Справа № 2-а-32/08
Провадження № 4-с/638/121/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2021 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді за участю секретаря судового засідання Поволяєвої О.В., Лаптійчук К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали скарги Харківського національного університету Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба, заінтересовані особи: державний виконавець Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Грар Юлія Володимирівна, ОСОБА_1 на дії державного виконавця,-

ВСТАНОВИВ:

29.03.2021 року Харківський національний університет Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба (надалі Університет) звернувся до суду в порядку цивільного судочинства зі скаргою на дії державного виконавця, в якій просив суд: визнати неправомірними дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Грар Ю.В. (далі державний виконавець) про арешт коштів боржника, скасувати постанову державного виконавця про арешт коштів боржника від 12 березня 2021 року, прийняту в рамках виконавчого провадження № 61424794.

Скарга мотивована тим, що рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова по справі № 2-а-32/08 було зобов`язано ГШ ЗС України та Університет змінити підстави звільнення ОСОБА_1 , шляхом внесення змін до наказів.

У 2015 році Університет виконав зазначене рішення суду. Однак, 15.03.2021 року Університетом було отримано постанову державного виконавця про арешт коштів боржника від 12.03.2021 року за ВП № 61424794, яку вважає незаконною, постановленою з порушеннями норм чинного законодавства

В судове засідання учасники судового процесу не з`явилися, про місце, час та дату розгляду справи повідомлені належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 08.02.2008 року (справа №2а-32/08) адміністративний позов ОСОБА_1 до Харківського університету Повітряних сил, Генерального штабу Збройних Сил України про скасування наказів, поновлення на роботі, зобов`язання надання відпустки, виплати грошового зобов`язання задоволено частково. Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 04.12.2008 року постанову суду першої інстанції залишено без змін. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28.11.2012 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

На примусовому виконанні державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Грар Ю.В. перебуває виконавче провадження № 61424794 за виконавчим листом, що виданий Дзержинським районним судом м. Харкова по справі № 2-а-32/08.

12 березня 2021 року державний виконавець Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Грар Ю.В. прийняв постанову про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні № 61424794.

Не погоджуючись з вказаною постановою державного виконавця Грар Ю.В., боржник звернувся до суду зі скаргою в поряду ст. 447 ЦПК України, проте вказана норма регулює порядок розгляду справи в порядку цивільного судочинства, а не в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ст. 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно ст. 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Відповідно до положень ч.1 ст. 18 Закону України від 02 червня 2016 року №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення. З метою якісної та чіткої роботи судової системи міжнародним і національним законодавством передбачено принцип спеціалізації судів.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду. Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року.

У рішенні від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви № 29458/04 та № 29465/04, пункт 24) Європейський суд з прав людини закріпив поняття «суд, встановлений законом», яке стосується не лише правової основи існування суду, але й дотримання ним норм, які регулюють його діяльність.

Фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція це інститут права, покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного. Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ. Предметна юрисдикція це розмежування компетенції цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до їх відання законодавчими актами, тобто діяти в межах установленої компетенції.

Правовідносини, що виникли між сторонами виконавчого провадження, регулюються Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом . 2 ч. 2 ст. 3 Закону № 1404-VІІІ ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом, є виконавчими документами. Тобто примусовому виконанню підлягають не лише виконавчі листи, видані судами в передбачених законом випадках на виконання судових рішень, а і іншими органами. Гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців.

Згідно з ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 Закону № 1404-VІІІ рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Отже, імперативною нормою ч. 2 ст. 74 Закону №1404-VIII закріплено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження рішення, дії чи бездіяльність виконавця щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про розшук майна боржника.

Якщо скарга подається на рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб ДВС щодо виконання судового рішення, ухваленого за правилами цивільного судочинства, таку скаргу розглядає відповідний місцевий суд, який ухвалив таке рішення, за правилами цивільного судочинства.

Адміністративні справи з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи ДВС щодо виконання ними рішень, ухвалених місцевим загальним судом як адміністративним судом, або виконання постанов інших органів, у випадку якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб, - розглядаються місцевим загальним судом як адміністративним судом.

Аналогічний правовий висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 14 березня 2018 року у справі № 660/612/16-ц, від 12 вересня 2018 року у справі № 906/530/17, від 16 січня 2019 року в справі № 657/233/14-ц (провадження № 14-447цс18).

Оскаржувана постанова про арешт коштів боржника від 12.03.2021 року винесена в рамках виконавчого провадження № 61424794, відкритого на підставі виконавчого листа, виданого на виконання постанови, ухваленої за правилами адміністративного судочинства, у зв`язку з цим така скарга боржника підлягає розгляду також в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб (ч. 1 ст. 287 КАС України).

Таким чином, скарга боржника про визнання неправомірними дій державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Грар Ю.В., які полягають у арешті коштів боржника, та скасування постанови, прийнятої у виконавчому провадженні № 61424794, не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, а мають бути розглянуто в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Таким чином, провадження за даною скаргою слід закрити, оскільки така скарга не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

На підставі зазначеного та керуючись п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження за скаргою Харківського національного університету Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба, заінтересовані особи: державний виконавець Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Грар Юлія Володимирівна, ОСОБА_1 на дії державного виконавця - закрити.

Роз`яснити заявнику його право на звернення до суду з адміністративним позовом в порядку адміністративного судочинства.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 09 липня 2021 року.

Головуючий суддя О.В. Поволяєва