РІШЕННЯ

іменем України

01 березня 2021 рокуСправа №451/2044/20
Провадження № 2/451/19/21

Радехівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Патинок О.П.

секретаря судового засідання Сахаревич М.М.

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду в м. Радехів в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Лопатинської селищної об`єднаної територіальної громади Радехівського району Львівської області про встановлення юридичного факту та визнання права власності у порядку спадкування,

встановив:

28.12.2020 р. до Радехівського районного суду з позовною заявою звернулася позивач ОСОБА_1 до Лопатинської селищної об`єднаної територіальної громади Радехівського району Львівської області про встановлення юридичного факту та визнання права власності у порядку спадкування.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Стремільче Радехівського району Львівської області, померла її мачуха ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 . ОСОБА_2 до дня смерті, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживала і була зареєстрована по АДРЕСА_1 , разом з нею проживала і була зареєстрована позивач ОСОБА_1 . Після смерті ОСОБА_2 залишилася спадкове майно, стосовно якого відсутні заповідальні розпорядження. У склад спадкового майно також увійшов житловий будинок в АДРЕСА_1 . Спадкодавець ОСОБА_2 мала право власності на будинок АДРЕСА_1 та була єдиним і останнім членом колгоспного двору, в АДРЕСА_1 . У свідоцтві про народження, свідоцтві про смерть та інших документах, ім`я померлої значиться « ОСОБА_3 », а в свідоцтві про право особистої власності на будинок, ім`я власника зазначено « ОСОБА_4 ». Нотаріус відмовив позивачці в оформлені спадкових прав в нотаріальному порядку, оскільки був пропущений строк для прийняття спадщини, нерухоме майно зареєстроване як колгоспний двір частки якого не виділені. Інших претендентів на спадщину в тому числі за законом немає. Просить встановити факт, що ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Встановити факт, що Свідоцтво про право особистої власності на будівлі від 24.04.1990 року, виданого виконкомом Сморжівської сільської ради, відповідно до рішення Радехівського райвиконкому №64 від 19.04.1990 р., видане на ім`я ОСОБА_2 належить ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , право власності на будинковолодіння АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За результатами автоматизованого розподілу справи, оформленого відповідним протоколом від 28.12.2020 р., для розгляду цієї справи визначено суддю Радехівського районного суду Львівської області Патинок О.П.

04.01.2021 р. ухвалою судді Радехівського районного суду Львівської області матеріали цивільної справи залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

21.01.2021 р. на виконання ухвали суду було надано необхідні докази.

Ухвалою судді від 26.01.2021 цивільна справа прийнята до провадження, визначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 15.02.2021 р. підготовче судове засідання відкладено 10 год. 00 хв. на 01.03.2021 р.

Позивач в підготовче засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Просить про задоволення позову. Заяву про допит свідків залишити без розгляду (а.с.45).

Представник відповідача Лопатинської селищної об`єднаної територіальної громади Радехівського району Львівської області в підготовче засідання не з`явився, через канцелярію суду було подано заяву, де просить суд розглядати справу без участі представника. Вказують на вивчення позовної заяви, позовні вимоги визнають в повному обсязі (а.с.41).

Водночас, у зв`язку з неявкою в судове засідання сторін у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206-207 ЦПК України.

За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст. ст. 13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

На підставі ст. ст. 12, 81, 82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Стремільче там зареєстрована та проживає, відповідно до копії паспорта серії НОМЕР_3 , копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 (а.с.7-8).

ОСОБА_1 є інвалідом Першої групи з дитинства, відповідно до довідки до акта МСЕК серії 12ААБ №319376 (а.с.9).

ОСОБА_5 та ОСОБА_2 одружилися ІНФОРМАЦІЯ_5 , відповідно до свідоцтва про одруження серії НОМЕР_5 (а.с.11).

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Стремільче, відповідно до Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.10).

ОСОБА_2 до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 була зареєстрована та проживала в АДРЕСА_1 разом з нею була зареєстрована та проживала ОСОБА_1 , відповідно до довідок, які видані Лопатинською селищною радою №1420, 1421 від 02.12.2020 р. та №1497 від 11.12.2020 р. (а.с. 12-14).

Спірний житловий будинок був зареєстрований на підставі рішення Радехівського райвиконкому №64 від 19.04.1990 р. як колгоспний двір, головою якого була ОСОБА_2 , відповідно свідоцтва про право особистої власності на будівлі від 24.04.1990 р., довідки Червоноградського МБТІ від 10.12.2020 р. (а.с.17-19).

Відповідно до Довідки, виданої Лопатинською селищною радою Радехівського р-ну Львівської обл. №14 від 15.01.2021 р. станом на 01.04.1991 року в АДРЕСА_1 були зареєстровані та проживали: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с.38).

Як видно із даних технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, загальна площа будинку 74,2 м.кв. рік будівництва 1938 (а.с.20-24).

ОСОБА_1 розпочала процес виділення частки колгоспного двору, про що свідчить рішення №28 Стремільченської сільської ради Радехівського району Львівської області від 10.08.2010 р., проте на дане рішення не було видано свідоцтво про право власності, та не було зареєстроване в Червоноградському МБТІ (а.с.25).

ОСОБА_1 було відмовлено в оформленні спадкових прав в нотаріальному порядку, про що свідчить лист приватного нотаріуса Юрченко О.В. від 20.01.2021 р. №10/21 (а.с.36).

Вирішуючи спір суд виходить з наступного.

Відповідно до абз. 3 п. 23 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Суд вважає, що на час смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 діяв Цивільний Кодекс УРСР (в редакції 1963 року).

Дані правовідносини регулюються розділом VІІ «Спадкове право» ЦК УРСР 1963 року, статтею 524 якого визначено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Статтею 548 ЦК УРСР визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.

Згідно зі статтями 549, 554 ЦК УРСР спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вищевказані дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, маються на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо.

Згідно правового висновку викладеного у постанові ВС від 25.03.2020 року у справі № 305/235/17, доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: зокрема довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідної місцевої державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який підтверджує, що спадкоємець був постійно прописаний (зареєстрований) у спадковому будинку (квартирі); інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Відповідно до ст. 550 ЦК УРСР 1963 року, якщо спадкоємець в установлений ст. 549 цього Кодексу строк вступив в управління або володіння спадковим майном чи його частиною, суд з цих підстав вирішує питання не про продовження пропущеного строку, а про визнання права на спадкове майно (п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 24.06.1983 року (яка діяла на час виникнення спірних правовідносин).

А як зазначено у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Отже, позовна вимога встановити факт прийняття ОСОБА_1 спадщини, що залишилася після смерті мачухи ОСОБА_2 підлягає до задоволення.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 ЦК України ім`я фізичної особи, яка є громадянином України, складається з прізвища, власного імені та по батькові, якщо інше не випливає із закону або звичаю національної меншини, до якої вона належить.

Факт належності спадкодавцю ОСОБА_2 правовстановлюючого документу на будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 підтверджується тим, що ім`я власника зазначено як « ОСОБА_4 » (а.с.18), а ім`я в свідоцтві про народження, свідоцтві про смерть та інших документах « ОСОБА_3 » (а.с. 10-11), тому позовні вимоги про встановлення факту, що Свідоцтво про право особистої власності на будівлі від 24.04.1990 року, виданого виконкомом Сморжівської сільської ради, відповідно до рішення Радехівського райвиконкому №64 від 19.04.1990 р., видане на ім`я ОСОБА_2 належить ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , слід задоволити.

Вирішуючи позовні вимоги позивача про визнання за ним права власності на спадкове майно, суд виходив з наступних мотивів та положень закону.

Пленумом Верховного Суду України у п. 24 постанови № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» висловлена правова позиція, згідно з якою, ухвалення рішення про задоволення позову у зв`язку з визнанням його відповідачем можливе у разі, якщо таке визнання є безумовним, не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача).

Вказаний спірний житловий будинок в АДРЕСА_1 побудований членами сім`ї позивача у 1938р. і належав колгоспному двору, головою якого була ОСОБА_2 на підставі рішення Радехівського райвиконкому №64 від 19.04.1990 р., відповідно свідоцтва про право особистої власності на будівлі від 24.04.1990 р., довідки Червоноградського МБТІ від 10.12.2020 р. (а.с.17-19).

Спірний житловий будинок було зареєстровано у встановленому порядку відповідно до діючого на той час законодавства як власність колгоспного двору. На момент припинення колгоспного двору його членами були спадкодавець ОСОБА_2 і позивач. Тобто право власності на житловий будинок як майно колгоспного двору після припинення колгоспних дворів в Україні перетворилося на спільну часткову власність членів припиненого колгоспного двору в рівних частинах по 1/2 частці кожного. Після смерті матері ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 за нею відкрилася спадщина на 1/2 частку житлового будинку, а сама позивачка вважається такою, яка постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини і не заявила відмови від неї.

У свідоцтві про право власності на майно колгоспного двору не перераховані всі члени двору та не визначені їх частки. Такий документ як свідоцтво про право власності на колгоспний двір не може бути прийнятий як такий, що посвідчує право власності померлого ОСОБА_2 на житловий будинок. Так, відповідно до п.6 постанови Пленуму ВСУ від 22.12.1995 р. №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 р. не втратили права на частку в його майні.

Відповідно до ст.120 ч.1 ЦК УРСР майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних (ст. 123 ч.2 ЦК УРСР).

Згідно постанови пленуму Верховного Суду України №3 від 02.03.1973р. «Про судову практику в справах про поділ колгоспного двору і виділ з нього» роз`яснив, що розмір частки колишнього члена колгоспного двору і збереглося після його перетворення в господарство робітників або службовців, встановлюється відповідно до ст. 123 ЦК. Тому при поділі майна, яке є спільною власністю колгоспного двору, суди повинні виходити з принципу рівності часток усіх колишніх його членів (в тому числі непрацездатних і неповнолітніх), які не втратили право на частку в майні двору на час припинення останнього.

Колгоспний двір був припинений 15.04.1991 р., коли був введений в дію ЗУ «Про власність», а тому станом на 15.04.1991 р. позивачу належало право власності на 1/2 частку майна у колгоспному дворі, як його члену, що не втратила право на частку в його майні, та 1/2 частку як спадкоємцю, яка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 .

Отже, позовні вимоги позивача ОСОБА_1 про визнання права власності на спірний житловий будинок в порядку спадкування підлягає до задоволення.

Згідно із вимогами ст.141 ЦПК України, суд залишає судові витрати на стороні позивача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 200, 206, 258-259, 263-265, 279 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до Лопатинської селищної об`єднаної територіальної громади Радехівського району Львівської області - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Встановити факт, що Свідоцтво про право особистої власності на будівлі від 24.04.1990 року, виданого виконкомом Сморжівської сільської ради, відповідно до рішення Радехівського райвиконкому №64 від 19.04.1990 р., видане на ім`я ОСОБА_2 належить ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , право власності на будинковолодіння АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Лопатинська селищна рада Львівської області, адреса: Львівська область, Радехівський район, смт. Лопатин вул. Центральна,12.

Дата складення судового рішення 01.03.2021 р.

ГоловуючийПатинок О. П.