КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 752/6304/20 Головуючий у суді першої інстанції: Чередніченко Н.П.
Номер провадження: 22-ц/824/859/2021 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Коцюрба О.П.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Коцюрби О.П.,

суддів: Білич І.М., Слюсар Т.А.,

при секретарі: Перебитюку А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 27 серпня 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Головного сервісного центру МВС України про визнання договору купівлі-продажу автомобіля недійсним, визнання автомобіля об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

В Голосіївський районний суд міста Києва звернулась ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Головного сервісного центру МВС України (далі - відповідач, відповідачі) в якому просила визнати недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу № 8046/2019/1391918 від 03 квітня 2019 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в Територіальному сервісному центрі МВС 8046 РСЦ МВС в м. Київ щодо відчуження автомобіля «MERCEDES-BENZ», моделі GLE 250, рік випуску 2015, номер кузова (рами, шасі) НОМЕР_1 , білого кольору, номерний знак НОМЕР_2 .

Застосувати наслідки недійсності правочину щодо договору купівлі-продажу транспортного засобу № 8046/2019/1391918 від 03 квітня 2019 року у вигляді повернення автомобіля MERCEDES-BENZ», моделі GLE 250, рік випуску 2015, номер кузова (рами, шасі) НОМЕР_1 , білого кольору, номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_2 , та повернення грошових коштів в сумі 49 000,00 грн. ОСОБА_3 .

Визнати право спільної сумісної власності ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на автомобіль «MERCEDES-BENZ», моделі GLE 250, рік випуску 2015, номер кузова (рами, шасі) НОМЕР_1 , білого кольору, номерний знак НОМЕР_2 .

Зобов`язати Головний сервісний центр МВС організувати та здійснити контроль перереєстрації відповідним територіальним органом із наданням сервісних послуг МВС транспортного засобу марки «MERCEDES-BENZ», моделі GLE 250, рік випуску 2015, номер кузова (рами, шасі) НОМЕР_1 , білого кольору, номерний знак НОМЕР_2 за ОСОБА_2 .

В обґрунтування позову, позивач зазначила, що в період шлюбу ОСОБА_1 і ОСОБА_2 придбано автомобіль «MERCEDES-BENZ», номерний знак НОМЕР_2 , а тому вважає, що він є спільною сумісною власністю подружжя, а відповідач ОСОБА_2 , вчиняючи правочин у вигляді договору купівлі-продажу від 03 квітня 2019 року не вказав про те, що вищезазначений автомобіль перебуває у спільній сумісній власності подружжя, не отримав від позивача згоду на відчуження спільного майна, а відтак наявні підстави для визнання договору купівлі-продажу автомобіля недійсним, повернення автомобіля та визнання зазначеного транспортного засобу спільним сумісним майном подружжя, в зв`язку з чим вона вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав із даним позовом.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 27 серпня 2020 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Головного сервісного центру МВС України про визнання договору купівлі-продажу автомобіля недійсним, повернення автомобіля та визнання автомобіля об`єктом права спільної сумісної власності подружжя відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 27 серпня 2020 року, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі просила рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 27 серпня 2020 року скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального і процесуального права.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що Голосіївський районний суд міста Києва при розгляді справи не застосував положення ст. 63 СК України, в той час, коли положення ст. ст. 69, 70, 71 СК України не підлягали застосуванню, оскільки автомобіль «MERCEDES-BENZ», номерний знак НОМЕР_2 , було набуто за час сумісного проживання у шлюбі, відповідач здійснив продаж цього автомобіля без будь-якої домовленості із нею як дружиною, а суд цих обставин не з`ясовував.

Також в апеляційній скарзі зазначається про те, що суд не застосував положення ч.ч. 1, 2, 3 ст. 65 СК України і ст. 369 ЦК України.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення суду першої інстанції, представник ОСОБА_2 - адвокат Бекіров С.Н. просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 в повному обсязі, а рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 27 серпня 2020 року залишити без змін так як вважає, що апеляційна скарга позивача є безпідставною, а рішення суду першої інстанції є законним, ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Головний сервісний центр МВС в особі начальника Князюка О.Г. у відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просив відмовити позивачу у задоволенні апеляційної скарги в частині зобов`язання Головного сервісного центру МВС організувати та здійснити контроль перереєстрації відповідним територіальним органом з надання сервісних послуг МВС транспортного засобу марки «MERCEDES-BENZ», модель GLE 250, рік випуску 2015, номер кузова (рами, шасі) НОМЕР_1 , білого кольору, номерний знак НОМЕР_2 за ОСОБА_4 за безпідставністю.

Інші учасники справи, відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 не надали.

Розглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши законність і обгрунтованість судового рішення, апеляційний суд приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 та ухвалення нового судового рішення в частині позовних вимог про визнання договору купівлі-продажу автомобіля недійсним і визнання автомобіля об`єктом права спільної сумісної власності подружжя з наступних підстав.

Ухвалюючи судове рішення про відмову в позові в частині позовних вимог про визнання договору купівлі-продажу автомобіля недійсним і визнання автомобіля об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд першої інстанції виходив з того, що стороною позивача не надано доказів тих обставин, що зазначений договір купівлі-продажу автомобіля був укладений відповідачем не в інтересах сім`ї та що кошти, вилучені від продажу автомобіля були використані відповідачем на власний розсуд без її згоди.

Проте погодитись із цими висновками не можна, так як вони не грунтуються на матеріалах справи і не відповідають вимогам закону.

Статтею 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Положенням ст. 60 СК України встановлено належність набутого подружжям за час шлюбу майна (крім речей індивідуального користування) до їх спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, що прямо зазначено в наведеній нормі.

Згідно ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

За приписами ч.ч. 2-4 ст. 369 ЦК України розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.

У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.

Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена.

Співвласники мають право уповноважити одного з них на вчинення правочинів щодо розпорядження спільним майном.

Правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень.

Відповідно до п. 3 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1388 від 07 вересня 1988 року договори купівлі-продажу транспортних засобів підлягають державній реєстрації територіальними органами з надання сервісних послуг МВС.

Із матеріалів справи вбачається, що 19 серпня 1995 року між ОСОБА_5 і ОСОБА_2 укладено шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації шлюбу Ватутінського міськвиконкому Черкаської області, актовий запис № 10.

Під час проживання у шлюбі, ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 набули у спільну сумісну власність автомобіль марки «MERCEDES-BENZ» моделі GLE 250, 2015 року випуску, номер кузова (рами, шасі) НОМЕР_3 , номерний знак НОМЕР_2 , який було зареєстровано на ім`я ОСОБА_2 і на його ім`я видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 . (а.с.12).

Відповідно до договору купівлі-продажу транспортного засобу № 8046/2019/1391918 від 03 квітня 2019 року, ОСОБА_2 продав вказаний автомобіль ОСОБА_3 , за заявою якого від 03 квітня 2019 року автомобіль перереєстрований на його ім`я.

Державна реєстрація договору купівлі-продажу транспортного засобу проведена ТСЦ 8046 МВС України. (а.с.106-110)

Також судом встановлено, що ОСОБА_1 не надавала письмову згоду на укладення договору купівлі-продажу автомобіля від 03 квітня 2019 року (а.с.104).

Відповідач ОСОБА_2 , заперечуючи щодо позову, вказану обставину в установленому законом порядку не довів.

Враховуючи викладене та те, що спірний автомобіль марки «MERCEDES-BENZ» моделі GLE 250, 2015 року випуску, номер кузова (рами, шасі) НОМЕР_3 , номерний знак НОМЕР_2 набутий за спільні кошти під час шлюбу сторін та є їхньою сумісною власністю, ОСОБА_2 уклав договір купівлі-продажу вказаного автомобіля без письмової згоди іншого із подружжя - ОСОБА_1 і цей договір виходить за межі дрібного побутового, тому, апеляційний суд вважає, що відповідно до ст.ст. 60, 61, 63, 65 СК України, ст.ст. 203, 215, 369 ЦК України оспорюваний правочин підлягає визнанню недійсним.

Також, при розгляді справи, суд першої інстанції невірно застосував положення ч. 4 ст. 65 СК України та неправильно визначився із предметом доказування у справі.

Позивачем доведено, а відповідачем не спростовано, що оспорюваний договір щодо майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, і виходить за межі дрібного побутового, укладений ОСОБА_2 без письмової згоди дружини, а тому неотримання згоди іншого з подружжя при відчуженні такого майна є порушенням вимог ст.ст. 60, 61, 63, 65 СК України і підставою для визнання недійсним договору купівлі-продажу спірного автомобіля відповідно до ст.ст. 203, 215 ЦК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18) відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 07 жовтня 2015 року у справі № 6-1622цс15, від 27 січня 2016 року у справі № 6-1912цс15 та від 30 березня 2016 року у справі № 6-533цс16, і вважає, що відсутність нотаріально посвідченої згоди іншого зі співвласників (другого з подружжя) на укладення договору іпотеки позбавляє співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень на укладення договору про розпорядження спільним майном. Укладення такого договору свідчить про порушення його форми і відповідно до частини четвертої статті 369, статті 215 ЦК України надає іншому зі співвласників (другому з подружжя) право оскаржити договір з підстав його недійсності.

Постановою Верховного Суду від 29 січня 2020 року у справі № 359/11696/14, якою залишено без змін ухвалу Апеляційного суду Київської області від 13 квітня 2017 року, зроблено правовий висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах і зазначено: «Апеляційний суд встановивши, що спірний правочин щодо відчуження автомобіля, який був придбаний за час перебування сторін у шлюбі, а отже є спільною сумісною власністю подружжя, вчинено без згоди іншого з подружжя, дійшов обґрунтованого висновку про визнання його недійсним, оскільки відсутність згоди іншого зі співвласників (другого з подружжя) на укладення правочину позбавляє співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень на укладення договору про розпорядження спільним майном. Укладення такого договору свідчить про порушення його форми і відповідно до частини четвертої статі 369 ЦК України та статті 215 ЦК України надає іншому зі співвласників (другому з подружжя) право оскаржити договір з підстав його недійсності. Вказане повністю узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18), підстав для відступу від вказаної правової позиції колегією суддів не встановлено».

Оскільки рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 27 серпня 2020 року в частині позовних вимог про визнання договору купівлі-продажу автомобіля недійсним і визнання автомобіля об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ухвалене з порушенням норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, тому, відповідно до ст. 376 ЦПК України рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення, яким, позовні вимоги ОСОБА_1 необхідно задовольнити частково, визнати недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу № 8046/2019/1391918 від 03 квітня 2019 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в Територіальному сервісному центрі МВС в м. Києві № 8046 щодо відчуження автомобіля марки «MERCEDES-BENZ» моделі GLE 250, 2015 року випуску, номер кузова (рами, шасі) НОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_2 ; визнати право спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на автомобіль марки «MERCEDES-BENZ» моделі GLE 250, 2015 року випуску, номер кузова (рами, шасі) НОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_2 , а в іншій частині, рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 27 серпня 2020 року залишити без змін.

Так як ухвалою Київського апеляційного суду від 02 березня 2021 року задоволено заяву ОСОБА_1 про часткову відмову від позову в частині застосування наслідків недійсності правочину щодо договору курівлі-продажу транспортного засобу № 8046/2019/1391918 від 03 квітня 2019 року у вигляді повернення автомобіля марки «MERCEDES-BENZ» моделі GLE 250, 2015 року випуску, номер кузова (рами, шасі) НОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_2 та повернення грошових коштів у сумі 49 000 грн. ОСОБА_3 , тому, рішення суду першої інстанції в цій частині в апеляційному порядку не переглядалось.

За правилами ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) гривні.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 27 серпня 2020 року в частині визнання договору купівлі-продажу автомобіля недійсним та визнання права спільної сумісної власності подружжя скасувати.

Ухвалити у цій частині нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Головного сервісного центру МВС України про визнання договору купівлі-продажу автомобіля недійсним та визнання автомобіля об`єктом права спільної сумісної власності подружжя задовольнити частково.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу № 8046/2019/1391918 від 03 квітня 2019 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в Територіальному сервісному центрі МВС в м. Києві № 8046 щодо відчуження автомобіля марки «MERCEDES-BENZ» моделі GLE 250, 2015 року випуску, номер кузова (рами, шасі) НОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_2 .

Визнати право спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на автомобіль марки «MERCEDES-BENZ» моделі GLE 250, 2015 року випуску, номер кузова (рами, шасі) НОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_2 .

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 27 серпня 2020 року в частині зобов`язання Головного сервісного центру МВС України вчинити дії залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 2102(дві тисячі сто дві) гривні.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: О.П. Коцюрба

Судді: І.М. Білич

Т.А.Слюсар