Справа№592/5594/20
Провадження №2/592/20/21

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2021 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі: головуючого судді Алфьорова А.М., за участю секретаря Літовченко С.М., представника позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 адвоката Казміренко Л.О., представника відповідача ОСОБА_4 адвоката Жмакіної Н.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Виконавчого комітету Сумської міської ради, Сумської міської ради в особі Управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми», ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , третя особа: приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Борох Лілії Володимирівни про визнання свідоцтва про право власності на житло недійсним та його скасування, визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним, визнання договору дарування 1/2 частини квартири недійсним, визначення часток власності на квартиру по 1/5 частині за кожним, визнання права власності на 1/10 частину квартири в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулися до суду з вказаним позовом, свої вимоги обґрунтовують тим, що у грудні 2019 р. їм стало відомо про те, що 1/2 частина квартири АДРЕСА_1 , яка їм належить на праві спільної сумісної власності, належить відповідачу ОСОБА_4 відповідно до договору дарування 1/2 частини квартири від 07.12.2018 р. посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Борох Л.В. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 20.04.1993 р. виданого на підставі рішення № 172 від 18.03.1993 р. Виконавчого комітету Сумської міської ради народних депутатів Павленку А.Н. передано у спільну сумісну власність квартиру АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер. Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина на спірну квартиру, яку у встановлений законом строк отримала ОСОБА_5 . Відповідно до рішення № 172 від 18.03.1993 р. Виконавчого комітету Сумської міської ради народних депутатів та додатків № НОМЕР_1 , № 13А, спірна квартира була передана ОСОБА_6 у спільну сумісну власність та членам його сім`ї ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 . Таким чином, в свідоцтві про право власності на житло від 20.04.1993 р. помилково не були зазначені члени сім уповноваженого власника квартири ОСОБА_6 , тобто вони та відповідач ОСОБА_5 , як співвласники вказаної квартири. Таким чином, квартира була передана у спільну сумісну власність ОСОБА_6 та була зареєстрована помилково за останнім, як за одноосібним власником. ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 заповіту не складав, тому після його смерті відкрилася спадщина за законом на належну йому 1/5 частку у квартирі АДРЕСА_1 . Просять суд: визнати недійсним свідоцтво про право власності на житло від 20.04.1993 р. виданого Виконавчим комітетом Сумської міської ради народних депутатів на підставі рішення № 172 від 18.03.1993 р. «Про передачу у спільну сумісну власність ОСОБА_6 квартири АДРЕСА_1 та скасувати його; визначити частки власності у квартирі АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 по 1/5 частині за кожним; визнати за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 право власності по 1/5 частині за кожним на квартиру АДРЕСА_1 ; встановити факт належності ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на праві власності 1/5 частини квартири АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/10 частину квартири АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом серії ННМ № 547420 від 04.12.2018 р. виданого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Борох Л.В. на ім`я ОСОБА_5 на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 та скасувати його; визнати недійсним договір дарування 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 серія та номер 2388 від 07.12.2018 р. укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , який посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Борох Л.В. та скасувати державну реєстрацію права власності за цим договором в Державному реєстрі права власності на нерухоме майно за ОСОБА_4 ; стягнути з відповідачів на їх користь судові витрати.

У судовому засіданні представник позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 адвокат Казміренко Л.О. позов підтримала, просила задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 адвокат Жмакіна Н.В. у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, просила застосувати строки позовної давності.

Представник відповідачів ВК Сумської міської ради та Управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» у судове засідання не з`явилася, надала відзив на позовну заяву.

Відповідач ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилася.

Третя особа приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Борох Л.В. у судове засідання не з`явилася.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши думки сторін, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.

Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку.

Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 20.04.1993 р. виданого на підставі рішення № 172 від 18.03.1993 р. Виконавчого комітету Сумської міської ради народних депутатів Павленку А.Н. передано у спільну сумісну власність квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 62,09 кв.м.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер, що підтверджується Сумським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), актовий запис № 2266.

Статтею 1226 ЦК України визначено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

З аналізу статей 13, 15, 16 Цивільного кодексу України слідує, що право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Частиною 2 статті 16 ЦК України передбачено перелік способів захисту цивільних прав, які мають універсальний характер та можуть застосовуватися до всіх чи більшості суб`єктивних прав. Разом з тим, законодавцем передбачено, що такий перелік не є вичерпним та надано право суду захистити цивільне право або інтерес особи іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (частина 3 статті 16). Особа, законне право або інтерес якої порушено, може скористатися можливістю вибору між декількома способами захисту. Якщо спеціальні норми права визначають конкретні заходи з урахуванням специфіки порушеного права та характеру правопорушення, особа вправі скористатися такими способами захисту. Належний спосіб захисту, виходячи із застосування спеціальної норми права, повинен забезпечити ефективне використання даної норми у її практичному застосуванні - гарантувати особі спосіб відновлення порушеного права або можливість отримання нею відповідного відшкодування.

У даному спорі правовою підставою для звернення до суду позивачі вважали порушення їх законного права стосовно спірної квартири видачею свідоцтва про право власності на житло від 20.04.1993 р. виданого на підставі рішення № 172 від 18.03.1993 р. Виконавчого комітету Сумської міської ради народних депутатів.

Видача свідоцтва про право власності передбачена Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 №868 (в редакції видачі спірного свідоцтва), що визначає процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, у пункті 24 якого встановлено, що у випадках, установлених законом, державний реєстратор органу державної реєстрації прав після прийняття рішення про державну реєстрацію права власності, відкриття відповідного розділу Державного реєстру прав та/або внесення записів до зазначеного Реєстру формує свідоцтво про право власності на нерухоме майно.

Суть державної реєстрації прав - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, які вже мали місце на підставі рішень відповідних органів, договорів чи інших правовстановлюючих документів, шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру прав, а не безпосереднє створення таких фактів зазначеними записами.

З огляду на вищевикладене, суд зазначає, що свідоцтво про право власності є лише документом, яким оформлюється відповідне право, але не є правочином, на підставі якого це право виникає, змінюється чи припиняється, тобто, оскаржуване свідоцтво про право власності не породжує виникнення у відповідачів відповідного права, а тільки фіксує факт його наявності.

Таким чином, підставою для скасування свідоцтва про право власності на майно має бути визнано недійсним та скасовано рішення органу приватизації на підставі якого було видано вказане свідоцтво.

Вказане кореспондується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 925/797/17 від 27 червня 2018 року.

Оскільки рішення № 172 від 18.03.1993 р. Виконавчого комітету Сумської міської ради народних депутатів, яким ОСОБА_6 передано у спільну сумісну власність квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 62,09 кв.м., не визнавалось у судовому порядку не дійсним, що не спростовувалось сторонами по справ, тому і свідоцтво про право власності на житло від 20.04.1993 р. скасуванню та визнанню його недійсним не підлягає.

Щодо інших позовних вимог позивачів до відповідачів, то вони є похідними та передчасними.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 263, 264 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Виконавчого комітету Сумської міської ради, Сумської міської ради в особі Управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми», ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , третя особа: приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Борох Лілії Володимирівни про визнання свідоцтва про право власності на житло недійсним та його скасування, визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним, визнання договору дарування 1/2 частини квартири недійсним, визначення часток власності на квартиру по 1/5 частині за кожним, визнання права власності на 1/10 частину квартири в порядку спадкування за законом відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А.М. Алфьоров