Дата документу 06.07.2021
Справа № 937/6252/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2021 року м. Мелітополь

Суддя Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області Юрлагіна Т.В., розглянувши скаргу ОСОБА_1 від імені якого діє адвокат Кальченко Андрій Володимирович на бездіяльність старшого державного виконавця Запорізького районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Швакової Анастасії Андріївни про визнання неправомірною та скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу державного виконавця, за участю заінтересованої особи ОСОБА_2 , Запорізького районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), -

ВСТАНОВИВ:

05 липня 2021 року до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області надійшла скарга ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Кальченко А.В. на бездіяльність старшого державного виконавця Запорізького районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Швакової Анастасії Андріївни в якій просить:

- визнати неправомірною постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 25.10.2020 року у виконавчому провадженні №62688044, винесену старшим державним виконавцем Запорізького районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Шваковою Анастасією Андріївною;

- скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 25.10.2020 року у виконавчому провадженні №62688044;

- судові витрати покласти на Запорізький районний відділ державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).

Разом зі скаргою ОСОБА_1 від імені якого діє адвокат Кальченко Андрій Володимирович було подано клопотання про поновлення строку звернення до суду зі скаргою, посилаючись на те, що 28.05.2021 із «звіту» адвоката Кальченка А.В. заявник дізнався про те, що винесена постанова про повернення вищевказаного виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», на теперішній час заявник постанову від 25.10.2020 року не отримував. Крім того, у червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом про визнання постанови неправомірною, однак 10.06.2021 ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду ОСОБА_1 було відмовлено у відкритті провадження, у зв`язку з тим, що питання пов`язане із визнанням неправомірною постанови відноситься до юрисдикції загального місцевого суду в порядку цивільного судочинства. Ухвала суду отримана адвокатом Кальченко А.В. 01.07.2021 року, а тому вважає, що з поважних причин пропустив встановлений ст. 449 ЦПК України строк оскарження постанови.

Вирішуючи вказане клопотання про поновлення пропущеного строку, суд керується наступним.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Так, згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Як передбачено ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду, зокрема, у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Вказані норми повністю кореспондуються із ст. 127 ЦПК України, відповідно до якої суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Поважною причиною пропуску процесуального строку як в теорії процесуального права так і у судовій практиці вважаються обставини, які об`єктивно унеможливлюють вчинити відповідну процесуальну дію у встановлений законом чи судом строк.

Із матеріалів скарги видно, що 23.06.2020 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області було видано виконавчий лист по справі №320/5788/17 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суми у розмірі 39015,00 грн.

30.07.2020 року за цим виконавчим листом старшим виконавцем Запорізького районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Шваковою А.А. відкрито виконавче провадження №62688044.

Заявник ОСОБА_1 вказує, що він звернувся за правовою допомогою до адвоката ОСОБА_3 від нього 28.05.2021 отримав звіт, з якого дізнався, що 25.10.2020 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підстві п. 2 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження». До теперішнього часу постанову заявник не отримував.

Статтею 446 ЦПК України та ч. 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк, з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

З матеріалів скарги вбачається, що з часу відкриття виконавчого провадження заявнику у було відомо про порушення його прав та не вчинення, на його думку, виконавчою службою жодних дій щодо примусового стягнення на його користь суми боргу за рішенням суду, про що ним також вказано у скарзі, однак ним не було здійснено жодних процесуальних дій на захист своїх прав чи свобод у визначений законом строк.

При цьому з часу відкриття виконавчого провадження 30.07.2020 року старшим виконавцем Запорізького районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Шваковою А.А. заявник ОСОБА_1 жодного разу не цікавився станом справи, з часу звернення до виконавчої служби минув майже рік, тоді як про бездіяльність державного виконавця та порушення його прав скаржник був обізнаний (повинен був та міг дізнатися) починаючи з 30.07.2020 року та мав можливість добросовісно скористатися своїми правами та подати скаргу вчасно, у строки, передбачені ст. 385 ЦПК України, однак не подав її.

Отже, скаржник пропустив десятиденний строк на подання скарги, вказаний строк не може вважатися розумним з огляду на вимоги ч. 2 ст. 121 ЦПК України, а його поновлення буде суперечити принципу диспозитивності судового процесу, закріпленого у ст. 13 ЦПК України.

Більше того, посилання заявника на те, що він дізнався про непідвідомчість адміністративного позову на дії та постанову державного виконавця, з моменту отримання ухвали суду, а саме 01.07.2021 року, судом не береться до увагу оскільки відомості про стан розгляду справи оприлюднені на офіційному сайті Запорізького окружного адміністративного суду, який є загальнодоступним. При цьому, ОСОБА_1 на обґрунтування підстав для поновлення строку зазначено про отримання ухвали адвокатом 01.07.2021 року, та використання не вірного способу захисту порушених прав шляхом звернення про оскарження дій державного виконавця в порядку адміністративного судочинства, проте дані обставини не можуть бути підставами для поновлення строку на оскарження, а тому його доводи щодо поважності причин пропуску є юридично неспроможними.

Відповідно до ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи викладене, вважаю, що у задоволенні клопотання про поновлення пропущеного строку оскарження постанови державного виконавця слід відмовити, а дану скаргу ОСОБА_1 на постанову державного виконавця слід залишити без розгляду та повернути заявникові.

Керуючись ст.ст. 126-127, 260, 449 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Кальченко Андрій Володимирович у поновленні строку на оскарження постанови старшого державного виконавця Запорізького районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Швакової Анастасії Андріївни про повернення виконавчого документу стягувачу.

Скаргу ОСОБА_1 від імені якого діє адвокат Кальченко Андрій Володимирович на бездіяльність старшого державного виконавця Запорізького районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Швакової Анастасії Андріївни про визнання неправомірною та скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу державного виконавця, за участю заінтересованої особи ОСОБА_2 , Запорізького районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) залишити без розгляду та повернути заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду через Мелітопольський міськрайонний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Т.В.Юрлагіна