РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 638/19576/17

Провадження № 2/638/2526/21

05.03.2021 року Дзержинський районний суд м. Харкова

в складі: головуючого судді Хайкіна В.М.

за участю секретаря Запорожець Д. Д.

з участю судового розпорядника Зміївської О. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Гаражно будівельного кооперативу «Ювілейний 2» про скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати,-

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова із позовом до Гаражно будівельного кооперативу «Ювілейний 2» про скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати, а саме просить суд: 1) скасувати наказ Голови правління КБК «Ювілейний-2» від 14.09.2017 року про порушення трудової дисципліни; 2) скасувати наказ Голови правління КБК «Ювілейний-2» від 27.11.2017 року про порушення трудової дисципліни; 3) скасувати наказ Голови правління КБК «Ювілейний-2» від 20.12.2017 року про звільнення; 4) поновити ОСОБА_1 на посаді коменданта Гаражно-будівельного кооперативу «Ювілейний-2» з 20.12.2017 року; 5) стягнути з Гаражно-будівельного кооперативу «Ювілейний-2» на користь позивача заробітну плату за час вимушеного прогулу з 20.12.2017 року по день поновлення на роботі.Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що згідно наказу №15 від 01.02.2004 року він був прийнятий на роботу в ГК «Ювілейний» охоронцем, який розташований в м. Харкові по вул. Білогірській 92-б. Відповідно до наказу №50 від 04.04.2005 року був переведений з посади охоронця на посаду коменданта кооперативу. При цьому, ніякого трудового договору укладено не було і з Правилами внутрішнього трудового розпорядку та Інструкцією виконання обов`язків коменданта позивач ознайомлений не був, свого робочого місця не мав, виконував всі доручення голови кооперативу сумлінно і відповідально. Враховуючи те, що позивач неодноразово вказував голові правління на зловживання ним службовим становищем і владою, створило до позивача особисту неприязнь і помсту, а в кінцевому випадку незаконне звільнення з роботи. Згідно наказу від 14.09.2017 року на позивача було накладене дисциплінарне стягнення за прогул, однак факт порушення трудового законодавства відповідач не довів, жодного акту про відсутність на роботі, або інших фактів службових порушень встановлено не було, а тому дисциплінарне стягнення є неправомірним. Друге дисциплінарне стягнення було накладено згідно наказу від 27.11.2017 року за те, що від позивача пахло спиртним, однак не було комісії з членів кооперативу і не складався акт про перебування позивача в стані алкогольного сп`яніння, медичне обстеження на алкоголь теж не проводилось. Причини звільнення, наведені в наказі №22, а саме п. 3 ст.40 КЗоТ України не відповідають дійсним обставинам справи, а тому звільнення є незаконним, таким що не відповідає вимогам чинного законодавства. На даний момент позивач не працює з 20.12.2017 року, оскільки змушений мати вимушені прогули. Позивач звертався до відповідача в усній формі з проханням поновити його на роботі, але отримав відмову. Просить суд позов задовольнити.

Відповідач - Гаражно будівельний кооператив «Ювілейний 2» в особі голови правління Павлова Олексія Івановича надав до суду відзив, згідно якого просить суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. ОСОБА_1 дійсно працював на посаді коменданта кооперативу з квітня 2005 року. При переведенні його на посаду коменданта він був ознайомлений з посадовою інструкцією коменданта кооперативу, яка була затверджена правлінням кооперативу 11 січня 1996 року, де є його підпис, мав він також і певне робоче місце. До жовтня 2017 року позивач мав одне робоче місце в приміщенні правління кооперативу, а інше (яке він вибрав сам) в кімнаті поруч з кімнатою правління. Після пропажі документів в кімнаті правління і його погану поведінку з головою правління, за порадою членів правління він залишив позивачу одне робоче місце в кімнаті поруч з правлінням, хоча з весни 2017 року основним робочим місцем він визначив собі поруч з кролями в господарській будівлі, де його можна було знайти. В останні 5-7 років позивач практично повністю припинив працювати на благо кооперативу, залишивши за собою лише право вирішувати в кооперативі особисті питання, а саме зайнявся розведенням кроликів на території кооперативу, захопився поборами грошових коштів з тих, хто продає і купує гаражні бокси на території кооперативу та займався іншими питання, що не мають відношення до його посадових обов`язків. Обходи території кооперативу він робив тільки для того, щоб від мого імені зробити чергові грошові побори з власників гаражів та члени кооперативу стали звертатися до правління із заявами про недостойну поведінку коменданта і невиконання ним своїх прямих обов`язків. Доводи ОСОБА_1 про те, що з ним ніякого трудового договору укладено не було не відповідають дійсності, тому що працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу. Сам позивач в позові вказує, що наказом від 01.02.2004 року він прийнятий на роботу охоронцем, а наказом від 04.04.2005 року переведений на посаду коменданта. ОСОБА_1 був ознайомлений з посадовими обов`язками коменданта кооперативу, про що свідчить його підпис, тому його доводи про те, що йому не було визначено коло обов`язків не відповідають дійсності. За порушення трудової дисципліни на ОСОБА_1 неодноразово накладалися дисциплінарні стягнення у вигляді догани. Так, наказом від 14.09.2017 року до ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани за відсутність на роботі 11.09.2017 року, 12.09.2017 року та 13.09.2017 року. Будь-яких виправдувальних документів або пояснень своєї відсутності ОСОБА_1 адміністрації кооперативу не надав, на пропозицію надати такі документи або пояснення відмовився. Крім того, 23.11.2017 року ОСОБА_1 перебував на роботі в нетверезому стані, на зауваження в його адресу реагував неадекватно, від будь-яких пояснень з приводу порушення ним дисципліни відмовився. Голова правління намагався викликати поліцію, але позивач сховався на території кооперативу, у зв`язку з цим, голові правління довелося обмежитися актом. У зв`язку з вищевикладеним наказом від 27.11.2017 року до ОСОБА_1 повторно застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани. За всі правопорушення голова правління намагався отримати від заявника пояснення, але ОСОБА_1 не захотів підписувати ні акти, ні накази. Накази про накладення дисциплінарних стягнень були розміщені на дошці оголошень кооперативу, що підтверджується відповідним актом. З ухвали про відкриття провадження у справі вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до суду 26.12.2017 року, а тому він пропустив строк для оскарження наказу від 14.09.2017 року, що є додатковою підставою для відмови в позові в цій частині. Правлінням ГК «Ювілейний-2» на 18.12.2017 року було призначено розширене засідання, в тому числі з приводу виконання ОСОБА_1 обов`язків коменданта, на яке було запрошено позивача. 18 грудня 2017 року складено черговий акт про відсутність коменданта ОСОБА_1 на робочому місці без поважної причини і невиконання ним своїх посадових обов`язків. На розширеному засіданні правління дії ОСОБА_1 засудили, його роботі дали принципову незадовільну оцінку, наполегливо рекомендували голові правління звільнити заявника, а посаду коменданта кооперативу скоротити. 20.12.18 року ОСОБА_1 запрошений до кабінету правління кооперативу, де у присутності свідків голова правління просив дати пояснення про причину його відсутності на засіданні правління та відсутності його на роботі 18.12.17 після 12 годин 15 хв. Від пояснень він відмовився. Таким чином, за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на ОСОБА_1 трудовим договором, порушення ним трудової дисципліни, з урахуванням наявності у нього двох непогашених стягнень, наказом від 20.12.2017 року позивач був звільнений з посади коменданта. Наказ оголошено ОСОБА_1 вголос, копія наказу про звільнення вручена позивачеві у присутності свідків, про що свідчить акт. На сьогоднішній день посада коменданта скорочена, такої посади не існує. В присутності свідків позивач відмовився отримувати трудову книжку і розписатися про отримання наказу про звільнення. Остаточний розрахунок здійснено з позивачем в день звільнення. З урахуванням вищевикладеного, звільнення ОСОБА_1 відбулось відповідно до чинного законодавства. Просить суд в задоволенні позову відмовити.

Відповідь на відзив від позивача ОСОБА_1 до суду не надійшов.

Суд, дослідивши доводи позивача та представника відповідача, та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Згідно зі статтею 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини наголошує, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право порушити в суді чи відповідному органі будь-який позов, який стосується його цивільних прав та обов`язків; таким чином, пункт передбачає «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу до суду, тобто право порушувати в судах позов для вирішення цивільного спору.

Відповідно до статті 3 Цивільного кодексу України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановлені його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах, закріплені можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно частини 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. За положенням частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства закріплено статтею 15 Цивільного кодексу України. Право на захист виникає з певних підстав, якими виступають порушення цивільного права, його невизнання чи оспорювання.

Зміст конституційного права особи на звернення до суду за захистом своїх прав визначений статтею 16 Цивільного кодексу України, відповідно до приписів якої, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, при цьому, способами захисту цивільних прав і інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Право на працю є основним конституційним правом громадян України. Так, згідно зі статтею 43 Конституції України право на працю визнається за кожною людиною і становить собою можливість заробляти на життя працею, яку людина вільно обирає або на яку погоджується.

Правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці закріплено Кодексом законів про працю України.

Кодекс законів про працю України регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини (стаття 1 Кодексу законів про працю України).

Згідно з пунктом 3 статті 40 КЗпП України трудовий договір може бути розірвано в разі систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо раніше до нього застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення.

Таким чином підставою звільнення є лише безпосереднє порушення трудової дисципліни чи невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, за наявності застосованого і не втратившого юридичної сили за давністю або не знятого заходу дисциплінарного чи громадського стягнення.

Заходами дисциплінарного стягнення є догана і звільнення (частина перша статті 147 КЗпП України).

Згідно з положеннями статті 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

За приписами частини 1 статті 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника (частина 3 статті 149 КзпП України).

Відповідно до роз`яснень, наданих у постанові Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду трудових спорів», при розгляді судами справ щодо накладення дисциплінарних стягнень судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом для накладення стягнення, чи додержано власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи враховувались обставини, за яких вчинено проступок тощо.

Як встановлено матеріалами справи, ОСОБА_1 з 05.04.2005 року по 20.12.2017 року перебував на посаді коменданта Гаражно будівельного кооперативу «Ювілейний 2», про що свідчить копія трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 (а. с. 21-22).

Відповідно до наказу по Гаражно будівельному кооперативу «Ювілейний 2» від 14.09.2017 року, до коменданта кооперативу ОСОБА_1 за допущене ним порушення трудової дисципліни застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани. У наведеному наказі вказано, що 03.08.2017 року комендант кооперативу ОСОБА_1 був відсутній в робочий час на своєму робочому місці і протягом 3 годин 30 хвилин (з 13 год. до 16:30 год.) не виконував покладених на нього посадових обов`язків. 04.08.2017 року (з 14 год. 15 хв. до 16 год. 30 хв.) ним допущено аналогічне порушення трудової дисципліни. Яких-небудь документів чи пояснень своєї відсутності ОСОБА_1 до адміністрації кооперативу не надав. 11.09.2017 року комендант кооперативу був відсутній в робочий час на своєму робочому місці і протягом 70 хв. (з 15 год. 20 хв. до 16 год. 30 хв.) не виконував покладених на нього посадових обов`язків, 12.09.2017 року (з 15 год. 30 хв. до 16 год. 30 хв.) та 13.09.2017 року (з 07 год. 30 хв. до 08 год. 30 хв.) ним було допущено аналогічне порушення трудової дисципліни. Яких-небудь документів чи пояснень своєї відсутності ОСОБА_1 до адміністрації кооперативу не надав (а.с.5)

Згідно наказу по Гаражно будівельному кооперативу «Ювілейний 2» від 27.11.2017 року, до коменданта кооперативу ОСОБА_1 за допущене ним порушення трудової дисципліни застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани. У наведеному наказі вказано про те, що від ОСОБА_1 , який запрошений до кабінету голови правління, від нього погано пахло спиртним, а на його зауваження ОСОБА_1 почав грубити. (а. с. 2)

Згідно виписки із протоколу №10 розширеного засідання правління Гаражно будівельному кооперативу «Ювілейний 2» від 18.12.2017 року, на повістці дня було питання про виконання ОСОБА_1 обов`язків коменданта кооперативу, та правлінням визнано роботу ОСОБА_1 в останні місяці як незадовільну, зокрема через порушення графіку робочого дня, відволікання від своїх обов`язків під час робочого дня, систематичне зловживання спиртними напоями в робочий час, а також в неробочий час, але на робочому місці, повне ухилення від своїх обов`язків по контролю за споживанням електроенергії в кооперативі, самовільне будівництво на території кооперативу господарської будівлі та розведення кролів та інші дії, пов`язані з їх розведенням, присвоєння грошових коштів, зібраних з власників погребів на оплату кооперативу за використану електроенергію, за вивіз кооперативом мусору із погребів, присвоєння грошових коштів, зібраних з власників автомобілів за стоянку автомобіля на території кооперативу, систематичне ігнорування вказівок голови по виконанню обов`язків коменданта і дотримання графіку робочого дня (а. с. 36-41).

Відповідно до наказу по Гаражно будівельному кооперативу «Ювілейний 2» від 20.12.2017 року, за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на ОСОБА_1 трудовим договором, порушення ним трудової дисципліни в кооперативі, а також, беручи до уваги наявність у нього у поточному календарному році двох дисциплінарних стягнень у вигляді доган, ОСОБА_1 звільнено з 20.12.2017 року з посади коменданта на підставі пункту 3 статті 40 КЗпП України (а. с. 6-7).

Згідно акту від 20.12.2017 року, складеного комісією Гаражно будівельному кооперативу «Ювілейний 2», ОСОБА_1 20.12.2017 року о 11 год. 15 хв. був ознайомлений з текстом наказу №22 від 20.12.2017 року про звільнення його з посади. На пропозицію поставити підпис про ознайомлення з наказом та отримання трудової книжки ОСОБА_1 відмовився. Копія наказу вручена ОСОБА_1 в присутності свідків (а. с. 42, 48).

Матеріали справи містять численні акти про систематичне невиконання без поважних причин обов`язків ОСОБА_1 , зокрема: акт від 03.08.2017 року про відсутність на робочому місці більше трьох годин; акт від 12.09.2017 року про відсутність на робочому місці; акт від 23.11.2017 року про перебування на своєму робочому місці у нетверезому стані та неадекватне поводження; акт від 18.12.2017 року про відсутність на робочому місці більше трьох годин та невиконання покладених обов`язків (а. с. 44-47).

Відповідно до статті 139 Кодексу законів про працю України, працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Статтею 142 Кодексу законів про працю Українивстановлено, що трудовий розпорядок на підприємствах, в установах, організаціях визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку, які затверджуються трудовими колективами за поданням власника або уповноваженого ним органу і виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) на основі типових правил.

Матеріали справи містять затверджені на засіданні правління Гаражно будівельного кооперативу «Ювілейний 2» посадові обов`язки коменданта кооперативу (а. с. 35).

Суд наголошує, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін.

У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до пункту 4 частини 2 статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

У ч.ч. 1, 2, 8 статті 83 ЦПК України визначено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинний подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Оскільки допущені ОСОБА_1 дисциплінарні проступки є порушенням трудової дисципліни, правові підстави для скасування наказів Голови правління КБК «Ювілейний-2» від 14.09.2017 року та від 27.11.2017 року, відсутні, а враховуючи систематичність допущених порушень позивачем своїх посадових обов`язків коменданта Гаражно будівельного кооперативу «Ювілейний 2», які зафіксовані у відповідних актах та наказах, суд приходить до висновку, що відповідачем дотримано норми трудового законодавства при звільненні ОСОБА_1 з посади за пунктом 3 статті 40 КЗпП України.

Таким чином, оскільки позивач, на виконання свого процесуального обов`язку не надав належних і неспростовних доказів на підтвердження своєї позиції, зокрема щодо незаконності наказів про порушення ним трудової дисципліни, тобто незаконності притягнення до дисциплінарної відповідальності, що потягло за собою звільнення позивача з посади, а також порушення відповідачем трудового законодавства під час застосування як стягнень, так і звільнення, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд ухвалює рішення про відмову у задоволенні позову за його недоведеністю.

Будь-яких переконливих і безспірних доказів на підтвердження обставин, з якими як з юридичним фактом пов`язувались матеріально-правові вимоги, позивачем не надано, не містять їх і матеріали справи, а обставини, на які позивач посилається, не є достатніми для висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Інші доводи позивача, зокрема про зловживання головою правління своїм службовим становищем та помсту щодо нього за викриття злочинних дій, позивачем не доведені належним чином, як і відсутність зі свого боку порушень трудової дисципліни.

Оскільки судом не встановлено порушень законодавства при накладенні дисциплінарних стягнень на позивача, а також при звільненні позивача з роботи, не підлягають задоволенню і похідні вимоги щодо поновлення його на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу. Інші доводи позивача цих висновків не спростовують.

Так, при зверненні до суду позивач був звільнений від сплати судового збору, у зв`язку з чим, у відповідності до статті 141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору слід віднести за рахунок держави.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 до Гаражно будівельного кооперативу «Ювілейний 2» про скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.139, 140, 142, 147 КЗпП України та на підставі ст.ст.12, 13, 43, 49, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 272-274, 279, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Гаражно будівельного кооперативу «Ювілейний 2» про скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати відмовити.

Витрати по сплаті судового збору віднести за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до або через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: