Справа № 465/1713/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Ванівський Ю.М.
Провадження № 22-ц/811/1318/21 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

08 липня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Приколоти Т.І., Савуляка Р.В.,

перевіривши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Франківської окружної прокуратури міста Львова Львівської області в інтересах держави в особі Львівської міської ради на рішення Франківського районного суду м.Львова від 27 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради про визнання права власності,-

в с т а н о в и л а :

рішенням Франківського районного суду м.Львова від 27 березня 2020 року позов задоволено.

Дане рішення оскаржила Франківська окружна прокуратура міста Львова Львівської області в інтересах держави в особі Львівської міської ради, подавши апеляційну скаргу на нього 26 березня 2021 року.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 26 квітня 2021 року в задоволенні клопотання Франківської окружної прокуратури міста Львова Львівської області в інтересах держави в особі Львівської міської ради про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Франківського районного суду м. Львова від 27 березня 2020 року відмовлено. Апеляційну скаргу Франківської окружної прокуратури міста Львова Львівської області в інтересах держави в особі Львівської міської ради на рішення Франківського районного суду м. Львова від 27 березня 2020 року залишено без руху для надання апелянту можливості подати апеляційному суду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням обґрунтованих доводів поважності причин пропуску строку апеляційного оскарження рішення суду першої інстанції.

На виконання вимог ухвали Франківською окружною прокуратурою міста Львова подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції. В обґрунтування заяви зазначають, що після скасування заочного рішення 24.01.2018 року за їх заявою, після розгляду їх заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат та після отримання прокуратурою виконавчого листа в березні 2019 року на виконання додаткового рішення, в подальшому розгляд справи здійснювався без інформування прокурора про наступні судові засідання та прийняті рішення. Вказують, що незважаючи на здійснений прокурором фактично вступ у розгляд справи, судом проігноровано норми ЦПК України та жодного разу не повідомлено прокурора про розгляд справи. Таким чином, наявні підстави вважати, що апеляційна скарга на рішення внесена внаслідок моніторингу судових рішень у зв`язку із виявленням прокурором судового рішення, яке порушує інтереси держави та ухвалене без участі прокурора. Вважають, що апеляційна скарга подана 26.03.2021 року протягом тридцяти днів з дня ознайомлення з матеріалами справи.

Однак, заявлене апелянтом клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження слід вважати безпідставним, необґрунтованими та таким, що не підтвердженим жодними доказами.

З матеріалів справи вбачається, що в листопаді 2017 року прокуратурою подавалась заява про перегляд заочного рішення Франківського районного суду м. Львова від 29 листопада 2016 року та така була задоволена судом та скасовано заочне рішення та продовжено розгляд справи.

Окрім цього, в лютому 2019 року прокуратурою подавалась заява про ухвалення додаткового рішення у даній справі, яка також була задоволена судом.

Відтак, прокуратурою не надано будь-яких належних доказів про те, чому такі були позбавлені можливості звернутися за отриманням копії рішення суду першої інстанції в межах строку на апеляційне оскарження, або хоча б у розумний строк, враховуючи, що такі були обізнаними про розгляд справи в суді та зважаючи на те, що оскаржуване рішення було оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень 02 квітня 2020 року.

Зважаючи на вказане, подання апеляційної скарги 26 березня 2021 року на рішення від 27 березня 2021 року, тобто фактично через рік після його постановлення, слід вважати таким, що значно перевищує встановлений законом загальний тридцятиденний термін на її подання та наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження не свідчать про підставність пропуску такого строку.

Враховуючи те, що апелянтом не наведено переконливих доводів, які б вказували про поважність причин пропуску такого значного строку на апеляційне оскарження та не подано необхідних доказів на підтвердження обґрунтованості доводів клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення, таке є необґрунтованим та його слід відхилити.

При цьому слід також вважати, що безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

Крім цього, слід зазначити, уп.п. 46, 47 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Устименко проти України» (заява № 32053/13) від 29 жовтня 2015 року, яке набуло статусу остаточного 29 січня 2016 року, за якими Суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, пп. 51 і 52, ECHR 2003-Х). Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (див. рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року).

Відповідно до ч.4 ст. 357 ЦПК України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Враховуючи наведене, а саме те, що апелянтом клопотання (заява) про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням поважних підстав пропуску такого ані протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху (09.06.2021р.), ані на даний час не подано, у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Франківської окружної прокуратури міста Львова Львівської області в інтересах держави в особі Львівської міської ради на рішення Франківського районного суду м.Львова від 27 березня 2020 року слід відмовити.

Керуючись ч.4 ст. 357, п.4 ч.1 ст. 358 ЦПК України, -

у х в а л и л а :

в задоволенні клопотання Франківської окружної прокуратури міста Львова Львівської області в інтересах держави в особі Львівської міської ради про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Франківського районного суду м. Львова від 27 березня 2020 року відмовити.

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Франківської окружної прокуратури міста Львова Львівської області в інтересах держави в особі Львівської міської ради на рішення Франківського районного суду м.Львова від 27 березня 2020 року відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцять днів з дня її складення.

Судове рішення складено 08 липня 2021 року.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: Т.І. Приколота

Р.В. Савуляк