24.05.2021 Єдиний унікальний номер 175/2608/20
Єдиний унікальний номер судової справи: 175/2608/2020
Номер провадження: 2/205/548/2021
24 травня 2021 року м. Дніпро
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Мовчан Д.В.
при секретарі Волкобоєвої А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовомОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу, відсотків за користування грошовими коштами, трьох відсотків річних та збитків від інфляції,-
І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (далі - Позивачі) звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу, відсотків за користування грошовими коштами, трьох відсотків річних та збитків від інфляції.
В обґрунтування позовних вимог позивачі посилаються на те, у період з жовтня 2017 року по травень 2019 року вони, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , надавали ОСОБА_3 (далі - Відповідач) у позику суму грошових коштів. На підтвердження укладання договорів позики та отримання коштів, відповідач власноруч писав розписки: від 20.10.2017 року із зобов`язанням повернути 7 000 доларів США 00 центів (4 000 доларів США 00 центів ОСОБА_1 та 3 000 доларів США 00 центів ОСОБА_2 ), від 25.01.2018 року із зобов`язанням повернути 4 000 доларів США 00 центів (2 000 доларів США 00 центів ОСОБА_1 та 2 000 доларів США 00 центів ОСОБА_2 ), від 25.01.2018 року із зобов`язанням повернути 4 000 доларів США 00 центів, від 13.05.2019 року із зобов`язанням повернути 8 000 доларів США 00 центів ОСОБА_1 та 8 000 доларів США 00 центів ОСОБА_2 . Кінцеві строки повернення боргу відповідач зазначав різні, але кошти жодного разу не повертав. В останній розписці відповідач зазначив дату повернення боргу - 13 липня 2019 року, однак і до цього часу не виконав свої зобов`язання.
У зв`язку з вищевикладеним позивачі змушені звернутися до суду та просити суд стягнути з ОСОБА_3 : на користь ОСОБА_1 211 200 грн. 00 коп. заборгованості за договором позики, 32 406 грн. 77 коп. процентів за користування чужими грошовими коштами, 6 110 грн. 33 коп. трьох процентів річних та 6 622 грн. 31 коп. втрат від інфляції, а всього у розмірі 256 339 грн. 41 коп. та на користь ОСОБА_2 211 200 грн. 00 коп. заборгованості за договором позики, 32 406 грн. 77 коп. процентів за користування чужими грошовими коштами, 6 110 грн. 33 коп. трьох процентів річних та 6 622 грн. 31 коп. втрат від інфляції, а всього у розмірі 256 339 грн. 41 коп.
Відповідач у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк відзив на позовну заяву не подав.
Будь-яких інших заяв по суті справи до суду також не надходило.
ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.
Позивачі в судове засідання не з`явилися, надали суду заяву в якій просила слухати справу у їх відсутність, позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечували.
Від відповідача будь-яких заяв чи клопотань до суду не надходило.
ІІІ. Процесуальні дії у справі.
Процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) судом не застосовувалися.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомив, ніяких письмових заяв чи клопотань до суду не надходило.
У відповідності до ч.4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, який належним чином був повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Оскільки наявних у даній цивільній справі доказів достатньо для вирішення спору по суті та враховуючи, що належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив та не подав відзив, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, то суд у відповідності до норм ст. 280 ЦПК України ухвалив здійснювати заочний розгляд справи.
Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
З огляду на викладені вимоги процесуального законодавства, враховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів, та аргументів сторін, суд ухвалює рішення з огляду на наступне.
ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Судом встановлено, що 20 жовтня 2017 року ОСОБА_3 уклав із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Договір підряду, за умовами якого зобов`язався виготовити обладнання на замовлення позивачів, а саме, лінію для виготовлення паличок для кави.
Матеріалами справи підтверджено, що 20 жовтня 2017 року ОСОБА_3 отримав в якості завдатку від ОСОБА_1 4 000 доларів США 00 центів та від ОСОБА_2 3 000 доларів США 00 центів для виготовлення обладнання, а саме лінії для виготовлення одноразових паличок для кави, що підтверджується розпискою від 20 жовтня 2017 року, написаною власноручно ОСОБА_3 (а.с.12).
Матеріалами справи також підтверджено, що 25 січня 2018 року ОСОБА_3 отримав в якості другої частини сплати завдатку від ОСОБА_1 2 000 доларів США 00 центів та від ОСОБА_2 2 000 доларів США 00 центів для виготовлення обладнання, а саме лінії для виготовлення одноразових паличок для кави, що підтверджується розпискою від 25 січня 2018 року, написаною власноручно ОСОБА_3 (а.с.13).
Судом встановлено, що 25 січня 2018 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 та ОСОБА_2 була укладена додаткова угода до договору підряду про виготовлення обладнання, а саме лінії для виготовлення паличок для кави, згідно якої відповідач отримав залишок суми у розмірі 4 000 доларів США 00 центів та зобов`язався віддати обладнання до 31.03.2018 року.
Матеріалами справи також підтверджено, що ОСОБА_3 зобов`язується повернути ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 8 000 доларів США 00 центів кожному, що в еквіваленті складає 211 200 грн. 00 коп. до 13.07.2019 року, що підтверджується розпискою від 13 травня 2019 року, написаною власноручно ОСОБА_3 у присутності двох свідків (а.с.15).
Оскільки відповідач у добровільному порядку своїх договірних зобов`язань перед позивачами не виконує, то суд доходить висновку, що між сторонами виник спір, який підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.
Відповідно до статті 1053 ЦК України за домовленістю сторін борг, що виник із договорів купівлі-продажу, найму майна або з іншої підстави, може бути замінений позиковим зобов`язанням. Заміна боргу позиковим зобов`язанням провадиться з додержанням вимог про новацію і здійснюється у формі, встановленій для договору позики (стаття 1047 цього Кодексу).
Новація - це угода про заміну первинного зобов`язання новим зобов`язанням між тими самими сторонами. Вона не припиняє правового зв`язку сторін, оскільки замість зобов`язання, дія якого припиняється, виникає узгоджене ними нове зобов`язання. Юридичною підставою для зобов`язання, яке виникає при новації, є домовленість сторін про припинення первинного зобов`язання.
Угода про заміну первинного зобов`язання має договірну природу. Новація є консенсуальним, двостороннім та оплатним договором, який має право припинювальну природу. Істотними умовами такого договору є: предмет, вказівка на колишнє й нове зобов`язання, яке виникає замість попереднього, яке припиняється. Про намір вчинити новацію сторони повинні зазначити в договорі.
Отже, умовами здійснення новації є: новий договір укладається між тими самими сторонами, які були учасниками первинного договору позики; новий правочин оформляється укладенням сторонами так званого новаційного договору позики, який можна визначити як договір, за яким одна сторона (позикодавець) враховує суму заборгованості, що виникла з договору позики, як сума позики, а інша сторона (позичальник) зобов`язується повернути таку суму вже на виконання нових позикових зобов`язань; дотримання форми такого правочину (новаційного договору), тобто у формі, передбаченій для укладення договору позики (частина друга статті 1053 ЦК України); дійсність первинного зобов`язання.
Суд зазначає, що розписка від 13 травня 2019 року на підставі якої пред`явлено позов, є саме договором новації боргу, оскільки в за текстом такого документу є посилання на попередні домовленості та зобов`язання сторін щодо попереднього, невиконаного боржником, договору підряду. Строк виконання відповідачем зобов`язань за таким договором визначено сторонами до 13 липня 2019 року.
У зв`язку із наведеними вимогами закону, суд застосовує до спірних правовідносин норми, які врегульовують суспільні правовідносини із приводу позикових зобов`язань.
Згідно статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та у порядку, що встановлені договором.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Суд вказує, що позикодавець за договором позики в іноземній валюті має вільно обрати валюту стягнення, або визначену у договорів позики (розписці) або у національній одиниці - гривні. Також даним рішенням визначено, що позичальник який скористався правом на стягнення боргу у гривні, має право на стягнення боргу з урахуванням інфляційних втрат та процентів відповідно до ст. 625 ЦК України.
Аналогічний за своїм змістом правовий висновок міститься у постанові Великої палати ВС від 27 листопада 2019 року по справі № 340/385/17 (провадження № 14-495цс19).
В даному випадку розписка від 13 травня 2019 року містить посилання на боргове зобов`язання у гривні та його еквівалент в іноземній валюті - доларах США.
При цьому позивачі скористались своїм процесуальним правом обирати валюту зобов`язання та пред`явили позовну вимогу щодо стягнення заборгованості в гривневому еквіваленті. Відтак, валютою заборгованості стала національна валюта України -гривня.
Оскільки факт не повернення у повному обсязі позики відповідачем підтверджено матеріалами справи, і останнім не спростовано шляхом подання належних, допустимих та достатніх доказів на адресу суду, то із відповідача на користь позивача ОСОБА_1 підлягає стягненню заборгованість за тілом такої позики у розмірі 211 200 грн. 00 коп. та з відповідача на користь позивача ОСОБА_2 у розмірі 211 200 грн. 00 коп.
Щодо стягнення відсотків на рівні облікової ставки НБУ та 3% річних, суд вказує про наступне.
Звертаючись до суду із позовом, позивачі просили суд стягнути із відповідача проценти за користування чужими коштами на рівні облікової ставки НБУ у період з 14 травня 2019 року по 30 липня 2020 року.
Дійсно, згідно із ч.1 ст.1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Разом і з цим, припис абз.2 ч.1 ст.1048 ЦК про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку дії основного зобов`язання.
Аналогічний за своїм змістом правовий висновок міститься у постанові ВС від 06 лютого 2019 року по справі №175/4753/15-ц.
Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку дії основного зобов`язання чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч.2 ст.1050 ЦК. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст.625 ЦК, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Таким чином, вимоги позивачів про стягнення процентів після спливу терміну основного зобов`язання не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства. В той же час вимога про стягнення 3% річних після спливу вказаного терміну відповідає вищенаведеним вимогам матеріального закону щодо захисту прав кредиторів у даних правовідносинах.
Як вказувалось вище, термін виконання основного зобов`язання було визначено сторонами 13 липня 2019 року.
Відтак, в межах заявлених позовних вимог, за період з 14 травня 2019 року по 13 липня 2019 року суд стягує відсотки на підставі абз.2 ч.1 ст.1048 ЦК у розмірі 2 430, 25 грн. за період з 14 травня 2019 року по 06 червня 2019 року (облікова ставка НБУ - 17,5%, кількість днів користування коштами - 24 дні) та за період з 07 червня 2019 року по 13 липня 2019 року (облікова ставка НБУ - 17,5%, кількість днів користування коштами - 19 днів) у розмірі 1950, 66 грн., а всього разом 4 380 грн. 91 коп. для кожного із позивача окремо.
А із 14 липня 2019 року по 30 червня 2020 року (351 день) суд стягує для кожного із позивача окремо 3% річних у розмірі 6092,97 грн.
Щодо стягнення інфляційних втрат, суд зазначає про наступне.
Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Оскільки позикодавці, керуючись принципом диспозитивності, обрав валюту стягнення у національній одиниці - гривні, то вони мають має право на стягнення боргу з урахуванням інфляційних втрат відповідно до ст. 625 ЦК України.
Отже, вимога позивачів про стягнення з суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за період з 01 вересня 2019 року по 31 травня 2020 року у сумі 6 622, 31 грн. для кожного позивача окремона підставі ст.625 ЦК України підлягає задоволенню, оскільки правові підстави такого стягнення прямо передбачені матеріальним законом.
Підсумовуючи вищенаведене у своїй сукупності, суд доходить висновку про необхідність часткового задоволення позову, а саме про стягненні із відповідача на користь позивача ОСОБА_1 суми основного боргу у розмірі 211 200 грн. 00 коп., відсотків за користування чужими коштами у розмірі 4 380 грн. 91 коп., 3% річних у розмірі 6 092 грн. 97 коп. та інфляційних втрат в сумі 6 622 грн. 31 коп., а всього разом 228 296 грн. 14 коп., а також про стягнення із відповідача на користь позивача ОСОБА_2 суми основного боргу у розмірі 211 200 грн. 00 коп., відсотків за користування чужими коштами у розмірі 4 380 грн. 91 коп., 3% річних у розмірі 6 092 грн. 97 коп. та інфляційних втрат в сумі 6 622 грн. 31 коп., а всього разом 228 296 грн. 14 коп. А у задоволені решти позовних вимог, зокрема щодо стягнення відсотків за користування грошовими коштами поза терміном дії основного зобов`язання, суд відмовляє, оскільки такі вимоги не гуртуються на законі.
Суд також зауважує, що відповідач, будучи належним чином повідомлений про розгляд даної цивільної справи по суті, в судове засідання не з`явився, відзив на позов та доказів на його обґрунтування суду не надав, що дає суду право при заочному розгляді справи обмежитись доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивачів необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору в загальному розмірі 4 565 грн. 92 коп. по 2282 грн. 96 коп. на кожного позивача окремо (228 296 грн. 14 коп. х 2563 грн. 39 коп. : 256 339 грн. 41 коп.).
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 15,16,22, 625, 629, 1047, 1048, 1049,1053 ЦК України, та, керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 81, 141, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд, -
1.Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу, відсотків за користування грошовими коштами, трьох відсотків річних та збитків від інфляції - задовольнити частково.
2. Стягнути зОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНКОПП: НОМЕР_2 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) заборгованість за Договором підряду у загальному розмірі 228 296 грн. 14 коп., що складається із: суми основного боргу у розмірі 211 200 грн. 00 коп., відсотків за користування чужими коштами у розмірі 4 380 грн. 91 коп., 3% річних у розмірі 6 092 грн. 97 коп. та інфляційних втрат в сумі 6 622 грн. 31 коп.
3. В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 - відмовити.
4. Стягнути зОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 (РНКОПП: НОМЕР_3 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_3 ) заборгованість за Договором підряду у загальному розмірі 228 296 грн. 14 коп., що складається із: суми основного боргу у розмірі 211 200 грн. 00 коп., відсотків за користування чужими коштами у розмірі 4 380 грн. 91 коп., 3% річних у розмірі 6 092 грн. 97 коп. та інфляційних втрат в сумі 6 622 грн. 31 коп.
5. В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 - відмовити.
6. Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 РНКОПП: НОМЕР_2 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) пропорційно до розміру задоволених позовних вимог понесені та документально підтверджені судові витрати по справі у вигляді судового збору в розмірі 2 282 грн. 96 коп.
7. Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 (РНКОПП: НОМЕР_3 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_3 ) пропорційно до розміру задоволених позовних вимог понесені та документально підтверджені судові витрати по справі у вигляді судового збору в розмірі 2 282 грн. 96 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржувати заочне рішення до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: Мовчан Д.В.