Справа №351/612/21
Номер провадження №2/351/419/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2021 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Собка В.М. ,

секретар Нагірняк В.М.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Снятині справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача грошові кошти, мотивуючи тим, що 05.04.2018 у селищі Отинія Коломийського р-ну Івано-Франківської обл., біля АЗС «АВІАС» між позивачкою ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір позики №1, згідно якого позикодавець ОСОБА_1 , передала, а позичальник, ОСОБА_2 прийняв грошові кошти у сумі 50000,00 грн., крім цього 16.05.2018 у селищі Отинія Коломийського р-ну Івано-Франківської обл., біля АЗС «АВІАС» між позивачкою ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір позики №2, згідно якого позикодавець ОСОБА_1 , передала, а позичальник, ОСОБА_2 прийняв грошові кошти у сумі 55000,00 грн. Позивачка вказує, що договори укладено у письмовій формі у вигляді розписок, написаних і підписаних відповідачем особисто. При цьому сторони домовились, що вказані кошти у сумі 105000,00 грн. позичальник зобов`язується використати для купівлі будівельних матеріалів та будівництва приміщення магазину у селищі Отинія в трок до кінця літа 2018 року. Однак ОСОБА_2 , у вказаний термін свої зобов`язання не виконав, і отриманих у борг коштів ОСОБА_1 не повернув. На неодноразові звернення позикодавця до нього з проханням повернути борг не реагував, кошти не повертав. Позивачка також зазначає, що зверталася у поліцію із зверненням з приводу неправомірних дій ОСОБА_2 , на які їй було надано роз`яснення, що між нею та ОСОБА_2 існують цивільно-правові відносини, які підлягають розгляду у суді у порядку цивільного судочинства. Станом на день подачі позову борг не повернуто, чим завдано позикодавцю матеріальної шкоди у сумі 105000,00 грн. та моральної шкоди, яка виразилась у хвилюванні, душевному неспокої та моральних і емоційних стражданнях, яку позивачка оцінила у 20000,00 грн..

На підставі наведеного позивачка просила суд стягнути із відповідача 105000,00 грн. боргу, 20000,00 грн. моральної шкоди, і суму судових витрат у виді судового збору у розмірі 1050,00 грн.

Позивачка подала до суду заяву, у якій зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю, просила суд позов задоволити, справу просила розглядати без її участі.

Відповідач у підготовчому судовому засіданні подав до суду заяву, якою позов визнав частково, у судове засідання розгляду справи по суті відповідач не з`явився, про час та день розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Суд аналізуючи обставини та докази встановлені під час судового розгляду, вважає, що позов підлягає до частково задоволення з наступних підстав:

- із копії розписки від 05 квітня, вбачається, що ОСОБА_2 взяв у ОСОБА_1 . 50000,00 грн., як аванс другого магазину;

- із копії Рахунку-Фактури №CRO-000137 від 09.05.2018 вбачається, що на заводі «Прокатний» ОСОБА_2 було замовлено панелі на суму 54263,00 грн. із датою виконання 16.05.2018, при цьому документ належним чином не підписаний, та на документі від руки невідомою особою, без підпису та дати, зазначено «оплачено 55000 тисяч, узяв у ОСОБА_3 »;

- на скопійованих сторінках блокноту, долучених до матеріалів справи, написаних від руки ОСОБА_4 від 05.04.2018 у м. Отинія, вбачається, що він взяв у ОСОБА_1 аванс у сумі 30000,00 грн. + 20000,00 грн. на будівництво магазину;

- із повідомлення Начальника Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області полковника поліції Андрія Тимківа №4783/108/56-2021 від 08.04.2021 вбачається, що письмові повідомлення ОСОБА_1 з приводу неправомірних дій ОСОБА_2 , були зареєстровані у журналі ЄО під №3238 від 16.03.2021, №3625 від 26.03.2021, №4160 від 06.04.2021, та були розглянуті, при цьому ОСОБА_1 повідомлено, що між нею та ОСОБА_2 існують цивільно-правові відносини, які підлягають розгляду у суді у порядку цивільного судочинства;

- із Довідки від 08.04.2021, долученої до повідомлення Начальника Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області полковника поліції Андрія Тимківа №4783/108/56-2021 від 08.04.2021, складеної за результатами проведення перевірки по матеріалах ЄО №3238 від 16.03.2021, ЄО №3625 від 26.03.2021, ЄО №4160 від 06.04.2021, вбачається, що проведеною перевіркою за зверненням ОСОБА_1 з приводу невиконання ОСОБА_2 зобов`язань, в ході якої було опитано ОСОБА_2 , встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вбачаються ознаки цивільно-правових відносин.

Також суду були представлені письмові пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які є родичами позивачки ОСОБА_1 , у яких вони зазначили, що були присутні 05.04.2018 при передачі ОСОБА_1 у борг ОСОБА_2 коштів у сумі 50000,00 грн. та 09.05.2018 при передачі ОСОБА_1 у борг ОСОБА_2 коштів у сумі 55000,00 грн.

Крім цього до матеріалів справи долучені скопійована сторінка блокноту, на якій написано від руки ОСОБА_4 , що він взяв у ОСОБА_1 75000,00 грн. на матеріали магазину 31 березня 2018, та копія Рахунку-Фактури №CRO-000021 від 08.02.2018, згідно якої на заводі «Прокатний» ОСОБА_2 було замовлено матеріали на суму 81330,50 грн. із датою виконання 15.02.2018, які жодним чином не стосуються предмету спору, оскільки позивачка просить стягнути кошти за договорами позики від 05.04.2018 та 16.05.2018.

Згідно із ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей визначених родовими ознаками.

Як вбачається з висновків постанови Верховного Суду України від 18.09.2013 року у цивільній справі №6-63цс13, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Позикодавець має право вимоги до позичальника на повернення йому суми боргу за розпискою за наявності у нього оригіналу розписки підписаної позичальником.

В той же час, позичальник свої зобов`язання в обумовлений строк не виконав, і борг не повернув, про що свідчить наявний у позивача оригінал розписки про отримання позичальником коштів у розмірі 50000,00 грн. від 05.04.2018.

У відповідності до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором.

За таких обставин суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, оскільки відповідач своєчасно не виконав взяті на себе зобов`язання, а як наслідок виникнення у нього боргу, який виник з приводу невиконання зобов`язань, взятих відповідачем на себе 05.04.2018, згідно розписки, а тому з нього слід стягнути заборгованість згідно розписки від 05.04.2018 у сумі 50000,00 грн.

При цьому суд не вважає доведеним факту укладенням між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 договору №2 від 16.05.2018, про прийняття ОСОБА_2 від ОСОБА_1 коштів у сумі 55000,00 грн., оскільки до матеріалів справи не долучено належних доказів укладення такого договору, а отже і не доведено прийняття ОСОБА_2 від ОСОБА_1 коштів у сумі 55000,00 грн., а покази свідків, які є родичами позивачки розцінюються судом критично, оскільки позивачка у позовній заяві зазначила, що кошти у неї отримано 16.05.2018, а згідно пояснень свідків, вони були присутні при передачі коштів 09.05.2018.

Крім того відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Згідно пункту 4 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків та моральної шкоди. Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Однак, позивачкою не надано доказів спричинення їй моральної шкоди, яка б була завдана незаконними діями відповідача, а саме те, що порушення її законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від неї додаткових зусиль для організації свого життя.

Таким чином суд приходить до переконання, що у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення моральної шкоди слід відмовити за недоведеністю.

Згідно з вимогами ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а згідно із п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином із відповідача на користь позивача слід стягнути 500,00 грн. судових витрат.

На підставі ст. ст. 526, 549, 551, 554, 610, 1048 ЦК України, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість згідно розписки у сумі 50000,00 (п`ятдесят тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 500,00 (п`ятсот) грн. судових витрат.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції з дня його проголошення. У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: В.М.Собко