ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2021 року

м.Суми

Справа №587/167/21

Номер провадження 22-ц/816/924/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Левченко Т. А.

з участю секретаря судового засідання Назарової О.М.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ;

відповідач Акціонерне товариство «Альфа Банк»;

третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Альфа Банк» на рішення Сумського районного суду Сумської області від 07 квітня 2021 року в складі судді Гончаренко Л.М. ухвалене в м. Суми,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 948 вчинений 24 січня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. на іпотечному договорі нотаріально посвідченим за реєстровим номером 5185, укладеному 22 серпня 2008 року ОСОБА_1 з Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» щодо звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1 .

Свої вимоги мотивує тим, що 24.01.2018 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А. вчинив виконавчий напис зареєстрований в реєстрі під номером 948 на іпотечному договорі укладеному 22.08.2008 року між позивачем та ПАТ «Укрсоцбанк» щодо звернення стягнення на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 . Вказує, що зазначений виконавчий напис не відповідає чинному законодавству, оскільки з дня виникнення прав вимоги минуло більше трьох років, має місце подвійне стягнення заборгованості, оскільки кредитну заборгованість з позивача було стягнуто за рішенням Постійно діючого Третейського суду при асоціації українських банків від 01.01.2014 року.

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 07 квітня 2021 року позов задоволено.

Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 24 січня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А., зареєстрований в реєстрі за №948, щодо стягнення на предмет іпотеки: квартиру АДРЕСА_1 , на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 22 серпня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Сумського районного нотаріального округу Висєканцевою Т.С.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що боржник, який також має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Оскільки позивач заперечив відсутність спору щодо заборгованості, а відповідач зворотного не довів, суд прийшов до висновку про наявність порушених прав позивача та наявність підстав для задоволення його позовних вимог. Також суд дійшов висновку, що позивачем не було пропущено строк позовної давності, оскільки про наявність виконавчого напису виданого, 24 січня 2018 року за №948, позивач дізнався у листопаді 2018 року з постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження за оскаржуваним виконавчим написом, а до суду звернувся 25 січня 2021 року.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що 22.08.2008 року між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є відповідач та позивачем укладено кредитний договір № 750/4-5754. Крім того, 22.08.2008 року між цими ж сторонами було укладено іпотечний договір № 5193 в забезпечення виконання кредитного договору, за яким позивач передав в іпотеку квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 . Зазначає, що 24.01.2018 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович вчинив оскаржуваний виконавчий напис в рахунок погашення боргу за укладеним кредитним договором. Зазначає, що вказана квартира в жовтні 2018 року була виставлена на продаж на електронних торгах в результаті яких право власності на спірну квартиру набула третя особа, яка не була залучена судом першої інстанції до розгляду справи. Виконавче провадження по виконанню виконавчого напису було завершене в 2018 році в зв`язку з фактичним виконанням (реалізацією предмету іпотеки). Вказує, що відповідачем обрано неналежний спосіб захисту свого порушеного права, оскільки ефективним способом захисту порушеного права є витребування майна з чужого незаконного володіння. Зазначає, що позивач не спростував належними та допустимими доказами того, що сума заборгованості на дату вчинення нотаріусом оспорюваного виконавчого напису була іншою. Вказує, що суд першої інстанції помилково не застосував до спірних правовідносин строки позовної давності.

Від позивача до суду відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Представник банку підтримав доводи апеляційної скарги і пояснив, що дійсно на підставі цього виконавчого напису 06.03.2018 року було відкрито виконавче провадження. У 2018 році були проведені прилюдні торги, на яких відбувся продаж квартири, внаслідок чого відбулось часткове погашення кредитного боргу. За рішенням третейського суду від 31.01.2014р. з позивача достроково була стягнута кредитна заборгованість.

Представник позивача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечив та просив рішення залишити без змін.

Приватний нотаріус до суду не прибув, про час та місце проведення судового розгляду справи був повідомлений належним чином.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи, що 24 січня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. вчинено виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за № 948, про звернення стягнення на двокімнатну квартиру загальною площею 65,5 кв.м., житловою площею 38,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , власником предмета іпотеки є ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 22 серпня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Сумського районного нотаріального округу Висєканцевою Т.С. Зазначене нерухоме майно на підставі іпотечного договору було передано в іпотеку в забезпечення зобов`язань по договору кредиту №750/4-5754 від 22 серпня 2008 року, кредитором за яким є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк». Строк платежу за кредитним договором настав. Боржником по кредитному договору є ОСОБА_1 .

У виконавчому написі зазначено, що приватний нотаріус за рахунок коштів, отриманих від реалізації предмету іпотеки, пропонує задовольнити вимоги стягувача у розмірі заборгованості, що виникла внаслідок невиконання/неналежного виконання боржником умов Кредитного договору за період з 10 лютого 2015 року по 09 жовтня 2017 року, а саме: строкова заборгованість 5170,00 дол. США; прострочена заборгованість 40242, 57 дол. США; строкова заборгованість по нарахованих відсотках 494,50 дол. США; прострочена заборгованість по нарахованих відсотках 49815,10 дол. США. Загальна сума заборгованості становить 95722,17 дол. США та сума плати здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису (а.с. 4).

Згідно рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 31 січня 2014 року по справі № 1689/10 стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість по договору кредиту в сумі 397 284 гривень 85 копійок (а.с. 6-7).

На виконання зазначеного рішення Третейського суду Дніпровським районним судом м. Києва був виданий виконавчий лист від 16.10.2014 (справа № 755/24501/14-ц)

28.07.2015 року за вказаним виконавчим листом ВДВС Сумського МУЮ було відкрито виконавче провадження, про що винесена відповідна постанова (а.с. 5,8).

Як підтвердив представник банку, за рішенням третейського суду з ОСОБА_1 солідарно було стягнуто дострокове заборгованість по кредитному договору від 22.08.2008р. станом на 02.09.2010 р. у розмірі 397284,85 грн , в т.ч. заборгованість за кредитом в розмірі 45412,57 доларів США, що за курсом НБУ станом на 02.09.2010 становить 358128,07 грн.; заборгованість по процентах в сумі 4498,36 доларів США або 35474,52 грн.; пені в сумі 3682 грн.

Проте, відповідно до виконавчого напису від 24.01.2018р. з ОСОБА_1 в порядку звернення стягнення на предмет іпотеки стягується заборгованість за кредитним договором від 22.08.2008 року за період з 10.02.2015 по 09.10.2017 в розмірі 95722,17 доларів США, яка складається з: строкової заборгованості 5170 доларів США; простроченої заборгованості 40242,57 доларів США; строкової заборгованості по нарахованих відсотках 494,50 доларів США; простроченої заборгованості по нарахованих відсотках 49815,10 доларів США.

Отже, вже при вирішенні питання дострокового стягнення з ОСОБА_1 солідарно заборгованості за кредитним договором від 22.08.2008р. (внаслідок чого відбулось зміна настання строку виконання за цим кредитним договором) у розмірі 397284,85 грн, на підставі рішення третейського суду, банк, звертаючись до нотаріуса за виконавчим написом, просив звернути стягнення не предмет іпотеки, заявив інший розмір заборгованості, до складу якої увійшли нараховані проценти за користування кредитом у період починаючи з 10.02.15 по 09.10.17, тобто після закінчення зміненого строку повернення кредитної заборгованості за договором від 22.08.2008р.

Відповідно до правової позиції, висловленої в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі № 44/9519/12, у випадку закінчення строку кредитування або пред`явлення вимоги про дострокове стягнення заборгованості кредитор втрачає право на нарахування процентів, а його права підлягають захисту в порядку ст. 625 ЦК України, а саме кредитор отримує право на нарахування відсотків річних від простроченої суми кредиту та інфляційні витрати.

Враховуючи вищевикладене та встановлені обставини по справі, колегія суддів приходить до висновку, стосовно обґрунтованості доводів позивача щодо відсутності безспірності заборгованості, що зазначена в оскаржуваному виконавчому написі нотаріуса.

Згідно з положеннями ч. 1.3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» (в редакції на день вчинення виконавчого напису) у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Згідно з підпунктами 1.1, 1.2 пункту 1 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 (далі порядок) для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до підпунктів 2.1. 2.3 пункту 2 глави 16 Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця.

Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу.

З наданих відповідачем до суду документів вбачається, що останнім дійсно направлялися позивачу вимоги про сплату заборгованості, проте в матеріалах справи відсутні відомості щодо їх отримання.

Колегія суддів зазначає, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом з тим, нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності через що, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факти не є безспірним свідченням відсутності спору між стягувачем та боржником відносно наявної заборгованості. Разом з тим, у боржника наявне право на захист свого порушеного цивільного права в судовому порядку шляхом оспорення вчиненого нотаріусом виконавчого напису як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строку давності за вимогами в повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

З огляду на викладене, колегія суддів відхиляє доводи відповідача в частині того, що позивачем обрано не ефективний спосіб захисту його порушених прав шляхом скасування виконавчого напису, оскільки фактично предмет іпотеки було реалізовано в межах виконавчого провадження № 55932088, відкритого на підставі виконавчого напису нотаріуса, з огляду на те, що наявність безпідставно виданого виконавчого листа призводить до необґрунтованого стягнення заборгованості з позивача, а тому останній визнавши виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню не позбавляється права регресної вимоги до відповідача щодо повернення зайво сплаченої заборгованості.

Колегія суддів звертає увагу на те, що банк не надав до суду належних та переконливих доказів того, що боржником було отримано його листи з повідомленням нової суми заборгованості із зазначенням його намірів отримати виконавчий напис нотаріуса, а також не надано доказів того, що банк направляв відповідачу повідомлення про отримання ним виконавчого напису нотаріуса та пред`явлення його до виконання, а тому відповідач не спростував належними та допустимими доказами твердження позивача про те, що він дізнався про наявність виконавчого напису у листопаді 2018 з постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження за оскаржуваним виконавчим написом. Крім того, відповідач не надав до суду жодних доказів того, що відповідачу було взагалі відомо про існування виконавчого напису до листопада 2018 року.

З огляду на викладене, колегія суддів відхиляє доводим відповідача про те, що позивачем пропущено строк позовної давності.

За змістом пункту 4 частини 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення , якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Доводи відповідача стосовно того, що судом першої інстанції прийнято судове рішення, що стосується прав, свобод та інтересів третьої особи, що не була залучена до участі у справі, а саме покупця предмета іпотеки з електронних торгів, колегія суддів вважає безпідставними, з огляду на те, що предметом розгляду даної справи є саме визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, та не стосується оспорювання електронних торгів, які стали підставою для набуття права власті у третьої особи.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису, є дією, спрямованою на виконання умов кредитного та іпотечного договорів, не є стороною яких особа, яка придбала іпотечну квартиру, т.т. вказана особа не є учасником цих правовідносин і оскарженим судовим рішення питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи, що не була залучена до участі у справі, не вирішувалися, а тому відсутні підстави для застосування цієї норми процесуального закону.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність порушення прав позивача та підстав для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував, обставини, що мають значення для справи і доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-382, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Альфа Банк» залишити без задоволення.

Рішення Сумського районного суду Сумської області від 07 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 08 липня 2021 року.

Головуючий - С.С. Ткачук

Судді: В.І. Криворотенко

Т.А. Левченко