ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2021 року

м.Суми

Справа №592/14773/19

Номер провадження 22-ц/816/922/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Левченко Т. А.

з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

сторони справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа - Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 06 квітня 2021 року в складі судді Катрич О.М., постановлене у м. Суми,

в с т а н о в и в:

Звернувшись до суду із позовом у вересні 2019 року, позивач просила суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав, відносно доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свої вимоги мотивувала тим, що в період з 30.04.2011 року по 02.09.2014 року вони з відповідачем перебували в шлюбу під час якого в них народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказує, що відповідач не займався та не займається її вихованням, не відвідує навчальний заклад, не цікавиться її життям, станом здоров`я, долею, не проводить з донькою вільного часу, ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Зазначає, що нею були стягнуті з відповідача грошові кошти на утримання доньки, але відповідач тривалий час ухилявся від їх виплат в результаті чого виникла заборгованість в сумі 68 738 грн. 00 коп.

В березні 2020 року відповідач подав до суду зустрічну позовну заяву, в якій просив суд зобов`язати ОСОБА_1 не чинити йому перешкод у спілкуванні з неповнолітньою донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та встановити йому порядок його участі у вихованні доньки в формі систематичних побачень з донькою без участі сторонніх осіб кожної першої та третьої суботи та другої та четвертої неділі місяця з 9-00 години до 20-00 години, щовівторка та щочетверга з 17-00 години до 20 - 00 години.

Свої вимоги мотивував тим, що на даний час їх донька проживає з ОСОБА_1 , яка протягом останніх 3,5 років чинить перешкоди у побаченні батька з донькою. Зазначає, що він, як батько бажає приймати участь у вихованні своєї доньки та вважав, що ОСОБА_1 надасть можливість дитині проводити час зі своїм рідним батьком, проте остання звернулася з позовом до суду про позбавлення його батьківських прав. Вказані обставини змусили його звернутися з позовом про усунення перешкод в спілкуванні дитиною, шляхом встановлення йому порядку участі у вихованні дитини.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 06 квітня 2021 року в задоволенні первісних позовних вимог ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Зобов`язано ОСОБА_1 не чинити перешкод ОСОБА_2 щодо участі у спілкуванні з донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Встановлено ОСОБА_2 порядок участі у вихованні та спілкуванні з донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у формі систематичних побачень з дитиною кожної І-III суботи або II-IV неділі місяця з 10-00 до 16-00 години в присутності матері з урахуванням стану здоров`я дитини та інших обставин, що мають істотне значення.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини, який допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Позивачем не було доведено, що відповідач вчиняв психологічне чи інше насильство безпосередньо над дитиною, а також те, що він є хронічним наркоманом чи страждає на хронічний алкоголізм, що є загроза життю та здоров`ю дитини. При цьому відсутність згоди позивача на спілкування та виховання дитини батьком наявність неприязних стосунків між сторонами не можуть бути підставами для позбавлення відповідача батьківських прав. Також суд дійшов висновку, що позивач має право на захист прав на участь у вихованні та спілкуванні з дитиною, тому перешкоди слід усунути та встановити систематичні побачення з дитиною.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне встановлення судом фактичних обставин справи, неправильне застосування матеріального та порушення норм процесуального права просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі, а в задоволенні зустрічного позову відмовити.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що вона ніколи не чинила перешкод відповідачу в його спілкуванні з дитиною. Зазначає, що відповідач не бачив своєї дитини не тому, що вона йому перешкоджала в цьому, а тому, що останній цього не бажав, як і не бажав приймати участі у вихованні дитини та у забезпеченні її всім необхідним для розвитку. Вказує, що відповідач дзвонив їй пізно ввечері в нетверезому стані при цьому він жодного разу не поцікавився дитиною, не виявив бажання побачити доньку. Зазначає, що наразі їх неповнолітньою донькою опікується її цивільний чоловік ОСОБА_5 . Вказує, що їх дочка не знає та не пам`ятає свого батька, а тому не хоче спілкуватися з ним. Зазначає, що відповідач ухилявся від сплати аліментів. Вказує, що причиною розірвання шлюбу між нею та відповідачем стало побиття її в присутності дитини, що призвело до психологічного травмування останньої. Відповідач неодноразово притягався до адміністративної відповідальності. Зазначає, що суд першої інстанції безпідставно не прийняв до уваги висновок органу опіки та піклування відносно можливості позбавлення відповідача батьківських прав. Вказує, що у визначені судом часи зустрічі дитини з батьком, остання відвідує гурток - хокей на траві та виконує домашні завдання. В інші дні дитина навчається в школі та потребує часу на відпочинок.

Від відповідача до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому останній з нею не погоджується та зазначає, що позивач чинить йому перешкоди в спілкуванні з дитиною. При цьому зазначає, що він бажає приймати участь у вихованні дитини. Вказує, що він офіційно працевлаштований, має гарну характеристику за місцем проживання, турбується за своєю літньою бабусею, любить свою доньку та усвідомлює свою особисту відповідальність за виховання доньки. Просить в задоволенні позовних вимог відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Позивач та її представник в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити.

Представник відповідача просив рішення залишити без змін, бо батько не врачав інтереси до своєї дитини і бажає налагодити свої стосунки з донькою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи та встановлено судом першої інстанції, з 30.04.2011 року по 02.09.2014 року сторони з перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7-8).

Заочним рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 02.09.2014 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

Після розлучення сторони мешкають окремо, дитина ОСОБА_6 залишилася проживати з матір`ю, її цивільним чоловіком ОСОБА_7 та їх спільною дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою АДРЕСА_1 . Зареєстрована ОСОБА_6 разом із матір`ю за адресою АДРЕСА_2 (а.с. 82, 188).

27.11.2014 року Зарічним районним судом м. Суми було ухвалено рішення про стягнення з батька ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки ОСОБА_6 у розмірі ? частини від всіх його доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, на користь матері ОСОБА_1 (а.с. 73)

З довідок-розрахунків державного виконавця за різні періоди часу, вбачається, що ОСОБА_2 тривалий час не сплачував аліменти за рішенням суду, у зв`язку з чим утворилася заборгованість та його було оголошено у розшук судом за поданням державного виконавця. (а.с.9,10, 24-27, 74-75, 107-109, 115-117). Позивачка зверталася з приводу несплати аліментів на дитину до поліції (76-78)

Згідно довідки від 05.04.2021 року за період з 27.10.2014 року по 31.01.2021 року визначено аліментів за виконавчим листом на суму 71 991 грн. 49 коп., за казаний період сплачено боржником аліментів на суму 32 780 грн. 16 коп., всього заборгованість по аліментам станом на 01.02.2021 року становить 39 211 грн. 33 коп. (а.с. 191-192).

На а.с. 57-58 містяться копії квитанцій від 07.08.2019 року, 19.12.2018 року, 09.01.2019 року грошових переказів на ім`я ОСОБА_1 з боку ОСОБА_2 .

Згідно довідки № 646 від 25.02.2020 року Департаменту соціального захисту населення СМР, ОСОБА_2 одержує компенсаційну виплату непрацюючій працездатній особі, яка доглядає за особою з інвалідністю 1 групи за ОСОБА_8 (а.с. 56)

Відповідно до довідки виданої Головою квартального комітету кварталу № 29 надана характеристика від 03.03.2020 року на ОСОБА_2 , що він дійсно проживає з бабусею та здійснює її догляд за адресою АДРЕСА_3 , з сусідами ввічливий. Порушень громадського порядку на території кварталу не допускає (а.с. 55).

Згідно довідки Зарічного районного суду м. Суми від 07.04.2020 року ОСОБА_2 вироком від 01.02.2010 року був засуджений за ч.2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з іспитовим строком 1 рік з позбавленням права керувати т.з. на строк 1 рік. (а.с.96)

Відповідно до листа Ковпаківського районного суду м. Суми від 08.04.2020 року ОСОБА_2 притягувався до адміністративної відповідальності 09.06.2016 року за ч.1 ст. 130 КУпАП та 15.11.2016 року за ч.2 ст. 130 та ст. 122-2 КУпАП, а також 25.11.2020 року за ст. 44-3 КУпАП.

Згідно повідомлення СВП в Сумській області від 10.04.2020 року, 10.07.2012 року до поліції звертався ОСОБА_9 , який повідомив, що за місцем його помешкання його б`є син ОСОБА_2 (а.с.100)

Відповідно до довідки № 56 від 23.02.2020 року ТОВ «Автомагістраль -Південь» м. Одеса ОСОБА_2 з 31.08.2020 року і ОСОБА_10 працює дорожнім робітником 3-го розряду. (а.с.190).

Згідно медичних документів від 23.06.2018 року, 25.06.2020 року та від 26.06.2020 року ОСОБА_2 на «Д» обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває. (а.с. 118, 127,128)

Відповідно до психолого-педагогічної характеристики директора КУ «Сумська загальноосвітня школа I-III ступенів № 24 на ОСОБА_3 , вихованням дівчинки займається мама, вітчим. (а.с. 28-29)

Згідно характеристики ОСОБА_1 з місця її роботи управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Сумській області, де він працює з 04.02.2019р. останній характеризується позитивно. (а.с. 85)

Згідно довідки від 06.03.2020 року № 81 ОСОБА_3 з вересня 2019 року займається у відділенні хокею на траві КЗ «Сумської обласної дитячо-юнацької спортивної школи» (а.с. 84)

Відповідно до довідки Комунального закладу Сумської обласної ради - обласний центр позашкільної освіти та роботи з талановитою молоддю від 26.05.2020 року № 317 ОСОБА_3 є ученицею Комунальної установи Сумської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 24, м. Суми, Сумської області та відвідує гурток «Рідний край» в Комунальному закладі Сумської обласної ради - обласний центр позашкільної освіти та роботи з талановитою молоддю (а.с.111)

Згідно висновку Служби у справах дітей СМР від 01.04.2021 року № 762/27.1-26, остання вважає за можливе позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У зустрічному позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення порядку участі батька у вихованні дитини на думку Служби у справах дітей СМР у справах відмовити. В разі відмови в задоволенні первісного позову визначити години побачень батька з дитиною не більше ніж два рази на місяць через тиждень у вихідні дні, зважаючи на обставини справи (183-187)

Відповідно до частин першої та другої статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789XII (78912), у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно ст. ст. 141, 151 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки, щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків, щодо дитини; батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Відповідно до вимог ч. ч. 4, 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Частиною 1 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. (ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства».

Частинами 1, 2 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом.

Статтею 164 СК України передбачено виключний перелік підстав позбавлення батьківських прав. До таких підстав законом віднесено випадки, якщо вона, він:

1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;

2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти;

3) жорстоко поводяться з дитиною;

4) є хронічними алкоголіками або наркоманами;

5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;

6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги та апеляційну скаргу позивач, зокрема, посилається на те, що відповідач ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти;

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновки, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Разом з цим, позивачем, не надано жодних доказів, що б свідчили про те, що поведінка відповідача відносно його доньки, а саме відсутність побачень з дитиною, не відвідування дитячого садка та школи, наявність заборгованості по сплаті аліментів за судовим рішенням, є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками, оскільки з матеріалів справи вбачається, що відповідач ніде офіційно не працював, мав мінливі заробітки, проте офіційно працевлаштувавшись почав поступово погашати наявну у нього заборгованість зі сплати аліментів.

При цьому позивачем також не було спростовано в судовому засіданні доводів відповідача про те, що нею чиняться перешкоди у спілкуванні відповідача з його дитиною. Сам факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав, подання зустрічного позову про усунення перешкод в спілкуванні дитиною свідчить про його інтерес до дитини.

Доводи позивача, викладені нею в апеляційній скарзі стосовно того, що відповідач притягався до кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 286 КК України та до адміністративної відповідальності 09.06.2016 року за ч.1 ст. 130 КУпАП; 15.11.2016 року за ч.2 ст. 130 КУпАП; ст. 122-2 КУпАП, а також 25.11.2020 року за ст. 44-3 КУпАП не є свідченням того, що останній вчиняв психологічне чи інше насильство безпосередньо над дитиною, а також те, що він є хронічним захворюванням, яке може бути перешкодою для позбавлення батька спілкуватися з донькою, бо може загрожувати життю та здоров`ю дитини.

Більш того, з матеріалів справи вбачається, що між сторонами склалися неприязні стосунки, фактично про батька дитині не розповідали, фотокарток з батьком не показували оскільки не бажали травмувати дівчинку.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що відповідач не втратив інтерес до дитини, проте позивачем здійснювалися дії по перешкоджанню відповідачу у спілкуванні зі своєю донькою, а тому останній фактично був позбавлений можливості вільно спілкуватися із своєю донькою та приймати участь в її вихованні. При цьому сам факт недостатньої активності відповідача у захисті свого порушеного права на вільне спілкування з донькою, не може слугувати підставою для позбавлення його батьківських прав.

Колегія суддів звертає увагу на те, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини, а тому суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось з батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських прав. Тобто, позбавлення батьківських прав є можливим, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків.

При цьому, враховуючи поведінку самого позивача, зокрема його офіційне працевлаштування, поступове погашення заборгованості зі сплати аліментів, його позитивну характеристику за місцем проживання, наявність інтересу до дитини, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для позбавлення відповідача батьківських прав та наявності підстав для встановлення йому порядку участі у вихованні та спілкуванні з донькою.

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги стосовно того, що судом першої інстанції безпідставно не прийнято до уваги висновків органу опіки та піклування про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав, з огляду на те, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту інтересів дитини. Відповідно до ч. 1ст. 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789XII (78912) держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Водночас, у наданому висновку Служби у справах дітей СМР від 01.04.2021 року № 762/27.1-26 не обґрунтовано в чому саме полягає захист інтересів дитини шляхом позбавлення її батька по відношенню до неї батьківських прав. Вказаних обставин не було також доведено і самим позивачем, з огляду на що, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо неврахування позиції органу опіки та піклування стосовно необхідності позбавлення батьківських прав відповідача, а також що позбавлення батьківських прав відповідача відносно його доньки не забезпечуватиме інтересів самої дитини

Доводи позивача, що викладені нею в апеляційній скарзі стосовно того, що у визначені судом часи зустрічі дитини з батьком, остання відвідує гурток - хокей на траві та виконує домашні завдання, а в інші дні дитина навчається в школі та потребує часу на відпочинок, не можуть бути враховані з огляду на те, що відповідач також не позбавлений можливості, а навпаки, як батько повинен докладати зусиль з метою надання допомоги у вивчені дитиною шкільної програми та сприяти розвитку її здібностей у займанні спортом.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував, обставини, що мають значення для справи і доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 06 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 14 липня 2021 року.

Головуючий - С.С. Ткачук

Судді: В.І. Криворотенко

Т.А. Левченко