Справа № 297/500/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

12 липня 2021 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі

головуючого судді КОНДОРА Р.Ю.

суддів МАЦУНИЧА М.В., СОБОСЛОЯ Г.Г.

за участю секретаря БАЛАЖ Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді цивільну справу № 297/500/20 за позовом Приватного акціонерного товариства «Закарпаттяобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення вартості необлікованої електроенергії, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Берегівського районного суду від 26 листопада 2020 року, повний текст якої складено 26 листопада 2020 року, головуючий суддя Фейір О.О., -

встановив:

Відповідач ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Мензак Ю.Ю., оскаржив як незаконну ухвалу Берегівського районного суду від 26.11.2020, якою його заяву про перегляд заочного рішення Берегівського районного суду від 06.05.2020 залишено без розгляду. В апеляції зазначено, що:

згідно з нормами ст. 287 ч. 3 ЦПК України в результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження, натомість суд вийшов за рамки повноважень, наданих йому цими нормами закону, та постановив процесуальне рішення, яке в даному випадку взагалі не передбачене;

крім того, суд не надавав можливості відповідачу заявити клопотання щодо поновлення процесуального строку та надати докази щодо пропущення цього строку; дійсно, поштове відправлення, в якому містилося рішення Берегівського районного суду від 06.05.2020, було вручене відповідачу тільки 11.09.2020 і з цих підстав слід поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення.

Інших доводів апеляція відповідача не містить.

Сторона просить ухвалу про залишення заяви про перегляд заочного рішення суду скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду «вказавши суду на необхідність прийняття заяви позивачки про зміну предмета позову».

У відзиві на апеляцію позивач ПрАТ «Закарпаттяобленерго» вказує на її необґрунтованість, просить залишити скаргу без задоволення, а судове рішення без змін. Зазначає, зокрема, що суд обґрунтовано, з додержанням вимог цивільного процесуального закону залишив заяву відповідача без розгляду через пропущення процесуального строку, поновити який відповідач не просив.

Крім того, у відзиві ПрАТ «Закарпаттяобленерго», від імені та в інтересах якого діє адвокат «Професійного адвокатського об`єднання «Правовий альянс»» Чекан В.В., просило розподілити судові витрати на правничу допомогу після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Заявою від 03.02.2021 ПрАТ «Закарпаттяобленерго», від імені та в інтересах якого діє адвокат «Професійного адвокатського об`єднання «Правовий альянс»» Чекан В.В., подало заяву про розподіл судових витрат на правничу допомогу під час ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Заяву вмотивовано тим, що позивач уклав із цим адвокатським об`єднанням договір від 04.01.2021 № 1 про надання правової допомоги, на підставі якого надання правничої допомоги в конкретній справі оформлюється додатком до договору. Сплачені позивачем 29.01.2021 згідно з пунктом 3 додатку № 1 від 22.01.2021 до цього договору витрати за надання правничої допомоги під час апеляційного розгляду даної справи складають 5000,00 грн, які просив стягнути з відповідача.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивача ПрАТ «Закарпаттяобленерго» адвоката Чекан В.В., яка апеляцію не визнала, розглянувши справу за правилами ст. 372 ч. 2 ЦПК України за відсутності відповідача ОСОБА_1 та його представника адвоката Мензака Ю.Ю., які були повідомлені про час і місце розгляду справи, а заявою від 30.01.2021 клопотали про розгляд справи за їхньої відсутності, обговоривши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

Як убачається з матеріалів справи, 04.03.2020 ПрАТ «Закарпаттяобленерго» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення вартості необлікованої електроенергії (а.с. 1-8). Мотивуючи позов тим, що відповідач порушив правила користування електричною енергією (позаоблікове споживання електроенергії з використанням постійного магніту на засобі обліку) і це було виявлено під час перевірки 21.02.2019 за місцем споживання (будинок АДРЕСА_1 ), позивач просив стягнути на свою користь із відповідача суму вартості необлікованої електричної енергії в розмірі 17353,50 грн та покласти на нього судові витрати.

Заочним рішенням Берегівського районного суду від 06.05.2020 позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Закарпаттяобленерго» вартість необлікованої електричної енергії в розмірі 17353,50 грн і 2102,00 грн у рахунок відшкодування витрат зі сплати судового збору (а.с. 61-63).

Копія заочного рішення суду була при вих. № 297/500/20/4026/2020 від 08.05.2020 надіслана сторонам (а.с. 64), водночас доказів отримання відповідачем документа в справі немає.

04.06.2020 позивач ПрАТ «Закарпаттяобленерго» подав до суду першої інстанції заяву про видачу виконавчого листа, який отримав 27.08.2020 (а.с. 66).

16.09.2020 до Берегівського районного суду надійшла заява представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Мензака Ю.Ю. про ознайомлення з матеріалами справи, зі справою представник відповідача ознайомився 18.09.2020 (а.с. 67).

18.09.2020 відповідач ОСОБА_1 подав до Берегівського районного суду заяву про перегляд заочного рішення суду від 06.05.2020, в якій було зазначено, зокрема, що заочне рішення суду від 06.05.2020 було ним отримане 11.09.2020 (а.с. 69-73).

В заяві вказувалося також, що відповідач не знав про розгляд справи в суді, не отримував від суду документи справи, а поштовий документ про начебто його відмову від отримання з суду документів не відповідає дійсності.

Відповідач послався і на те, що відповідно до ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

З наведених у заяві мотивів відповідач просив скасувати заочне рішення Берегівського районного суду від 06.05.2020 та призначити справу до розгляду в загальному порядку.

До заяви про перегляд заочного рішення суду не було додано доказу отримання відповідачем копії заочного рішення суду 11.09.2020, в заяві не вказувався спосіб, у який було отримане рішення (засобами поштового зв`язку, особисто в суді тощо). Відповідач не ставив у заяві про перегляд заочного рішення питання про поновлення процесуального строку, встановленого для її подання, не подавав щодо цього й окремого клопотання.

Заперечуючи письмово проти задоволення заяви відповідача про перегляд заочного рішення суду, позивач вказував, серед іншого, на відсутність доказів отримання відповідачем копії заочного рішення суду саме 11.09.2020, а також на відсутність його клопотання про поновлення процесуального строку (а.с. 93-95).

Розгляд заяви відповідача про перегляд заочного рішення суду неодноразово відкладався за клопотанням сторони відповідача та через неявку сторін у судове засідання (а.с. 90, 97, 101, 106). У судовому засіданні 26.11.2020 відповідач ОСОБА_1 і його представник адвокат Мензак Ю.Ю. брали участь (а.с. 110-112).

Ухвалою Берегівського районного суду від 26.11.2020 заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Берегівського районного суду від 06.05.2020 залишено без розгляду (а.с. 113-114).

Приймаючи таке процесуальне рішення, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач не надав суду доказів отримання копії заочного рішення суду 11.09.2020, подав заяву про перегляд заочного рішення суду з пропущенням встановленого для цього процесуального строку, поновити який не просив, тому втратив право на вчинення відповідної процесуальної дії.

За приписами ст.ст. 12, 13, 43, 44, 49, 76-82 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які на свій розсуд розпоряджаються процесуальними правами, реалізують право на судовий захист; зловживання процесуальними правами не допускається; учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій, і зобов`язана належно довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, обов`язок доказування обґрунтованості певної заяви, позиції лежить на її ініціаторі; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За приписами ст. 284 ЦПК України:

заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача (ч. 1);

заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення (ч. 2);

учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду (ч. 3);

строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин (ч. 4).

ЦПК України встановлює загальні правила щодо процесуальних строків під час провадження в цивільних справах, зокрема:

право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом;

документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (ст. 126 ч.ч. 1, 2);

суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення;

якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк;

одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк (ст. 127 ч.ч. 1, 3, 4).

В разі надходження заяви про перегляд заочного рішення суд вирішує питання про прийняття цієї заяви і якщо форма заяви (ст. 285 ЦПК України) дотримана, а заява приймається, то вирішується передусім питання щодо поновлення процесуального строку в разі заявлення відповідного клопотання, у разі поновлення цього строку заява розглядається по суті і за наслідками такого розгляду ухвалюється одне з двох процесуальних рішень, передбачених частиною 3 статті 287 цього Кодексу: про залишення заяви без задоволення чи про скасування заочного рішення і призначення справи до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження (ст.ст. 286, 287 ЦПК України).

02.04.2020 набрав чинності Закон України № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», що ним Розділ ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України було доповнено пунктом 3, за змістом якого під час дії карантину, встановленого КМ України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк, визначений, зокрема, статтею 284 цього Кодексу, а також строк подання заяви про перегляд заочного рішення продовжуються на строк дії такого карантину.

17.07.2020 набрав чинності Закон України № 731-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», яким пункт 3 Розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України викладено в редакції, згідно з якою:

під час дії карантину, встановленого КМ України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи … поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином; суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення;

пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень цього Закону встановлено, що процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 3 Розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України, в редакції Закону України № 540-IX від 30.03.2020, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом;

протягом цього 20-денного строку учасники справи … мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Отже, беручи до уваги, що заочне рішення було ухвалене судом першої інстанції в період дії карантину, встановленого КМ України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк подання відповідачем заяви про його перегляд сплив 06.08.2020. Після цієї дати питання про поновлення процесуального строку підлягало вирішенню на загальних підставах у порядку, встановленому ЦПК України.

Поважність причин пропущення процесуального строку та необхідність його поновлення підлягають доказуванню ініціатором відповідного клопотання за загальними правилами доказування в цивільному процесі.

Суд першої інстанції правильно встановив, що відповідач ОСОБА_1 подавши 18.09.2020 заяву про перегляд заочного рішення, ухваленого судом 06.05.2020, тобто, з пропущенням процесуального строку, не заявляв клопотання про поновлення строку на подання цієї заяви. Не усуває необхідності заявлення такого клопотання і подання заяви про перегляд заочного рішення у двадцятиденний строк, визначений частиною 3 статті 284 ЦПК України, в разі підтвердження встановленим порядком належними і допустимими доказами факту одержання копії судового рішення у відповідну дату. Такі докази не були надані відповідачем суду на час постановлення оскаржуваної ухвали, на конкретні докази з цього приводу відповідач не посилався, відповідне клопотання не було заявлене.

До апеляційної скарги відповідач додав ксерокопію конверта, в якому рекомендованим поштовим відправленням із повідомленням про вручення № 514 був судом направлений ОСОБА_1 документ із такими реквізитами: «Р-2-19.08.2020/2191 297/500/20/4026/2020» (а.с. 121). На ксерокопії міститься рукописний запис такого змісту: «вручене 11.09.20 нач. в.з. ОСОБА_2 (підпис)».

У силу положень ст. 43 ч. 2 п.п. 4, 6, ст. 81 ч. 5, ст. 83 ч.ч. 1, 2, 3, 4, 8, ст. 285 ч. 7, ст. 367 ч. 3 ЦПК України, вказана вище ксерокопія поштового конверта не може братися до уваги апеляційним судом як доказ, оскільки, процесуальних підстав для цього немає: посилаючись в заяві про перегляд заочного рішення на відповідну дату, відповідач водночас не надав суду доказів на підтвердження своїх доводів, причин неможливості подання доказів не наводив, тож не мав об`єктивних, непереборних причин, які б перешкодили своєчасному наданню доказів. Окрім цього, немає ніяких даних про дійсний вміст цього поштового відправлення, тобто, даних про те, що в указаному конверті була судом надіслана саме копія заочного рішення від 06.05.2020.

Твердження в апеляції про неможливість заявити відповідне клопотання та надати суду докази на його підтвердження безпідставні, позаяк сторона відповідача була обізнана про розгляд своєї заяви, повною мірою користувалася своїми процесуальними правами, що підтверджується матеріалами справи, і ніяких перешкод у заявлені клопотань та поданні доказів не мала.

З наведених причин апеляційний суд не дає оцінки доводам, наведеним у відзиві позивача щодо вказаного документа, а також не оцінює по суті обставини щодо руху даного поштового відправлення.

Виходячи з наведеного, слід констатувати, що відповідач ОСОБА_1 на власний ризик і розсуд діяв у процесуальних відносинах, не маючи для того перешкод не заявив клопотання про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, не посилався на докази, що мають значення в контексті цього процесуального питання, та не подавав суду першої інстанції таких доказів. Відповідач не діяв у належний процесуальний спосіб, питання про наявність чи відсутність поважних причин для пропущення відповідного процесуального строку за таких обставин значення не має. Тому безвідносно до того, що в справі немає доказів одержання відповідачем копії заочного рішення суду при листі від 08.05.2020 вих. № 297/500/20/4026/2020, суд першої інстанції не мав процесуальних підстав для вирішення по суті заяви про перегляд заочного рішення.

Міркування в апеляційній скарзі про процесуально неправильне вирішення судом першої інстанції питання про залишення заяви відповідача про перегляд заочного рішення суду без розгляду помилкові.

Відповідач ОСОБА_1 залишає поза увагою, що процесуальні рішення, передбачені ЦПК України, приймаються судом лише в тому разі, якщо заява про перегляд заочного рішення розглядається і вирішується по суті (ст. 287 ч. 3).

Подання заяви про перегляд заочного рішення суду є процесуальною дією, яку відповідачу належить вчинити у передбачений цивільним процесуальним законом строк, а в разі пропущення цього строку за клопотанням ініціатора заяви вирішується питання про поновлення строку. Тобто, розгляду заяви про перегляд заочного рішення суду по суті передує вирішення судом питання щодо поновлення процесуального строку в разі заявлення відповідного клопотання.

Інститут процесуальних строків, в тому числі, їх поновлення чи продовження, є загальним для різних видів провадження в цивільних справах, передбачених цивільним процесуальним законом, і якщо за певними видами проваджень прямо не передбачено інше (не передбачені спеціальні правила), застосовуються загальні правила щодо процесуальних строків.

ЦПК України містить як спеціальні правила щодо поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення суду (ст. 284 ч. 3), так і загальні правила вирішення цього питання (ст. 284 ч. 4), які відсилають до положень ст.ст. 126, 127 Кодексу.

Позиція апелянта про те, що за наслідками подання заяви про перегляд заочного рішення суду можуть бути прийняті лише процесуальні рішення, що передбачені ст. 287 ч. 3 ЦПК України, а суд, залишивши заяву без розгляду з підстав, передбачених ст.ст. 126, 127 ЦПК України, вийшов за межі своїх повноважень, суперечить установленим цивільним процесуальним законом правилам і погодитись із нею неможливо. Учасник процесу за відповідних умов управі ставити питання про поновлення пропущеного процесуального строку, за наслідками вирішення якого поданий до суду документ може бути залишено без розгляду, якщо у поновленні строку буде відмовлено, рівно як без розгляду залишається документ, якщо клопотання про поновлення процесуального строку не було заявлене.

Сторона не врахувала певних загальних принципів і правил цивільного судочинства, які, серед іншого:

повинні забезпечувати правову визначеність і сталість правовідносин, недопустимість надання невиправданих переваг у процесі стороні, яка не довела обґрунтованості своїх дій, порівняно зі стороною, яка належним чином реалізувала свої процесуальні права, виконала процесуальні обов`язки, домоглася судового рішення на свою користь, виконання якого вправі вимагати та вправі розраховувати на неможливість необґрунтованого перегляду рішення;

передбачають певні формалізовані процедури процесу, встановлюють певні умови, обмеження тощо з метою забезпечення належного і оперативного провадження, забезпечення сторонам рівних можливостей реалізувати процесуальні права та виконати процесуальні обов`язки у змагальному процесі, оскільки право на доступ до правосуддя не може розглядатися як абсолютне і в необхідних межах потребує відповідного регулювання;

мають виключати необґрунтовану ревізію чинного судового рішення, перегляд судового рішення через тривалий час після набрання ним законної сили з недоведених, зокрема, процесуальних підстав, заради відновлення процесу як такого.

Відтак, суд першої інстанції ухвалив законне і обґрунтоване процесуальне рішення про залишення заяви відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення без розгляду, для чого мав процесуальні підстави, доводи апеляції цього не спростовують, тому на підставі ст. 375 ЦПК України скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат апеляційний суд враховує наступне.

Пред`являючи позов, позивач ПрАТ «Зкарпаттяобленерго» ставив питання лише про стягнення з відповідача ОСОБА_1 2102,00 грн у рахунок відшкодування витрат зі сплати судового збору з позовної заяви і це питання було вирішене заочним рішенням Берегівського районного суду від 06.05.2020.

На стадії провадження судом першої інстанції за заявою відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення позивач ПрАТ «Зкарпаттяобленерго» питання про судові витрати не ставив.

З доданих до відзиву позивача на апеляційну скаргу та до заяви про розподіл судових витрат документів убачається, що на підставі договору від 04.01.2021 № 1 про надання правової допомоги та додатку № 1 від 22.01.2021 до цього договору «Професійне адвокатське об`єднання «Правовий альянс»» зобов`язалося надати ПрАТ «Закарпаттяобленерго» правову допомогу на стадії апеляційного та касаційного розгляду справи № 297/500/20 за позовом ПрАТ «Закарпаттяобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення вартості необлікованої електроенергії. За умовами договору розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги визначається в фіксованій сумі 5000,00 грн в суді апеляційної інстанції та 3000,00 грн в суді касаційної інстанції незалежно від результату справи, кількості та обсягу складених процесуальних документів.

Наявними документами підтверджується надання адвокатом ПАО «Правовий альянс» Чекан В.В. професійної правничої допомоги відповідачу на стадії апеляційного розгляду справи № 297/500/20 та її оплати:

рахунок ПАО «Правовий альянс» від 26.01.2021 № 3 на суму 5000,00 грн, виставлений ПрАТ «Закарпаттяобленерго»;

платіжне доручення від 29.01.2021 № 762 про сплату ПрАТ «Закарпаттяобленерго» 5000,00 грн ПАО «Правовий альянс» за надання правової допомоги позивачу згідно рахунку від 26.01.2021 № 3;

акт про надання правової допомоги від 03.02.2021 № 1/21, складений ПАО «Правовий альянс» і ПрАТ «Закарпаттяобленерго», яким зафіксовано факт надання послуг відповідно до договору від 04.01.2021 № 1 про надання правової допомоги та час, затрачений на її надання:

ознайомлення зі змістом ухвали суду першої інстанції, вивчення та аналіз наданих клієнтом матеріалів справи, формування позиції клієнта в справі, визначення норм матеріального та процесуального права в спорі 6 годин;

підготовка та подання до апеляційного суду відзиву з додатками на апеляцію відповідача, підготовка та направлення позивачу копії відзиву з додатками 5 годин;

підготовка та подання до апеляційного суду заяви про розподіл судових витрат, підготовка та направлення позивачу копії заяви про розподіл судових витрат 2 години;

разом 13 годин.

Відповідно до положень ЦПК України:

ст. 133:

до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу (ч. 3);

ст. 137:

витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1);

за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами; для цілей розподілу судових витрат:

розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, … визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (ч. 2 п. 1);

для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3);

розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4);

ст. 141:

судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1);

інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 2);

при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес (ч. 3);

розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо); такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч. 8).

За приписами Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»:

договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст. 1 ч. 1 п. 4, ст. 26);

договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі;

до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права;

зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики (ст. 27 ч.ч. 1, 3, 5);

гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту;

порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги;

при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини; гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 ч.ч. 1, 2, 3).

Аналогічні правила щодо надання адвокатом правової допомоги на підставі договору та щодо гонорару встановлені й статтями 14, 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09.06.2017, а статтею 28 цих Правил передбачено також, що адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань; при встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини.

У контексті питання про розподіл витрат на оплату професійної правничої допомоги колегія суддів окрім наведеного вище зауважує таке.

Процесуальне питання про залишення без розгляду заяви відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду в справі № 297/500/20 за своїм змістом щодо фактичних обставин та за правовою кваліфікацією не є складним і зводилося по суті до наявності чи відсутності клопотання відповідача про поновлення процесуального строку. Відсутність такого клопотання була очевидною, чому була дана відповідна оцінка судом першої інстанції. Мотивувальна частина ухвали суду першої інстанції займає близько однієї сторінки друкованого тексту. Доводи апеляції відповідача на ухвалу суду першої інстанції про залишення заяви без розгляду теж не можна вважати такими, що вимагали від позивача докладання значних зусиль для їх заперечення.

На переконання колегії суддів реальний обсяг наданих послуг, затраченого часу на правову допомогу не узгоджується з необхідністю витрат часу на підготовку до неї на стадії апеляційного розгляду справи в обсягах, указаних в акті про надання правової допомоги від 03.02.2021 № 1/21, де ці обсяги невиправдано завеликі. Вказані у цих документах обсяги часу на надання послуг не узгоджуються зі складністю процесуального питання, яка таких витрат часу адвокатського об`єднання вочевидь не потребувала, та з ціною позову, зважаючи на яку витрати на правничу допомогу становлять майже 30% від неї.

Відповідач та адвокатське об`єднання, адвокат якого здійснював представництво сторони в процесі під час апеляційного розгляду справи, не встановлювали окрему оплату за конкретні види послуг і визначили гонорар фіксованим, таким, що підлягає сплаті в сумі 5000,00 грн незалежно від результату справи в суді апеляційної інстанції, кількості та обсягу складених процесуальних документів.

Виходячи з наведеного, заявлений до розподілу обсяг витрат позивача на правничу допомогу в апеляційному суді надмірний. Водночас позивач має законне право вимагати відшкодування йому з відповідача, заяву якого залишено без розгляду, витрат на професійну правничу допомогу в межах, які відповідають обставинам справи, обсягу і характеру наданої правової допомоги, вимогам обґрунтованості, розумності, справедливості та підтверджуються в цих межах доказами.

Відтак, заяву позивача слід задовольнити частково, стягнути на його користь із відповідача 2000,00 грн на відшкодування сплати фіксованого гонорару за надання професійної правничої допомоги, а в іншій частині заяву позивача залишити без задоволення.

Керуючись ст. 137 ч. 4, ст. 141 ч.ч. 2, 3, 8, ст. 368 ч. 1, ст. 374 ч. 1 п. 1, ст.ст. 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Берегівського районного суду від 26 листопада 2020 року без змін.

Стягнути на користь ПрАТ «Закарпаттяобленерго» () з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , 2000,00 грн (дві тисячі гривень 00 коп.) у рахунок відшкодування витрат із оплати професійної правничої допомоги.

В іншій частині заяву ПрАТ «Закарпаттяобленерго» про розподіл судових витрат залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду. Повне судове рішення складене 12 липня 2021 року.

Судді