УХВАЛА

04 березня 2021 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі: головуючого судді Ус О.В., секретар судового засіданні Сімірзіна П.М., з участю представника Мінюсту Саприкіної В.В., розглянувши в підготовчому засіданні клопотання про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого позовна заява подана Південним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Одеса) до ОСОБА_2 про забезпечення повернення малолітньої дитини до Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії,-

В С Т А Н О В И В:

Представниками сторін подані заяви про закриття провадження у справі за відсутності предмету спору, оскільки відповідачка з дитиною повернулася до Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії.

Суд, розглянувши заявлені клопотання виходить з наступного.

Пунктом 2 частини 1 ст. 255 ЦПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Верховний Суд 13 травня 2020 року у справі №686/20582/19-ц при тлумаченні вищезазначеної правової норми дійшов наступних висновків.

Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Проте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Поряд з цим за змістом пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо встановить, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову.

Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні).

Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.

Саме такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 10 квітня 2019 року (справа №456/647/18, провадження №61-2018св19).

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Враховуючи, що на момент подання позову ОСОБА_1 спір існував відсутні підстави для закриття провадження у справі з підстав передбачених п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

В той же час, суд вважає необхідним роз`яснити стороні позивача його право на подання заяви про відмову від позову (п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України) або залишення позову без розгляду (п.5 ч.1 ст. 257 ЦПК України).

З огляду на викладене вище, з метою забезпечення прав позивача, який є іноземним елементом, суд дійшов висновку про відкладення підготовчого засідання.

Керуючись ст. 12, 206, 255, 257, 260, 261, 263, 353, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити сторонам у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Роз`яснити ОСОБА_1 право на подання заяви про відмову від позову (п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України) або залишення позову без розгляду (п.5 ч.1 ст. 257 ЦПК України).

Підготовче засідання у справі № 766/17198/20 відкласти на 06 квітня 2021 року о 16-00 год.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та окремому оскарженню не підлягає.

СуддяО. В. Ус