Постанова

Іменем України

07 липня 2021 року

м. Київ

справа № 360/395/19-ц

провадження № 61-5580св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач),

суддів: Воробйової І. А., Гулька Б. І., Коломієць Г. В., Лідовця Р. А.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в

інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

відповідачі: ОСОБА_4 , Бучанська міська рада Київської області, Блиставицький старостинський округ Бучанської міської ради Київської області,

представник відповідача ОСОБА_4 - адвокат Іванова Ірина Борисівна,

треті особи: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , служба

у справах дітей та сім`ї Бородянської районної державної адміністрації Київської області, Бородянський районний відділ Державної міграційної служби у Київській області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , на рішення Бородянського районного суду Київської області від 21 грудня 2020 року у складі судді Унятицького Д. Є. та постанову Київського апеляційного суду від 04 березня 2021 року у складі колегії

суддів: Левенця Б. Б., Ратнікової В. М., Борисової О. В.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2019 року ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , звернулася до суду з позовом

до ОСОБА_4 , Бучанської міської ради Київської області, Блиставицького старостинського округу Бучанської міської ради Київської області,

треті особи: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , служба у справах дітей та сім`ї

Бородянської районної державної адміністрації Київської області, Бородянський районний відділ Державної міграційної служби у Київській області, про визнання рішення про скасування реєстрації місця проживання та зняття з реєстрації незаконним.

Позовна заява мотивована тим, що з 14 листопада 2010 року вона

перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 , від якого мають двох малолітніх дітей: дочку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після одруження вона зі згоди батьків чоловіка стала проживати у будинку АДРЕСА_1 , який є спільною частковою власністю матері чоловіка - ОСОБА_4 (3/10 частини) та батька чоловіка - ОСОБА_5 (7/10 частин).

Після народження дітей вона разом із чоловіком постійно мешкала в указаному будинку. Вонипроживали однією сім`єю з батьком чоловіка - ОСОБА_5 , утримували господарство, несли витрати на утримання будинку, сварок не виникало.

У 2016 році вона з дітьми зареєструвалася у вказаному будинку зі згоди власників будинку.

13 лютого 2019 року вона отримала поштою повідомлення Блиставицького старостинського округу Бучанської міської ради від 30 січня 2019 року № 19 про скасування реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи, згідно з яким 28 січня 2019 року виконуючою обов`язки старости в с. Блиставиця Бучанської міської ради Київської області складено висновок про скасування реєстрації місця проживання та зняття з реєстрації її та дітей у будинку

АДРЕСА_1 на підставі абзацу першого пункту 28 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 207, у зв`язку з порушенням підпункту 4 пункту 18 Правил реєстрації місця проживання, а саме через відсутність письмової згоди іншого співвласника житлового будинку - ОСОБА_4 , на реєстрацію їхнього місця проживання у вищевказаному житловому будинку.

Зазначала, що вона з дітьми була зареєстрована у частині будинку

та будинковій книзі ОСОБА_5 , якому належить 7/10 частин будинку.

Вона разом з дітьми вселилася у спірний житловий будинок як член сім`ї

ОСОБА_5 задовго до реєстрації та з мовчазної згоди батьків чоловіка.

Вважала, що виконуюча обов`язки старости в с. Блиставиця Бучанської міської ради Київської області Микиша С. М., якою було підписано вищевказані висновок та повідомлення про скасування реєстрації, не мала законних підстав приймати рішення про скасування реєстрації її та малолітніх дітей місця проживання. При цьому діти зняті з реєстрації без згоди батьків та власника 7/10 частин будинку - ОСОБА_5 .

Вказувала, що з часу народження дітей вони з чоловіком постійно

проживали у спірному житловому будинку в якості членів сім`ї власників, зі згоди обох власників будинку, тому зняття їх з реєстрації місця

проживання у спірних правовідносинах можливе виключно у судовому порядку, з урахуванням статті 64 ЖК УРСР та статті 405 ЦК України.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 , уточнивши позовні вимоги, просила суд визнати незаконним та скасувати висновок виконуючої обов`язки старости

в с. Блиставиця Бучанської міської ради Київської області про скасування реєстрації місця проживання та зняття з реєстрації від 28 січня 2019 року і повідомлення Блиставицького старостинського округу Бучанської міської ради Київської області від 30 січня 2019 року № 19 про скасування реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи.

Короткий зміст судових рішень судів попередніх інстанцій

Ухвалою Бородянського районного суду Київської області від 02 квітня

2019року відкрито провадження у вказаній справі.

ОСОБА_4 , вважаючи, що ухвала про відкриття провадження у цій справі постановлена з порушенням правил підсудності, оскаржила її

в апеляційному порядку.

Постановою Київського апеляційного суду від26 червня 2019 року ухвалу Бородянського районного суду Київської області від 02 квітня 2019 року скасовано.

Справу направлено на розгляд до Ірпінського міського суду Київської області.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В., Гулейкова І. Ю., Олійник А. С., Погрібного С. О., Яремка В. В. (суддя-доповідач), від 08 квітня 2020 року (провадження № 61-13835св19) постанову Київського апеляційного суду від 26 червня 2019 року скасовано.

Ухвалу Бородянського районного суду Київської області від 02 квітня 2019 року залишено в силі.

Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 21 грудня

2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, щопри реєстрації місця проживання ОСОБА_1 та її дітей ними не було надано документи, передбачені підпунктом 4 пункту 18 Правил реєстрації місця проживання,тобто не надано згоди співвласника спірного житлового будинку - ОСОБА_4 , тому їхня реєстрація у будинку АДРЕСА_1 проведена з порушенням вимог законодавства і відповідно до пункту 28 Правил реєстрації місця проживання підлягала скасуванню.

Постановою Київського апеляційного суду від 04 березня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , залишено без задоволення.

Рішення Бородянського районного суду Київської області від 21 грудня

2020 року залишено без змін.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 86 грн за розгляд справи апеляційним судом.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що через відсутність згоди власника/співвласників житла на реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 , відсутність підстав для її реєстрації були відсутні підстави для реєстрації місця проживання дітей, тому оскаржувані позивачкою повідомлення і висновок про скасування реєстрації місця проживання та зняття з реєстрації законні й скасуванню не підлягають.

Крім того, ураховуючи положення частини четвертої статті 29 ЦК України, права неповнолітніх дітей ОСОБА_1 не порушені, оскільки оскаржуваним висновком було скасовано зняття позивача з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 , внесено зміни до її паспорта.

Визнання ОСОБА_4 факту вселення та проживання позивача з її згоди

у спірному будинку не спростовують висновків суду першої інстанції,

оскільки судом установлено відсутність згоди співвласника спірного житлового будинку - ОСОБА_4 , на реєстрацію місця проживання позивача, а не на користування нею житловим приміщенням.

Доводи апеляційної скарги про те, що питання про зняття

з реєстрації місця проживання підлягає вирішенню лише в судовому

порядку (постанова Верховного Суду від 14 травня 2020 року у справі

№ 336/1773/17, провадження № 61-5924св18) відхилено судом, оскільки позивач не є власником чи співвласником спірного будинку.

Також апеляційним судом ураховано правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 337/2535/17, провадження № 14-130цс18,щодо юрисдикції цього спору.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У квітні 2021 року ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржені судові рішення й ухвалити нове судове

рішення про задоволення її позову.

На обґрунтування підстав касаційного оскарження судових рішень ОСОБА_1 посилається на те, що судами застосовано норми права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 14 травня 2020 року у справі № 336/1773/17.

Крім того, суди належним чином не дослідили зібрані у справі докази, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи (пункти 1, 4 частини другої статті 389

ЦПК України).

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 квітня 2021 року відкрито касаційне провадження в указаній справі та витребувано цивільну справу № 360/395/19-ц з Бородянського районного суду Київської області.

Надіслано учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснено їм право подати відзив на касаційну скаргу.

У квітні 2021 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 червня 2021 року справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , до ОСОБА_4 , Бучанської міської ради Київської

області, Блиставицького старостинського округу Бучанської міської ради Київської області, треті особи: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , служба у справах дітей та сім`ї Бородянської районної державної адміністрації Київської області, Бородянський районний відділ Державної міграційної служби у Київській області, про визнання рішення про скасування реєстрації місця проживання та зняття з реєстрації незаконним призначено до розгляду в складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без

повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , мотивована тим, що суди

попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про відсутність

правових підстав для задоволення її позову, оскільки у спірний житловий будинок вона вселилася з мовчазної згоди його співласників, а діти проживають у ньому від народження. При цьому судами не враховано правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 14 травня 2020 року у справі № 336/1773/17, провадження № 61-5924св18, відповідно до якої вимоги про зняття особи з реєстрації місця проживання розглядаються лише одночасно з вимогами про вирішення спору про

житлові права.

ОСОБА_4 визнала факт вселення ОСОБА_1 разом із дітьми до спірного будинку і не заперечує проти їх проживання в ньому. Реєстрація місця проживання є лише наслідком, фіксацією постійного місця проживання.

У вказаному спорі ОСОБА_4 визнає законність її проживання з дітьми

у спірному будинку, однак заперечує проти реєстрації такого місця проживання, що не узгоджується з вимогами закону та судовою практикою Верховного Суду.

Вказує, що вони проживають у кімнатах, власником яких є ОСОБА_5 ,

а не ОСОБА_4 .

При цьому оскаржувані судові рішення порушують права неповнолітніх

дітей.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У квітні 2021 року до Верховного Суду надійшов відзив представника

ОСОБА_4 - адвоката Іванова І. Б., на касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє

в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

в якому зазначено, щооскаржені судові рішення є законними

і обґрунтованими, суди правильно застосували норми матеріального та процесуального права відповідно до встановлених фактичних обставин справи, надали належну правову оцінку доказам, наданим сторонами.

Зазначає, що ОСОБА_4 не заперечує проти проживання невістки та онуків

у будинку, співвласником якого вона є, однак заперечує їхню реєстрацію

у ньому. Відповідно до пункту 26 Правил реєстрації місця проживання

зняття з реєстрації місця проживання особи може здійснюватися

на підставі заяви особи або її представника за встановленою формою.

Однак, подана ОСОБА_4 заява до Блиставицький старостинський округ Бучанської міської ради Київської області (а. с. 249, 250, т. 2) не відповідала вищевказаним положенням та носила виключно інформаційний характер.

Посилаючись на пункти 33-35 Правил реєстрації місця проживання

(контроль за дотриманням органами реєстрації законодавства з питань реєстрації місця проживання) вказує, що Блиставицький старостинський округ Бучанської міської ради Київської області, не очікуючи проведення перевірок органами Державної міграційної служби, самостійно виправив виявлені порушення при реєстраії місця проживання позивачки з дітьми

у спірному будинку, відновивши реєстрацію місця проживання останньої

за попередньою адресою.

Посилання касаційної скарги на статтю 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» вважає безпідставними, оскільки позивачка не надала суду доказів,

які б підтвердили її право власності або користування домоволодінням.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

23 січня 2019 року ОСОБА_4 звернулася із заявою до Блиставицького старостинського округу Бучанської міської ради Київської області, в якій вказала, що вона, як співвласник будинку по

АДРЕСА_1 , не надавала згоду на реєстрацію місця проживання за вказаною адресою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Просила письмово повідомити її про підстави реєстрації місця проживання зазначених осіб та в разі необхідності вжити заходи щодо

зняття їх з реєстрації (а. с. 250, т. 2).

Згідно з висновком про скасування реєстрації місця проживання

та зняття з реєстрації від 28 січня 2019 року, підписаним виконуючою обов`язки старости у с. Блиставиця Бучанської міської ради Київської області Микишою С. М., погодженим начальником відділу реєстрації місця проживання Бучанської міської ради Київської області Компанець О. Г., з урахуванням порушень Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 207, вирішено:

1) скасувати запис про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою:

АДРЕСА_1 ;

2) скасувати зняття з реєстрації місця проживання з адреси:

АДРЕСА_2 на підставі пункту 28 Правил реєстрації місця проживання;

3) внести зміни до відповідних документів: паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого Бородянським районним відділом Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області 14 січня 2011 року; картки реєстрації особи;

4) вилучити довідки № 498/20 та № 499/21 про реєстрацію місця

проживання (у разі її відсутності - зробити відповідний запис у заяві про скасування запису);

5) надіслати на ім`я ОСОБА_1 повідомлення встановленої форми;

6) надіслати копію цього висновку та відомості про реєстрацію місця проживання до Бородянського районного сектору управління Державної міграційної служби України Київської області (а. с. 13-14, т. 1).

ОСОБА_1 було направлено повідомлення про скасування реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи від 30 січня 2019 року

№ 19 (а. с. 12, т. 1).

Житловий будинок АДРЕСА_1 перебуває у спільній частковій власності ОСОБА_5 (7/10 часток) та ОСОБА_4 (3/10 частки), що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію

права власності (а. с. 62-63, т. 1).

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї

статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного

Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Касаційна скарга ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не

може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу

одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржені судові рішення ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав

та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає

права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Статею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини.

Згідно з частиною першої статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Зазначені норми визначають об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане

з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод

чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця

проживання в Україні» є спеціальним Законом, який регулює відносини у сфері реєстрації місця проживання особи, відповідно до Конституції

України регулює відносини, пов`язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, що гарантуються Конституцією

України і закріплені Загальною декларацією прав людини Міжнародним пактом про громадянські та політичні права, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод і протоколами до неї, іншими міжнародними договорами України, а також визначає порядок реалізації свободи пересування та вільного вибору місця проживання і встановлює випадки їх обмеження.

Відповідно до абзацу 11 статті 3 Закону України «Про свободу пересування

та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких

вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

На виконання вимог вказаного Закону 02 березня 2016 постановою Кабінету Міністрів України № 207 затверджено Правила реєстрації місця проживання, якими передбачено механізм здійснення реєстрації місця проживання/перебування осіб в Україні, а також встановлено форми необхідних для цього документів.

Відповідно до підпункту 4 пункту 18 Правил реєстрації місця проживання особа або її представник подає документи, що підтверджують: право на проживання в житлі, - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди), рішення суду, яке набрало законної сили, про: надання особі права на вселення до житлового приміщення, визнання за особою права користування житловим приміщенням або права власності на нього, права на реєстрацію місця проживання або інші документи. У разі

відсутності зазначених документів реєстрація місця проживання особи здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сім`ї (зазначені документи або згода не вимагаються при реєстрації місця проживання неповнолітніх дітей за адресою реєстрації місця проживання батьків/одного з батьків або законного представника/представників).

Згідно з пунктом 26 Правил реєстрації місця проживаннязняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її представника за формою згідно з додатком 11; рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення

або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; повідомлення територіального органу або підрозділу ДМС із зазначенням відповідних реквізитів паспорта померлої особи або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства (інформація територіального органу ДМС або територіального підрозділу ДМС, на території обслуговування якого зареєстровано місце проживання особи, про закінчення строку дії посвідки на тимчасове проживання або копія рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання чи скасування дозволу на імміграцію та посвідки на постійне проживання в Україні); підстав для проживання бездомної особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування

та соціального захисту (письмове повідомлення соціальної установи, закладу соціального обслуговування та соціального захисту); підстав на право користування житловим приміщенням (закінчення строку дії договору оренди, найму, піднайму житлового приміщення, строку навчання в навчальному закладі (у разі реєстрації місця проживання в гуртожитку навчального закладу на час навчання), відчуження житла та інших визначених законодавством документів).

Зняття з реєстрації місця проживання на підставах, визначених в абзацах восьмому та дев`ятому цього пункту, здійснюється за клопотанням уповноваженої особи спеціалізованої соціальної установи, закладу соціального обслуговування та соціального захисту або за заявою власника/наймача житла або їх представників.

Зняття з реєстрації місця проживання дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, осіб, стосовно яких встановлено опіку та піклування, здійснюється за погодженням з органами опіки та піклування.

У разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами зняття з реєстрації місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, разом з одним із батьків здійснюється за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування).

У пункті 28 зазначених Правил передбачено, що реєстрація місця проживання/перебування особи або зняття з реєстрації місця проживання скасовуються в разі їх проведення з порушенням вимог законодавства.

У разі виявлення такого порушення керівник органу реєстрації проводить перевірку підстав реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи, за її результатами складає висновок та приймає рішення про скасування реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи.

Про прийняте рішення особі надсилається письмове повідомлення за формою згідно з додатком 17, в якому зазначаються підстави його прийняття. Особу запрошують на прийом до органу реєстрації для внесення відповідних відомостей до документа, до якого вносяться відомості про місце проживання/перебування.

Працівник органу реєстрації: формує і вносить дані про скасування реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи до реєстру територіальної громади; формує інформацію про скасування реєстрації/ зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи для її передачі до відомчої інформаційної системи ДМС з подальшою передачею інформації до Реєстру відповідно до Порядку.

Судом установлено, що реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у будинку АДРЕСА_1 здійснено без згоди співвласника житлового будинку - ОСОБА_4 . Отже, реєстрація місця проживання ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 була здійснена з порушенням вимог підпункту 4

пункту 18Правил реєстрації місця проживання.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , суди попередніх інстанцій правильно визначили характер спірних правовідносин, повно та всебічно дослідили наявні у справі докази і надали їм належну правову оцінку, дійшли обґрунтованого висновку, що скасування реєстрації місця проживання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відповідає вимогам пункту 28 Правил реєстрації місця проживання.

Таким чином, суди з дотриманням вимог статей 89, 263-264, 382 ЦПК

Україниповно та всебічно з`ясували обставини справи, надали належну правову оцінку доводам сторін, наданим ними доказам та дійшли обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову.

Висновки судів відповідають обставинам справи, які встановлені

відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судами правильно застосовані.

Верховний Суд погоджується з такими висновками судів попередніх інстанцій.

Посилання у касаційній скарзі на те, що судами попередніх інстанцій не враховано правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 14 травня 2020 року у справі № 336/1773/17, провадження

№ 61-5924св18, є безпідставними, оскільки у наведеній заявником

постанові та оскаржуваних судових рішеннях встановлено різні фактичні обставини справи, оскільки на відміну від указаного судового рішення, позивач у цій справі не є власником чи співвласником житлового будинку.

Крім того, можливість вирішення позовних вимог про зняття

з реєстраційного обліку місця проживання третіх осіб, що впливає на можливість реалізації власниками житла права користування

та розпоряджання майном, без вимоги про виселення або про позбавлення права на проживання у житлі узгоджується з подібним правовим

висновком, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 520/5442/18-ц (провадження № 14-440цс19).

Інші доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судових рішень не впливають, зводяться до незгоди заявника із висновками судів, спростовуються встановленими вище обставинами справи, в основному направлені на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження в місцевому та апеляційному судах із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.

Згідно з статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає

касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо

рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , залишити без задоволення.

Рішення Бородянського районного суду Київської області від 21 грудня

2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 04 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: І. А. Воробйова

Б. І. Гулько

Г. В. Коломієць

Р. А. Лідовець