Справа № 635/1483/20
Провадження № 2 /635/726/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2021 року смт Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Савченка Д.М.,

секретар судового засідання - Савченко В.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач-Акціонерне товариство «Укрсиббанк»,

представник відповідача - адвокат Тіторенко І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в смт Покотилівка Харківського району Харківської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрсиббанк» про визнання договору недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до АТ «Укрсиббанк», в якій просить визнати недійсним договір №0 від 14.03.2018 р., укладений між ПАТ «Укрсиббанк» та нею, а також витребувати у відповідача Правила (Договірні умови) споживчого кредитування позичальників АТ «Укрсиббанк» з можливістю відкриття та розрахунково-касового обслуговування карткових (поточних) рахунків, які, на їх думку, є невід`ємною частиною даного договору.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 14 березня 2018 року ПАТ «Укрсиббанк», від імені якого діяли Трегубов Б.Ю. , що діє на підставі довіреності № 17-42077 від 19.10.2017, та Ломадзе В.В. , що діє на підставі довіреності № 17/51661 від 13.12.2017, з однієї сторони, та ОСОБА_1 , з іншої сторони, укладено договір № 0 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку. Відповідно до п. 3.3. договору кредит надається позичальнику для особистих потреб. Позивач зазначає, що підписання кредитного договору стало наслідком чисельного порушення норм чинного законодавства та прав ОСОБА_1 з боку ПАТ «Укрсиббанк». Зокрема, позивачем не було пред`явлено довіреності підписантів договору з боку ПАТ «Укрсиббанк», а копії довіреності не долучені до договору. Крім того правила (договірні умови) споживчого кредитування позичальників АТ «Укрсиббанк» не були долучені до договору у якості додатку, позивач не ставив свого підпису під їх текстом.

Представник Акціонерного товариства «Укрсиббанк» у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що ОСОБА_1 надала АТ «Укрсиббанк» анкету-заявку на надання споживчого кредиту, в якій зазначила про умови кредитування, які вона бажає отримати. Кредитний договір було укладено на умовах, зазначених позичальником в анкеті-заяві.

Про розуміння умов договору свідчить виконання його умов протягом півтора року з боку позивача, тобто позивач цей період часу сплачувала за договором. Зазначає, що відповідно до п. 5.3 кредитного договору «підписанням цього договору Позичальник засвідчує, що він отримав від банку інформацію про умови кредитування згідно вимог законодавства України, зокрема Закону України «Про споживче кредитування». Крім того, застосування процентної ставки у розмірі 62% річних передбачено п.3.9 кредитного договору. Застосування процентної ставки у зазначеному розмірі за користування кредитними коштами понад встановлений термін передбачено договором, а отже не є порушенням договору з боку відповідача. П. 3.8. договору встановлено процентну ставку у розмірі 55% річних . Відсоткова ставка, зазначена в п. 3.9 договору, є більшою на сім відсотків, що не є непропорційно великою сумою компенсації.

Враховуючи наведені доводи, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 необґрунтовані та не підлягають задоволенню.

Позивач ОСОБА_1 належним чином повідомлялась про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомила.

Представник відповідача - Акціонерного товариства «Укрсиббанк» адвокат Тіторенко І.А., повідомлений про час та місце розгляду справи своєчасно та належним чином, у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що проти задоволення позовних вимог заперечує в повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 11 березня 2020 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 14 квітня 2020 року відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження.

19 травня 2020 року позивачем надано до суду клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 19 травня 2020 року клопотання позивача про розгляд справи в порядку загального позовного провадження задоволено. Призначено в справі підготовче судове засідання.

18 серпня 2020 року відповідачем до суду надано заяву про залишення позовної заяви без розгляду.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 18 серпня 2020 року у задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду відмовлено.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 30 грудня 2020 року у задоволенні клопотання позивача про витребування доказів відмовлено.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 30 грудня 2020 року підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до судового розгляду.

Дослідивши надані сторонами докази, судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні ним правовідносини.

14 березня 2018 року між ПАТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 було укладено Договір №0про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку.

Відповідно до п.3.1 сума кредиту за договором становить 149748 грн.76 коп.

Відповідно до п. 3.3 кредит надається позичальнику для особистих потреб, а саме: в сумі 149500 грн. на споживі цілі шляхом перерахування у безготівковій формі на поточний рахунок позичальника НОМЕР_1 , відкритий у банку. У сумі 149 грн.75 коп. на оплату страхового платежу, відповідно до умов договору добровільного страхування позичальника, укладеного 14 березня 2018 року з ПрАТ «СК «Кардіф», шляхом перерахування з позикового рахунку позичальника на рахунок отримувача. У сумі 99 грн. на сплату разової комісії за надання послуг за управління кредитом при отриманні кредиту, шляхом зарахування на рахунок банку суми разової комісії за надання кредиту з позичкового рахунку позичальника.

Згідно п. п. 2.1, 3.5 Договору банк надає позичальнику кредит, а позичальник забов`язуться повертати кредит та сплачувати плату за користування кредитом, інші платежі відповідно до графіка, що викладений у Додатку №1 до договор, але у будь якому випадку кредит повинен бути повернутий не пізніше 14 березня 2022 року. Страхові платежі, що сплачуються позичальником, передбачені в графіку, що наведений у Додатку №1 до цього договору.

Позичальник зобов`язується повертати суму кредиту та сплачувати проценти шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі 7918 грн. Розмір останнього ануїтентного платежу може відрізнятися від розміру попередніх платежів.

Відповідно до п.3.8 Договору за використання кредитних коштів у межах встановленого строку кредитування процентна ставка встановлюється в розмірі 55 % річних.

Пунктом 5.3 кредитного договору визначено, що підписанням цього договору Позичальник засвідчує, що він особисто ознайомлений з Правилами та Тарифами, які розміщені для ознайомлення на сайті Банку.

Суд на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступних підстав.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1ст.627 цього Кодексу).

Правовідносини з надання кредиту за своєю правовою природою є договірними правовідносинами. Отже, якщо сторони досягли домовленості згідно з положеннями ст.ст. 207,640 ЦК України та уклали кредитний договір, у якому передбачили умови його виконання, то ці умови мають виконуватись і свідчать про те, що момент досягнення домовленості настав.

Згідно зі статтями 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання мають виконуватись у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Аналізуючи приписи параграфу 2 глави 71 ЦК України, кредитний договір за своєю природою є консенсуальним договором, а відтак вважається укладеним з моменту досягнення сторонами згоди щодо усіх істотних умов договору та оформляється шляхом його підписання.

Оглядом спірного кредитного договору встановлено, що останній є підписаним сторонами, які досягли згоди з усіх його істотних умов. В укладеному сторонами кредитному договорі доступно та зрозуміло передбачено: суму кредитування, строк кредитування, розмір відсотків та умови їх нарахування та змінення. Тобто позичальнику банком була надана повна інформація про умови надання кредиту, його вартості та інших супутніх послуг і тарифах до них. При цьому за умови дотримання позичальником усіх положень кредитного договору, ануїтетні (фіксовані) платежі є незмінними.

На думку суду, вся викладена у договорі інформація є зрозумілою та не потребує додаткового тлумачення. Слід також зазначити, що у пункті 1.1 договору позичальник засвідчила, що підписанням цього договору підтверджує те, що всі умови даного договору, а також права та обов`язки позичальника, їй цілком зрозумілі, засвідчила свою обізнаність з Правилами (договірними умовами) споживчого кредитування позичальників АТ «Укрсиббанк», які є додатком до кредитного договору. З наведеного вбачається, що до підписання договору кредиту позичальник ознайомилася з усіма умовами, на яких відповідач здійснює кредитування фізичних осіб, та загальною сукупною вартістю всіх витрат, пов`язаних з отриманням кредиту в банку, про що свідчить її підпис в кредитному договорі, й свідомо обрала умови кредитування, викладені в кредитному договорі.

Так само, судом встановлено, що позичальник на момент укладання договору не заявляла додаткових вимог щодо роз`яснення його умов.

Таким чином, твердження позивача про недотримання банком при укладенні указаного договору істотних умов договору щодо надання їй як позичальнику повної інформації про умови кредиту не узгоджуються з матеріалами справи та не спростовані з її боку належними та достатніми доказами.

Банком надано суду у якості письмових доказів копію паспорту споживчого кредиту - інформаційний лист, який було отримано позивачем перед укладанням договору, про що свідчить її підпис у паспорті споживчого кредиту.

Суд вказує, що позивач не була позбавлена можливості відмовитися від одержання кредиту частково або в повному обсязі, у тому числі з мотивів невиконання банком своїх договірних зобов`язань, повідомивши про це кредитодавця до встановленого договором строку його надання, що визначено частиною другою статті 1056 ЦК України, але таких дій не здійснила, про що також свідчить часткове виконання договору.

Наведені обставини у своїй сукупності свідчать про те, що позивач, як позичальник, прийняла як належне виконання банком свого обов`язку щодо надання їй обумовленої сторонами суми позики, і як на момент укладення Кредитного договору, так і після цього усвідомлювала та розуміла його умови, була з ними згодна і вони відповідали її внутрішній волі.

Відповідно до ч.2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Суд зазначає, що обравши способом захисту своїх прав визнання кредитного договору недійсним з підстав, передбачених статтею 215 ЦК України та статтями 11,18 Закону України «Про захист прав споживачів», з урахуванням принципу змагальності сторін, позивач зобов`язана довести наявність правових та фактичних підстав для задоволення заявлених нею вимог.

Кредитний договір між позивачем та відповідачем укладено 14 березня 2018 року.

15 листопада 2016 року прийнято Закон України «Про споживче кредитування», який набув чинності 10 червня 2017 року, у зв`язку з чим ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» вилучено.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про споживче кредитування» законодавство про споживче кредитування в Україні ґрунтується на Конституції України і складається з цього Закону та інших нормативно-правових актів щодо надання послуг споживачам.

Щодо твердження позивача про недійсність кредитного договору на підставі того, що їй не було надано довіреностей представників відповідача, якими було підписано договір, тобто останні не мали повноважень на його підписання, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його виконання.

Оскільки оспорюваний договір виконано банком, кредитні кошти надано позичальникові, це підтверджує той факт, що відповідач вчинив дії, направлені на виконання кредитного договору, тобто схвалив його, а отже договір, з підстав, зазначених позивачем, не може бути визнаний недійсним.

Доводи позивача про те, що відповідачем визначено страхову компанію, із якою позивач зобов`язана укласти договір, суд до уваги не бере, оскільки відповідно до заяви-приєднання №05/40/02/02/1000/1143512 до договору добровільного страхування позичальника від 14 березня 2018 року, позивач ОСОБА_1 уклала зазначений договір з власного волевиявлення, з умовами страхування, Правилами ознайомлена та згодна, про що свідчить її особистий підпис у цій заяві.

Крім того, суд зазначає, що відповідач згідно з заявою-приєднанням №05/40/02/02/1000/1143512 до договору добровільного страхування позичальника від 14 березня 2018 року є представником страховика, страховим агентом, що передбачено ст. 15 Закону України «Про страхування».

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про страхування» страхова діяльність в Україні може провадитися за участю страхових посередників. Страховими посередниками можуть бути страхові або перестрахові брокери, страхові агенти.

Страхові агенти - фізичні особи або юридичні особи, які діють від імені та за дорученням страховика і виконують частину його страхової діяльності, а саме: укладають договори страхування, одержують страхові платежі, виконують роботи, пов`язані із здійсненням страхових виплат та страхових відшкодувань. Страхові агенти є представниками страховика і діють в його інтересах за винагороду на підставі договору доручення із страховиком.

Отже, суд не вбачає в діях відповідача порушень Закону України «Про страхування».

Щодо твердження позивача про необгрунтовану зміну відповідачем відсоткової ставки до 62% суд зазначає, що відповідно до п.3.9 кредитного договору застосування процентної ставки у розмірі 62% річних за користування кредитними коштами понад встановлений термін передбачено договором, а відтак, не є порушенням договору з боку відповідача.

Частина 3 статті 12 ЦПК України та частина 1 статті 81 ЦПК України зазначають, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами недотримання відповідачем при укладанні спірного договору вимог закону щодо його дійсності, суд вважає, що в задоволенні позову про визнання кредитного договору недійсним слід відмовити у повному обсязі.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, судові витрати слід залишити за рахунок держави, оскільки позивач відповідно до вимог ч.2 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» звільнена від сплати судового збору.

Керуючись ст. 4,5,81,82, 90,141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрсиббанк» про визнання договору недійсним - відмовити.

Судові витрати залишити за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Харківський районний суд Харківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання (реєстрації): АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: Акціонерне товариство «Укрсиббанк», місце реєстрації: м.Київ, вул.Андріївська, б.2/12, .

Повний текст рішення складено 02 березня 2021 року.

Суддя Д.М. Савченко