80 грн., а всього 26990 (двадцять шість тисяч дев`ятсот дев`яносто) гривень 80 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі у тридцятиденний строк з дня складання повного судового рішення апеляційної скарги.

Суддя: