РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2021 року

м. Рівне

Справа № 556/1115/19

Провадження № 22-ц/4815/210/21

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Шимківа С.С.,

суддів: - Боймиструка С.В., Ковальчук Н.М.,

секретар судового засідання - Шептицька С.С.,

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк",

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" на рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 11 листопада 2020 року (ухвалене у складі судді Котик Л.О.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про визнання кредитного договору недійсним,-

в с т а н о в и в :

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом, у якому просила визнати кредитний договір між нею та Акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк" недійсним.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказувала, що з листів відповідача, які надходили їй з вересня 2016 року, зокрема, із претензії - вимоги (без дати та номера), яка згідно із поштовим штампом була надіслана 22 вересня 2016 року, листа привітання з 2017 роком та інших листів і повідомлень вона дізналася про те, що невідома їй особа, від її імені, уклала з Акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк" кредитний договір від 26 квітня 2016 року № SAMDNWFC0. На яку суму був оформлений кредит, позивачка не знає.

Однак, вказаного договору вона не підписувала, обставини підписання такого договору їй не відомі, кредитної картки за даним договором не отримувала та не користувалася нею.

Неодноразово зверталася до відповідача для з`ясування та врегулювання ситуації. Їй стало відомо, що кредит був оформлений на підставі загубленого нею раніше паспорта. Також, факт того, що кредитний договір отримано іншою особою, підтверджується зазначенням у документах банку недійсної адреси реєстрації місця проживання позивачки.

ОСОБА_1 зверталася до Володимирецького відділу поліції із заявою, про те, що невідома особа використовуючи її власний загублений паспорт, оформила кредит на її ім`я з Акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк" та з Товариством з обмеженою відповідальністю «Партнер Фінанс». За даним фактом Володимирецьким ВП ГУНП в Рівненській області було відкрито кримінальне провадження, відомості за яким внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 07 листопада 2016 року за № 0000613 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

На даний час будь-яка інформація про вирішення кримінальної справи відсутня. Листом від 08 квітня 2019 року № 20.1.0.0.0/7-130312/974 банк повідомив, що не знімає з неї відповідальності за даним кредитним договором, у зв`язку з чим виникла необхідність судового захисту.

Своїми діями відповідач завдав позивачці моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, які вона зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї та характеру змін у її звичайному житті. Відповідач порушив її права, оскільки проявив неуважність, належним чином не встановив дійсності паспорту та особу позичальника, що призвело до укладення від імені договору, який вона не підписувала та не мала наміру укладати.

Просила суд визнати кредитний договір між нею та Акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк" недійсним та стягнути на її користь моральну шкоду у розмірі 5 000 тис. грн.

Рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 11 листопада 2020 року позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про визнання кредитного договору недійсним - задоволено частково.

Визнано недійним кредитний договір від 26 квітня 2016 року № SAMDNWFC0 укладений між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк».

У решті позовних вимог відмовлено за безпідставністю.

Стягнуто з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 768 грн. 40 грн.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка не підписувала кредитний договір від 26 квітня 2016 року № SAMDNWFC0, що підтверджується висновком експертизи, а відтак, у зв`язку із відсутністю волевиявлення останньої на його укладення, суд вважає, що такий правочин не відповідає вимогам ч.3 ст.203 Цивільного кодексу України, а тому кредитний договір укладений 26 квітня 2016 року між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством "Приватбанк" є недійсним.

Щодо відмови у задоволенні позову в частині стягнення моральної шкоди, то позивачкою не надано жодних доказів завдання зазначеної шкоди та не обґрунтовано її розмір, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості.

Покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" оскаржило рішення суду в частині задоволених позовних вимог в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі зазначають, що висновок експерта є неналежним та недостовірним доказом по справі, оскільки у ньому наявні суттєві порушення Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, які затверджені Наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/5. Покликається на виписку по рахунку з якої вбачається, що після укладення кредитного договору та неодноразового використання кредитних коштів, позивач двічі здійснювала часткове погашення заборгованості, що свідчить про визнання договірних правовідносин та схвалення правочину шляхом прийняття його до виконання.

Щодо твердження, що кредитний договір укладався з іншою особою і відкриття кримінального провадження зазначає, що наявність кримінального провадження не може свідчити, у силу презумпції невинуватості, про вчинення злочину стосовно позивача до винесення вироку, яким такі обставини можуть бути встановлені, а також не може бути підставою для звільнення його від обов`язку належного виконання зобов`язання. Стверджує, що відсутні підстави для визнання недійсним кредитного договору.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення місцевого суду без змін.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

За змістом ст.ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Частинами першою-другою статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Статтею 13 ЦПК України визначено, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

З наявних у матеріалах справи претензії-вимоги (без дати та номера), яка згідно із поштовим штампом була надіслана ОСОБА_1 22.09.2016 року, листа привітання з 2017 роком вбачається, що між АТ КБ Приватбанк та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №SAMDNWFC0 від 26.04.2016 року.

ОСОБА_1 заперечує факт укладання даного договору. Стверджує, що договору вона не підписувала, обставини його підписання їй не відомі, кредитної картки за ним не отримувала та нею не користувалася. Зауважує, що договір був укладений невідомою особою, яка використала її загублений паспорт.

Згідно листа №5613/902 від 23.08.2016 року Володимирецького РС УДМС України в Рівненській області, паспорт серії НОМЕР_1 виданий 19.11.2014 року Володимирецьким РС УДМС України в Рівненській області ОСОБА_1 на підставі паспорта НОМЕР_2 , виданого 11.11.2008 року Володимирецьким РВ УМВС України в Рівненській області, у зв`язку з втратою.

04 листопада 2016 року ОСОБА_1 звернулася із заявою до Володимирецького ВП Вараського ВП ГУНП України в Рівненській області про вчинення кримінального правопорушення, а саме шахрайських дій, передбачених ч.1 ст.190 КК України, які полягають у тому, що невідома особа, використовуючи її втрачений паспорт, оформила кредит на її ім`я у ПАТ «Приватбанк» та ТОВ «Партнер Фінанс».

За результатами заяви внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000613 від 07.11.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

04.03.2019 року ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ "Приватбанк" із заявою, що нею було втрачено паспорт. А невідомою особою на підставі втраченого паспорта від її імені оформлено кредит. Просила провести службове розслідування.

Згідно листа АТ КБ «Приватбанк» від 08.04.2019 року №20.1.0.0.0/7-130312/974, відповідальність за виконання зобов`язань, передбачених укладеним договором, покладається на ОСОБА_1 ..

У анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанк від 26.04.2016 року зазначено місце реєстрації ОСОБА_1 АДРЕСА_1 .

Згідно довідки №725 від 03.10.2019 року, виданої Воронківською сільською радою, в АДРЕСА_2 . Однак, за даною адресою зареєстрований житловий будинок, який належить ОСОБА_2 , а ОСОБА_1 зареєстрована і проживає у АДРЕСА_3 . При цьому місце її реєстрації не змінювалося з 11.11.2008 року, де проживає і по даний час.

Окрім того, в Анкеті-Заяві зазначено адресу проживання позивачки: АДРЕСА_4 . Однак, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 178127019 від 20.08.2019 р., інформація щодо об`єкту нерухомого майна, що розташований за адресою: АДРЕСА_4 щодо права власності, інші речові права, іпотеки, обтяження - відсутня.

Також в анкеті-заяві вказано дівоче прізвище матері ОСОБА_1 - " ОСОБА_4 ", а у свідоцтві про укладення шлюбу батьків позивачки, серії НОМЕР_3 , дівоче прізвище матері - " ОСОБА_4 ".

Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 11 лютого 2020 року призначено у справі судову почеркознавчу експертизу.

Відповідно до Висновку судової почеркознавчої експертизи №1.1-115/20 від 11.03.2020 року, підпис від імені ОСОБА_1 у графі «Подпись» у «Анкете - заявлении о присоединении к Условиям и Правилам предоставления банковских услуг в Приватбанке» від 26.04.2016 року виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Iстотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Згідно ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Згідно з статтею 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (стаття 215 ЦК України).

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (частина третя статті 203 ЦК України).

До такого ж висновку про визнання кредитного договору недійсним дійшла Друга палата Касаційного цивільного суду Верховного Суду у постанові від 11 грудня 2019 року у справі № 464/2490/15-ц ( провадження № 61-22646св18).

З огляду на зазначені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_1 не підписувала кредитний договір №SAMDNWFC0 від 26.04.2016 року, що підтверджується висновком експертизи, а відтак, у зв`язку із відсутністю волевиявлення останньої на його укладення, такий правочин не відповідає вимогам ч. 3 ст. 203 Цивільного кодексу України, а тому відповідно до ст. 215 ЦК України кредитний договір укладений 26 квітня 2016 року між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством "Приватбанк" є недійсним.

Доводи апеляційної скарги правильності зробленого судом висновку не спростовують.

Заперечення апелянта щодо висновку експертизи є необґрунтованими. Підстав, які б свідчили про сумнівність, необ`єктивність та недостовірність зроблених судовим експертом висновків, судом встановлено не було.

Разом з цим, відповідач був наділений правом звернутися до суду із клопотанням про призначення повторної експертизи, чим останній не скористався.

Покликання відповідача на виписку по рахунку, як на доказ, який свідчить про визнання позивачем договірних зобов`язань, оскільки 17 червня та 23 червня 2016 року відбулося поповнення картки (по 2 гривні), не заслуговують на увагу. Відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження, що поповнення картки здійснювала саме ОСОБА_1 , а в силу встановлених обставин, даний факт підлягає обов`язковою доведенню і не повинен викликати сумнівів.

За таких обставин, підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" залишити без задоволення, а рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 11 листопада 2020 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови виготовлений 09 березня 2021 року.

Головуючий-суддя Шимків С.С.

Судді: Боймиструк С.В.

Ковальчук Н.М.