Провадження № 22-ц/801/73/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сичук М. М.
Доповідач:Копаничук С. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2021 рокуСправа № 127/16176/20м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого : Копаничук С.Г.

Суддів: Денишенко Т.О., Медвецького С.К.

за участю секретаря Очеретної М.Ю.,

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 29 жовтня 2020 року, ухвалене судом під головуванням судді Сичука М.М., в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, -

В с т а н о в и в :

В липні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Вказала, що з 2006 року по березень 2015 року вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 , під час якого в них народилися троє дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після народження третьої дитини відповідач почав себе грубо поводити по відношенню до неї та дітей і вона з дітьми були змушені переїхати від нього. Після переїзду діти продовжують проживати з нею, а ОСОБА_2 життям та здоров`ям дітей не цікавився, фінансову допомогу на їх утримання не надає. Посилаючись на неналежне виконання батьком обов`язку по утриманню дітей, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання ОСОБА_6 в твердій грошові сумі у розмірі 2000 грн., ОСОБА_7 у розмірі 2500 грн., ОСОБА_8 у розмірі 2500 грн., щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення дітьми повноліття.

В вересні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним позовом про встановлення батьківства.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 09 вересня 2020 року в прийнятті зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 29 жовтня 2020 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_6 - в розмірі 1000 грн., ОСОБА_7 , - в розмірі 1250 грн., ОСОБА_8 -в розмірі 1250 грн. щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.07.2020 року і до досягнення старшою дитиною повноліття. Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду їм, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати. Вказав, що суд він не визнає факт батьківства на вказаних дітей; суд не надав запит на встановлення того, що ОСОБА_1 має статус одинокої матері і не порекомендував їй зробити генетичні тести ДНК неповнолітніх дітей; суд не врахував пояснення свідка і інформацію з акту опиту сусідів. В прохальній частині апеляційної скарги ОСОБА_2 просить скасувати рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 29 жовтня 2020 року та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ухвалу суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду вищевказаним вимогам закону відповідає.

Суд першої інстанції встановив, що від спільного проживання у сторін є троє дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьком яких у свідоцтвах про народження записаний ОСОБА_2 . Крім того, на підставі виконавчого листа № 2-1627 від 14.05.2007 року, виданого на виконання рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 14.05.2007 року, з ОСОБА_2 стягуються аліменти на користь ОСОБА_9 на утримання сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі ј частини усіх видів доходу, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,

Задовольняючи позовні вимоги частково і визначаючи розмір аліментів у твердій грошовій сумі, суд виходив з того, що обов`язок батьків по утриманню дітей є взаємним, відповідач здорова, працездатна особа, яка може надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, які проживають із матір`ю і потребують такої допомоги.

Колегія суддів погоджується з таким висновком, оскільки суд вірно встановив обставини справи, які перевірив оціненими в порядку ст.89 ЦПК України доказами, правильно визначив спірні правовідносини та правову норму, що їх регулює та дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги про незаконність рішення через нез`ясовані судом обставини батьківства ОСОБА_2 щодо його дітей, які він заперечує, не заслуговують на увагу, як недоведені відповідачем належними і допустимими доказами.

Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1, 2 ст. 136 Сімейного кодексу України, особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що належним і допустимим доказом виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження є виключно рішення суду.

Однак, такого рішення суду ОСОБА_2 в межах розгляду даної справи не надав.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 352 ЦПК України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Згідно ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною 6 ст. 367 ЦПК України передбачено, що в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 звертався до суду з зустрічним позовом у даній справі про встановлення батьківства, в прийнятті якого ухвалою Вінницького міського суду від 09 вересня 2020 року відмовлено. Вказаною ухвалою роз`яснено ОСОБА_2 , що позов про оскарження батьківства може бути поданий в загальному порядку.

Враховуючи викладені норми, не підлягають задоволенню вимоги апеляційної скарги про задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 , оскільки оскаржуваним рішенням Вінницького міського суду від 29 жовтня 2020 року, ухваленим у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 не вирішувались.

Доводи апеляційної скарги про ненадання судом рекомендацій ОСОБА_1 зробити генетичні тести ДНК ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 для встановлення батьківства, колегія суддів відхиляє, оскільки до повноважень судів не належить надання рекомендацій учасникам справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач має статус багатодітної матері неповнолітніх дітей та отримує державні соціальні виплати та пільги як багатодітна та малозабезпечена сім`я, правового значення не мають, оскільки статус багатодітньої матері не впливає на обсяг прав батьків щодо дітей і не звільняє їх від обов`язків спільного утримання дітей.

Інших підстав для скасування рішення суду в зв`язку з порушенням судом норм процесуального права, заявник апеляційної скарги не довів.

Інші доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Отже колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують, суд ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати залишаються за заявником апеляційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст. 375, 382, 384 ЦПК України, суд,

П о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 29 жовтня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий: С.Г. Копаничук

Судді: Т.О. Денишенко

С.К. Медвецький