Справа № 510/382/21
Провадження № 2/510/900/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.07.21 року Ренійський районний суд Одеської області У складі: головуючого судді - Сорокіна К.В.,

при секретарі - Івановій Н.С.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду в місті Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и в:

Позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно у вигляді житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_3 .. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона є спадкоємцем за заповітом, після смерті ОСОБА_3 у встановлений законодавством строк, звернулась із заявою про прийняття спадщини, інший спадкоємець за заповітом ОСОБА_2 звернувся із заявою про відмову від спадщини. Пізніше, 23.02.2021 р. позивачка звернулась до державної нотаріальної контори за оформленням спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено у зв`язку з відсутністю (оригіналу) правовстановлюючого документу на нерухоме майно.

Позивачка у судове засідання не з`явилась, направила до суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач, у підготовче судове засідання не з`явився, направив до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: свідоцтво про смерть ОСОБА_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ; актовий запис про смерть ОСОБА_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ; актовий запис про шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , прізвище дружини після укладення шлюбу « ОСОБА_6 » від 15.11.1957; довідка виконавчого комітету Ренійської міської ради Одеської області від 18.02.2021 р., згідно якої на момент смерті ОСОБА_4 разом з ним мешкала (зареєстрована) ОСОБА_3 ; нотаріально посвідчена заява ОСОБА_1 про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 від 22.01.2013 р., спадкова справа № 17/13; нотаріально посвідчена заява ОСОБА_2 про відмову від спадщини після смерті ОСОБА_3 від 22.01.2013 р., спадкова справа № 17/13; заповіт від 20.10.2009 р., згідно якого ОСОБА_3 все своє майно заповіла ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; договір про надання ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку по АДРЕСА_1 ; технічний паспорт на житловий будинок по АДРЕСА_1 , самочинних споруд не має; звіт про проведення незалежної оцінки вартості житлового будинку по АДРЕСА_1 ..; постанова про відмову у вчинені нотаріальної дії після смерті ОСОБА_3 підстава відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно.

Дослідивши надані докази, судом було встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 . Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді Ѕ частини житлового будинку по АДРЕСА_1 . Під час життя ОСОБА_4 заповіту не залишив, у зв`язку з чим спадкоємство здійснювалось за законом. Спадкоємцем першої черги була дружина ОСОБА_3 , яка успадкувала спадщину шляхом фактичного володіння та управління спадковим майном, усі правовстановлюючі документи на спадкове майно знаходились у неї, на момент смерті спадкодавця вона мешкала разом із ним. Таким чином ОСОБА_3 прийняла спадщину в порядку ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.), однак не оформила її належним чином.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 після її смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку по АДРЕСА_1 (1/2 частину успадкувала після смерті чоловіка ОСОБА_4 ). Під час життя ОСОБА_3 залишила заповідальне розпорядження, у зв`язку з чим спадкоємство здійснюється за заповітом. Спадкоємцями за заповітом є позивачка по справі ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2

22.01.2013 р., тобто у встановлений законодавством строк, ОСОБА_1 звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, у зв`язку з чим була заведена спадкова справа № 17/13, відповідач по справі, та інший спадкоємець за заповітом ОСОБА_2 , 22.01.2013 р. звернувся до нотаріальної контори із заявою про відмову від спадщини на користь ОСОБА_1 ..

Пізніше, 23.02.2021 р. ОСОБА_1 звернулась до нотаріуса за оформленням спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину, їй було відмовлено, у зв`язку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно, що підтверджується постановою про відмову у вчинені нотаріальної дії. Ця обставина змусила позивачку звернутися до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно.

Таким чином, позивачка прийняла спадщину, що залишилася після смерті ОСОБА_3 шляхом звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, вважає, що має всі законні підстави для визнання за нею права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана. Спадкоємець за заповітом ОСОБА_2 , відмовився від спадщини на її користь, не заперечує проти визнання за позивачкою права власності на спадкове майно.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Згідно до п. 20 ППВСУ від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», в разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину, особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України).

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Як було встановлено судом, позивачка у справі є спадкоємцем за заповітом (ст. 1235 ЦК України). Прийняття спадщини є фактом, який відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця ОСОБА_3 , який, в свою чергу успадкував Ѕ частину спадкового майна після смерті чоловіка ОСОБА_4 , в порядку ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.). В даному випадку позивачка прийняла спадщину шляхом звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що підтверджується заявою, яка міститься в матеріалах справи. Інший спадкоємець за заповітом ОСОБА_2 , відмовився від своєї частки у спадщині на її користь, не заперечує проти визнання за позивачкою права власності на спадкове майно.

Таким чином, позивачка прийняла спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, оскільки звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак оформити її не може у зв`язку з обставинами, які не залежать від неї (відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно).

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, суд вважає, що позивачка є суб`єктом набуття права власності на спадкове майно з підстав прийняття спадщини за заповітом в порядку ч.1 ст. 1269 ЦК України.

З урахуванням викладених позивачкою та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги щодо визнання за нею права власності на спадкове майно.

Керуючись ст. ст. 328, 1217, 1218, 1222, 1225, 1233, 1235, 1269, 1270 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 81, 89, 133, 141, 200, 206, 223, 259, 263-265, 268 ЦПК України суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя К.В. Сорокін