Придніпровський районний суд м.Черкаси
№711/2078/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2021 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Кондрацької Н.М.

при секретарі Мелещенко О.В.

адвоката Гнатюк А.І., Павроз І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Придніпровського районного суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

Встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за період починаючи з 01.07.2019 і до 26.02.2020 (дата подання заяви про видачу судового наказу).

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 08.06.2013 між нею та відповідачем ОСОБА_2 було укладено шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_2 від шлюбу народився син ОСОБА_3 . З кінця червня 2019 року шлюб фактично перестав існувати, а позивач разом із сином почали проживати окремо від відповідача. З даного часу відповідач перестав утримувати дитину. Станом на момент подання позовної заяви шлюб між сторона розірвано. Станом на 17.03.2020 Придніпровським районним судом м. Черкаси видано судовий наказ про стягнення з відповідача аліментів, починаючи з 27.02.2020. Ч. 2 ст. 191 СК України встановлено, що аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. 3а таких обставин позивач вважає, що має право на стягнення аліментів за попередній період з липня 2019 року по 26.02.2020.

Відповідно до даних протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.03.2020, суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Кондрацька Наталія Миколаївна, у результаті автоматизованого розподілу судової справи між суддями, визначена для розгляду судової справи № 711/2078/20 (провадження № 2/711/1323/20).

Ухвалою суду від 07.04.2020 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження, з наданням відповідачу п`ятнадцятиденного строку для подання відзиву з дня отримання ухвали.

06.08.2020 відповідачем подано відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач не заперечує проти сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , проте обставини викладені в позовній заяві не відповідають дійсності. Позивачка на протязі останніх чотирьох років постійно шантажувала його розлученням, налаштовувала дитину проти нього та батьків, незважаючи на той факт, що постійно проживали у квартирі АДРЕСА_1 . У кінці червня 2019 р. позивач разом з сином переїхала у квартиру АДРЕСА_2 та стала там проживати, відповідач періодично приїжджав до позивачки, таким чином проживали спільно до 18.01.2020, та весь цей час надсилав аліменти на карту, що підтверджується квитанціями. Крім того, зазначає, що незважаючи на складність взаємовідносин з позивачем, забирає сина до себе, зустрічається з ним, виховує його, купує одяг, їжу, іграшки, хоча позивачка інколи чинить перешкоди, чим порушує його права та обов`язки батька. На підставі вищевикладеного, вважає, що підстави для задоволення позовних вимог про стягнення аліментів за минулий час відсутні, тому, що до січня 2020 року сторони проживали разом і відповідач добровільно сплачував аліменти.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві. Додатково зазначила, що на сьогодні виник спір щодо сплати аліментів за попередній період, а саме з моменту розірвання шлюбу і до винесення судового наказу про стягнення аліментів. Позивач та її син проживають та зареєстровані за адресою: АДРЕСА_3 . Відповідач з позивачем та сином не проживають вже більше року, тому дитина перебуває на утриманні матері. Підтвердженням того, що відповідач не приймав участі у належному матеріальному забезпечені дитини є те, що до Соснівського районного суду м. Черкаси подавався позов про стягнення аліментів на неповнолітню дитину та утримання дружини.

Позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, пояснила що відповідач з моменту розірвання шлюбу і до винесення судового наказу про стягнення аліментів не приймав участь в утриманні дитини, тому просить стягнути аліменти за минулий період.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_5 зазначила, що позовні вимоги є необґрунтованими, відповідач постійно приймав участь в утримані дитини, що підтверджено квитанціями про перерахування коштів. В кінці червня 2019 року позивачка разом з сином переїхала в квартиру АДРЕСА_2 , відповідач спочатку приїздив до дитини, а згодом став проживати спільно з дружиною та дитиною до 19.01.2020. Не зважаючи на те, що сторони проживали разом, відповідач все рівно продовжував надсилати аліменти на карту позивача.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що добровільно сплачує аліменти на утримання дитини, незважаючи навіть на те, що виконавчий лист не звернено до виконання. Вважає позовні вимоги безпідставними та не обґрунтованими, а тому просить відмовити в їх задоволені.

Вислухавши пояснення сторін та представників, дослідивши письмові докази подані сторонами в обґрунтування заявлених вимог та заперечень, встановивши правовідносини, які виникли між сторонами та яка правова норма підлягає застосуванню до них, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За приписами ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд, відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 182 СК України).

Судом встановлено, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано згідно рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 03.03.2020 (а.с. 121-124).

Від шлюбу у сторін народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , видане Відділом реєстрації актів цивільного стану по Соснівському району міста Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції, актовий запис №1517 (а.с. 11).

13.03.2020 Придніпровським районним судом м. Черкаси видано судовий наказ, на підставі якого з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , в розмірі 1/4 частини усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 27.02.2020 року і до досягнення ОСОБА_3 повноліття.

Згідно акту опитування сусідів №2173 від 28.08.2020 ОСОБА_1 разом з сином ОСОБА_3 з 01.07.2019 проживають за адресою: АДРЕСА_3 . Батько дитини ОСОБА_2 періодично в даному періоді навідувався, але не проживав. Дитина знаходиться на утриманні матері.

Статтею 191 СК України регламентовано, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час.

Згідно з постановою Верховного Суду від 06.08.2018 по справі №748/2340/17 аналіз статті 191 СК України свідчить, що для стягнення аліментів за минулий час позивач повинен довести: (а) вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача; (б) ухилення відповідача від надання утримання дитині.

Ухилення від сплати аліментів може виражатися у тому, що зобов`язана особа ухилялась від укладання договору про сплату аліментів на утримання дитини, приховувала своє місцезнаходження або свій заробіток (доходи), не реагувала на направлені їй листи, та інші подібні дії.

Обов`язковою умовою присудження аліментів за минулий час є доведеність вжиття саме позивачем заходів щодо одержання аліментів з відповідача, та неможливість їх одержати у зв`язку з ухиленням останньою від їх сплати.

За загальним правилом, визначеним СК України, вважається недоцільним обтяжувати відповідача виплатами за минулий період, якщо позивач не вжив заходів щодо одержання аліментів (у тому числі не подав позов про стягненим аліментів, залишив його без розгляду, тощо) з особистих мотивів.

Вимоги позивача про стягнення аліментів за минулий час мають бути підтверджені офіційними зверненнями стягувача до платника аліментів, за відсутності таких доказів, вимоги є необґрунтованими.

Однак, позивачем не подано належних, допустимих та достовірних доказів того, що вона вживала заходи щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв`язку з ухиленням відповідача від їх сплати.

В обґрунтування ухилення відповідача від сплати аліментів позивач посилається на те, що неодноразово зверталась до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовом про стягнення аліментів (справа №712/9620/16-ц, 712/9058/19, 712/585/20) однак позовні заяви було залишено без розгляду за заявою позивача у зв`язку з тим, що відповідач обіцяв виправитись та забезпечувати сина.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Тому залишення у попередніх справах позовної заяви про стягнення аліментів без розгляду є волевиявленням самого позивача, а відтак не може підтверджувати факт ухилення відповідача від сплати аліментів.

Крім того, відповідачем надано копії квитанцій про переказ грошових коштів (а.с.51-60), з яких вбачається, що в період з вересня 2019 до липня 2020 відповідач добровільно перераховував грошові кошти позивачу на користь малолітнього сина, з призначення платежу «аліменти для ОСОБА_3 ». Зокрема, з вересня 2019 по грудень 2019 в розмірі 1000 грн. щомісяця, в червні 2020 - 1005 грн., в липні 2020 - 6025 грн..

Тому твердження позивача стосовно того, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання обов`язку щодо утримання сина та матеріально не допомагає, не відповідає дійсності та спростовується письмовими доказами.

Крім того, слід зауважити, що ставлячи питання про стягнення аліментів за минулий час, позивач в позові має вказувати конкретну суму, про стягнення якої він просить та яка має ґрунтуватись на відповідних розрахунках та доказах, оскільки стягнення аліментів за минулий час не є періодичними платежами (бо період їх нарахування вже сплив), крім того, у відповідності до ч.3 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, втрати годувальника тощо може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі. За такого виконавчий лист про присудження аліментів за минулий час шляхом стягнення періодичних платежів не може бути прийнятий до виконання, оскільки період їх стягнення вже минув.

За такого, вимоги про стягнення аліментів за минулий час мають містити конкретну суму, про стягнення якої ставиться питання, а не лише частку від доходу, як про те просить позивач в даному позові.

Підсумовуючи викладене, позивач в всупереч вимогам ст. 12, 81 ЦПК України, не довів належними достатніми та допустимим доказами обґрунтованість своїх позовних вимог.

Це, у свою чергу, вказує на відсутність достатніх підстав для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за минулий час.

Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 81, 258-259, 265 ЦПК України, на підставі ст.ст. 180, 181, 182, 183, 191 СК України, суд, -

Вирішив:

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів відмовити.

Повний текст рішення буде виготовлений 04.03.2021

Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: Н. М. Кондрацька