22 лютого 2021 року місто Чернігів
Справа №751/7702/20
Провадження №2/751/45/21
Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а
в складі: головуючого - судді Маслюк Н. В.
секретаря судового засідання Дасюк Н. В.
учасники справи:
відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Біотоппром»
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернігова в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Біотоппром» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнення та моральної шкоди,
Встановив:
І. Стислий виклад позиції позивача
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Біотоппром» про стягнення заборгованості по заробітній платі в сумі 43 625 грн 17 коп, а саме: 25 000 грн 00 коп заборгованості по заробітній платі, 9 999 грн 88 коп середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, 5 625 грн 29 коп компенсації за невикористану відпустку та 3 000 грн 00 коп моральної шкоди (а.с.1-4).
Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що з 04.03.2019 року до 30.09.2020 року перебував у трудових відносинах з ТОВ «Біотоппром» на посаді верстатника деревообробних матеріалів. За період з травня до вересня 2020 року відповідач не виплатив йому заробітну плату в сумі 25 000 грн. Крім того, при звільненні відповідачем не виплачено компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 5 625,29 грн. Посилаючись на ст.116, 117 КЗпП України просить стягнути вказані суми, а також середній заробіток за весь час затримки при звільненні в сумі 9 999,88 грн за період з 30.09.2020 до 11.11.2020 та відшкодувати моральну шкоду в сумі 3 000 грн.
ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі
Ухвалою суду від 16.11.2020 року вищевказаний позов залишено без руху, оскільки не відповідав вимогам ч.4 ст.177 ЦПК України, та надано строк для усунення недоліків, які позивач виправив 04.12.2020 року.
Новозаводський районний суд м. Чернігова ухвалою від 07.12.2020 року відкрив провадження по справі, призначив справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін на 25.01.2021.
Ухвалою суду від 25.01.2021 розгляд справи відкладено на 22.02.2021, у зв`язку з необхідністю надання додаткових доказів.
У судове засідання учасники справи не прибули, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити.
Відповідач клопотань про відкладення розгляду справи до суду не направляв, відзив на позовну заяву не надав.
З урахуванням вищевикладеного судом 22.02.2021 постановлена ухвала про заочний розгляд справи, відповідно до положень ст. ст. 223 ч. 4, 280, 281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.
У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Ш. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин
Судом встановлено, що позивач з 04.03.2019 року до 30.09.2020 року перебував у трудових відносинах з ТОВ «Біотоппром» на посаді верстатника деревообробних матеріалів, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.6).
Наказом № 51-К від 30.09.2020 року, ОСОБА_1 звільнений за згодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України.
Позивач звертався до Управління Держпраці у Чернігівській області із заявою про порушення законодавства про працю ТОВ «Біотоппром» щодо невиплати заробітної плати (а.с.8).
Відповідно до копії акту інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи, яка використовує найману працю № 25-01-062/0557 від 26.10.2020, заборгованість по заробітній платі ОСОБА_1 станом на 26.10.2020 становить 18 824,60 грн (а.с.40-44).
Згідно витягу з відомостей ПФУ за спірний період ТОВ «Біотоппром» ОСОБА_1 нарахований дохід, зокрема: травень 2020 5 000 грн, червень 2020 5 000 грн, липень 2020 5 000 грн, серпень 2020 5 000 грн, вересень 2020 8 384,60 грн (а.с.5)
Із довідки до акту огляду медико-соціальною комісією серії 12 ААБ ОСОБА_1 з 01.12.2019 року встановлено 3 групу інвалідності безтерміново (а.с.7).
ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін
Статтею 43 Конституції України закріплено право на працю і заробітну плату, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.
Статтею 94 КЗпП України, обумовлено, що заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу.
Відповідно до ст. 97 КЗпП України, оплата праці працівникам здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після зобов`язань щодо оплати праці.
Згідно ч. 1 ст. 115 КЗпП України та ст. 24 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.
Відповідно до ч. 1 ст.83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки.
Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
Згідно з положеннями ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК України).
Відповідачем не надано суду доказів на підтвердження виплати заборгованості по заробітній платі за спірний період в повному обсязі.
Заборгованість по заробітній платі ОСОБА_1 станом на 26.10.2020 становить 18 824,60 грн, що підтверджується копією акту інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи, яка використовує найману працю № 25-01-062/0557 від 26.10.2020, а тому позов в частині стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку підлягає частковому задоволенню.
Частиною 1 ст. 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз`яснено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.
Факт порушення права позивача на розрахунок при звільненні знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. Матеріали справи не містять доказів про сплату позивачу заборгованості по заробітній платі.
Згідно п.8 Порядку розрахунку середнього заробітку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати», нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.
Як роз`яснено в п. 6 постанови Пленуму Верховного суду України №13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.
При визначенні суми середнього заробітку, що підлягає стягненню, суд враховує, середньоденний розмір заробітної плати становить 318 грн 68 коп ( 5 000,00 + 8 384,60 = 13 384,60 (заробітна плата за останніх два місяця роботи позивача); 20 дн. + 22 дн. = 42 дн. (кількість відпрацьованих робочих днів за останніх два місяця роботи позивача); 13 384,60/42 дн. = 318 грн 68 коп), що відповідає правилам Постанови КМУ № 100 від 08.02.1995 року «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати».
Згідно п.8 Постанови КМУ № 100 від 08.02.1995 року «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати» «нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів». Часом затримки розрахунку з позивачем є період з 30.09.2020 до 11.11.2020 (в межах заявлених позовних вимог), який має 30 робочих днів, середній заробіток складає 318 грн 68 коп х 30 = 9 560 грн 40 коп (без врахування обов`язкових платежів).
З урахуванням вищезазначеного, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову в цій частині.
Щодо відшкодування моральної шкоди, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.
Згідно роз`яснень, які містяться в п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», судам необхідно враховувати, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП (набрала чинності 13 січня 2000 р.) за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.
Невиплатою належних грошових сум без законних підстав позивачу спричинено моральну шкоду, яка виразилась у втраті нормальних життєвих зв`язків, а саме позивач був позбавлений доходу, що змусило його прикладати додаткових зусиль для організації свого життя, з даного приводу позивач зазнав переживань.
З урахуванням фактичних обставин справи, враховуючи принцип розумності, достатності та справедливості суд вважає необхідним стягнути на користь позивача у відшкодування моральної шкоди 3 000 грн.
Таким чином, оцінивши зібрані та дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.
V. Розподіл судових витрат
Відповідно до ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем понесені та документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у сумі 840,80 грн за вимоги щодо середнього заробітку та моральної шкоди (а.с.23), які відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 812,38 грн (840,80х12 560,4/12 999,88).
Відповідно до п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду фізичною особою або фізичною особою-підприємцем позовної заяви майнового характеру судовий збір справляється в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
З 01 січня 2020 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу встановлено Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» в розрахунку на місяць у розмірі 2 102,00 грн.
Отже, відповідно до п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору при поданні позову за вимоги про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку, а тому з відповідача в дохід держави належить стягнути судовий збір в сумі 840,80 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 12-13, 19, 81, 141, 247, 258, 259, 265, 268, 273, 280-288, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 74-84, 115-117 КЗпП України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Біотоппром» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнення та моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Біотоппром» на користь ОСОБА_1 18 824 (вісімнадцять тисяч вісімсот двадцять чотири) грн 60 коп заборгованості по заробітній платі, 9 560 (дев`ять тисяч п`ятсот шістдесят) грн 40 коп середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (сума визначена без урахування обов`язкових відрахувань до бюджету і державних цільових фондів) та 3 000 (три тисячі) грн 00 коп моральної шкоди.
У іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Біотоппром» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 812 (вісімсот дванадцять) грн 38 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )
Суддя Н. В. Маслюк