Справа № 495/8739/19
№ провадження 2/495/484/2021
р і ш е н н я

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

01 липня 2021 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого одноособово судді - Прийомової О.Ю.

за участю секретаря Іванченко А.С.,

справа № 495/8739/19,

позивача особисто ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Білгород-Дністровському Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Управління комунальної власності Департаменту економіки та розвитку інфраструктури міста Білгород-Дністровської міської ради про стягнення матеріальної та моральної шкоди,

представника позивача адвоката Холудєєва Б.Є.,

представника відповідача адвоката Царенко О.О.,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та відповідача.

25 вересня 2019 року позивач ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , про стягнення матеріальної та моральної шкоди, просить суд: стягнути з відповідача на її користь майнову шкоду у розмірі 92 896 грн, моральну шкоду у розмірі 17 899 грн; судовий збір у розмірі 2936, 00 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона є власником 14/100 частин житлового будинку /квартира АДРЕСА_1 та 11/100 частин вищевказаного житлового будинку у складі: нежитлового підвалу літ «А», частина підвального приміщення Х, загальною площею 43,9 кв.м.

Підвал літ «А2», а саме приміщення № Х, розташоване під житловим будинком літ «А», а саме під квартирою АДРЕСА_2 та квартирою АДРЕСА_3 , тобто частина приміщення АДРЕСА_4 належить їй, а частина, яка розташована під квартирою АДРЕСА_3 комунальна власність.

Зазначає також, що взимку 2006 року та навесні 2007 року відповідач під час ремонтних робіт у своєму приміщенні № 3 облаштовувала магазин та з метою встановлення панорамних вікон, так як дах цього не дозволяв, вирішила занизити рівень підлоги в своєму приміщенні.

Будівельники виконуючи цю задачу розібрали верхню точку арочного «замка» - склепіння цілісної конструкції румунського підвального приміщення довжиною 11 погонних метрів, який частково знаходився під її квартирою.

Стверджує, що про цей факт їй стало відомо лише в минулому році, коли вдалося відкрити замурований відповідачем вхід.

Як з`ясувалось ОСОБА_2 було зроблено переобладнання квартири в магазин без письмової її згоди, як співвласника, крім того підвальне приміщення, яким користувалась вона належить іншій сусідці.

Сусідкою ОСОБА_2 було залито рідким розчином бетону на площі 22,4 кв.м. та засипано садовим піском і закладено цеглою без наявності на те будівельних експертиз, технічних висновків або інших дозвільних документів та погоджень.

Будівельним інспектором Мазуровой І.С., інженером-проектувальником ОСОБА_3 та фахівцями ліцензійної будівельної компанії встановлено розібраний навмисно відповідачем «замок» арочного зводу румунського підвалу при вході, який знаходиться безпосередньо по центру під її панорамним вікном.

Даний замок арочного взводу при вході вливався на основну височенну арку румунського підвалу довжиною 11 метрів та висотою більш ніж за три метри.

Таким чином порушив «замок» над входом до підвалу, посилив тяжкість зверху на підвал бетонною підлогою замурованою цеглою та будівельним мусором в своєї квартирі, відповідач частково зруйнувала і її майно підвальне приміщення разом із міжкімнатними стінами та підлогу в її квартирі.

Дані дії відповідача призвели до просідання разом з привчанням конструкції першого поверху підлоги та перегородок між кімнатами у її квартири, тобто частина квартири прийшла в аварійний стан, величезні щілини в підлозі та хиткий його стан та міжкімнатних перестінків однієї із жилих кімнат, на кухні, санвузлі та коридорі призвели до необхідності залучення фахівців.

Відповідно до Висновку будівельного експерта ОСОБА_4 № 019/2018 від 28.09.2018 року, причиною обвалень та порушення цілісності основних конструктивних елементів підвалу, що призвело до руйнування арочних скріплень та погіршення його технічного стану, а також аварійну ситуацію цілісності конструкцій квартири АДРЕСА_2 , власником якої є ОСОБА_1 являється влаштування власником квартири

АДРЕСА_5 », приміщення Х, розташованого по АДРЕСА_6 складає 92896 грн.

Таким чином, відповідач сусідка ОСОБА_2 під час здійснення ремонтно-будівельних робіт в своєї квартирі грубо порушила технічні будівельні умови, чим призвела до аварійного стану її власність частину квартири, яка прилегла до її кімнати та частину підвального приміщення, яке також прилегле до несучої стіни з її квартирою.

Вказаними неправомірними діями відповідача їй було завдано моральну шкоду, яку вона оцінює у 17 899 грн.

У зв`язку із наведеним вище, просить її вимоги задовольнити.

Представник відповідача надав письмовий відзив 12.12.2019 року, відповідно до якого, вказує, що 16.11.2006 року рішенням виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради «Про дозвіл переведення частини домоволодіння по АДРЕСА_6 до розряду нежитлових та проектування магазину» № 909, було вирішено: «Перевести 11/100 частин домоволодіння (квартира АДРЕСА_7 гр. ОСОБА_2 до розряду нежитлових (під магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 »). Дозволити гр. ОСОБА_2 розроблення проектно-кошторисної документації на проектування магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 та трикотажні вироби.

12.04.2007 року (№ 161) Управління містобудування та архітектури, розглянувши проект переобладнання квартири під магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 » по АДРЕСА_6 , розроблений ТОВ «Істок» на підставі рішення виконкому № 909 від 16.11.2007 року, узгоджує гр. ОСОБА_5 проект переобладнання квартири з організацією окремого виходу на АДРЕСА_8 при умові дотримання вимог містобудівного законодавства та будівельних норм та правил.

16.04.2007 року Згідно висновку № 3-1/89 на проект будівництва № б/н від 16.04.2007 року Білгород-Дністровська СЕС узгодила проект «Переобладнання квартири під магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 » по АДРЕСА_6 .

24.05.2007 року рішенням виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради «Про дозвіл переобладнання квартири по АДРЕСА_6 у магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 та трикотажнівироби» за № 581, було вирішено: 1.Затвердити гр. ОСОБА_2 проект переобладнання квартири по АДРЕСА_6 у магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 та трикотажні вироби». 2. Дозволити гр. ОСОБА_2 переобладання 11/100 частини домоволодіння АДРЕСА_6 у магазин «Одяг та трикотажні вироби» з організацією окремого входу з АДРЕСА_8 , згідно розробленого та затвердженого проекту. 3.До початку переобладнання гр. ОСОБА_2 отримати дозвіл міської інспекції державного архітектурно-будівельного контролю на проведення робіт.» 21.06.2007 року згідно дозволу на виконання будівельних робіт за № 68 від 21.06.2007 року було надано ОСОБА_2 дозвіл на виконання будівельних робіт з переобладнання квартири під промтоварний магазин по АДРЕСА_6 відповідно до проектної документації, узгодженої та зареєстрованої за № 581 від 24.05.2007 року.

07.12.2007 року було складено акт державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, відповідно до якого було прийнято рішення про прийняття в експлуатацію магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » по АДРЕСА_6 ОСОБА_2 (після переобладнання).

23.03.2008 року рішенням виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради «Про затвердження акта держкомісії про прийняття в експлуатацію магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » по АДРЕСА_6 » за № 325 було вирішено затвердити акт держкомісії про прийняття в експлуатацію магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (після переобладнання) загальною площею 53,7 кв.м. у т. ч. торговою площею 38,5 кв.м, на 1 робоче місце по АДРЕСА_6 СПД ОСОБА_2 .

Відповідач звертає увагу суду, на той факт, що згідно затвердженого проекту переобладнання квартири під магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 та трикотажні вироби» розробленого ТОВ «Істок» та затвердженого відповідними рішеннями компетентних органів, передбачалися роботи щодо: розборки кладки, та розширення пройому, що в свою чергу підтверджується експлікацією приміщень (план на отм. 0,000).

Тобто відповідач ОСОБА_2 під час переобладнання квартири під магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 та трикотажні вироби» діяла відповідно до вимог чинного законодавства.

В свою чергу, вважає, що позивач ОСОБА_1 без відповідних дозвільних документів почала розбирати вхід у підвал зі сторони АДРЕСА_8 посилаючись лише на відповідь заступника міського голови Чернокульського С.С. від 06.08.2018 року за вих. № Г- 2553, однак не звернула уваги, на той факт, що відповідно до тієї ж відповіді було зазначено: «Перед початком виконання робіт щодо тимчасового відкриття отвору до підвального приміщення, необхідно огородити тротуар в місці виконання робіт. Вжити по техніки безпеці при виконанні даних робіт та виконувати роботи згідно вимог чинного містобудівного законодавства.

Разом з тим, необхідно визначитися з терміном виконання робіт, та повідомити виконавчий комітет».

Натомість, позивач ОСОБА_1 не отримувала будь-які дозвільні документи відповідно до вимог містобудівного законодавства, та до сьогоднішнього часу не закрила тимчасовий отвір у стіні під вікном відповідача.

Отже, відповідач вважає, що саме з вини позивача, у зв`язку із тим,що вона у 2007 році не обслуговувала своє підвальне приміщення, та без будь-яких дозвільних документів почала будівельні роботи, не огородивши тротуаром, і у зв`язку із чим, під час дощів, зазначений підвал та фундамент заливало водою, та відповідач зверталась до органів місцевого самоврядування з цього питання.

Тож, за ствердженнями відповідача, саме бездіяльність позивача призвела до погіршення стану її підвального приміщення її квартири.

Не погоджуючись з наведеними доводами відповідача, позивач надала до суду відповідь на відзив від 02.03.2020 року та додаткові пояснення від 23.03.2021 року, зокрема з яких посилаючись на Висновок експерту № 019/2018 від 28.09.2018 року щодо причини обвалень та порушень цілісності основних конструктивних елементів підвалу «А2», а саме приміщення «Х», розташованого по АДРЕСА_6 , що жодним чином не спростований відповідачем, та Зведеного кошторисного розрахунку вартості об`єкта будівництва, розробленого ПП «КВАДР 77», вказувала, що саме з вини відповідача їй спричинено моральної та майнової шкоди.

За її ствердженнями, ОСОБА_2 упродовж декількох місяців чинила їй опір по відновленню входу зі сторони АДРЕСА_8 до підвалу її власності та навмисно заклала цеглою інший вхід зі сторони АДРЕСА_6 , який є власністю іншої сусідки ОСОБА_6 /яка померла, а спадкоємці на той час не встигли вступити в спадок/, попередньо ОСОБА_2 залила підвальне приміщення ОСОБА_6 площею 22,4 кв.м. рідким розчином бетону та засипав його садовим піском.

Таким чином з восени 2015 року позивач вказує, що не має можливості користуватися своєю власністю, так як вхід у підвал із АДРЕСА_6 , яким позивач разом із сусідкою ОСОБА_6 разом користувалися був замурований відповідачем ОСОБА_2 ..

Зауважує, що частина підвалу під квартирою АДРЕСА_3 , що належить відповідачу ОСОБА_2 є комунальною власністю, але це не дає їй жодного законодавчого права своїми руйнівними діями розвалювати цю чи іншу частину підвалу, яка є частиною цілісної конструкції всього підвального приміщення, власником якого є і позивач.

Тож, наявність під квартирою відповідача підвалу, що перебуває у комунальній власності жодним чином не надає їй права заливати бетоном, засипати декількома КАМАЗами піску та закладати цеглою вхід до підвалів, власниками частини якого є ОСОБА_1 та ОСОБА_6 .

Стосовно стверджень відповідача про відсутність дозвільних документів на тимчасове відкриття отвору до підвального приміщення вона у їх спростування надала відповідні документи.

Заяви, клопотанні, інші процесуальні дії у справі.

30 вересня 2019 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду по вказаній справі було відкрито загальне позовне провадження з призначення справи до її підготовчого розгляду.

Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 14.05.2020 року, залучено до участі у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - Управління комунальної власності Білгород-Дністровської міської ради, що знаходиться за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Незалежності, 10 /згідно рішення Білгород-Дністровської міської ради № 1152-VII від 05.03.2020 року перейменованого на Управління комунальної власності Департаменту економіки та розвитку інфраструктури міста Білгород-Дністровської міської ради/.

Представник третьої особи надав письмові пояснення щодо позову УКВ ДЕРІМ № 732 від 02.10.2020 року, відповідно яких зазначив, що на підтвердження факту завдання матеріальної шкоди із вини відповідачки до суду надано висновок будівельно-технічного експертного дослідження підвалу літ. «А2» експерта ОСОБА_4 № 19/2018 від 28.09.2018 року.

Зазначений доказ не спростовано відповідачем у відзиві на позовну заяву.

Стосовно переобладнання 11/100 часток житлового будинку АДРЕСА_9 ) вважає, що дійсно, переобладнання житлового приміщення квартири відповідачки у не житлове приміщення відбулось на законних підставах та прийняте в експлуатацію відповідно до вимог діючого законодавства, але Держкомісією про прийняття в експлуатацію магазину, що належить відповідачці, було обстежено виключно приміщення, що належить відповідачці.

Підвал не могло бути обстежено та його переобладнання не могло бути дозволено, так як наданий дозвіл відповідачці, не стосується майна третіх осіб.

З огляду на викладене наполягає, що саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності своєї вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір.

Поміж з цим, вважає не спростованими позовні вимоги, а тому просить їх задовольнити в повному обсязі.

30 березня 2021 року Ухвалою суду задоволена заява позивача про виклик та опит свідків.

30 березня 2021 року Ухвалою суду підготовче провадження по справі було закрито та вона призначена до судового розгляду по сутті.

Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та наполягали на їх задоволені.

Представник відповідача в судовому засіданні з позовними вимогами не погодився, просив суд в їх задоволені відмовити, посилаючись на їх необґрунтованість та недоведеність.

Представник третьої особи не з`явився, про день та ас судового розгляду справи був повідомлений належним чином, матеріали справи містять письмові пояснення представника.

Зі згоди сторін, суд розглядає справу за відсутність представника третьої особи, відповідно наданих письмових пояснень.

Фактичні обставини, встановлені судом.

Вислухавши представника позивача, позивача, представника відповідача, допитавши в якості свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , вивчивши матеріали справи, ретельно перевіривши надані сторонами докази по справі, судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що дійсно ОСОБА_1 є власником 14/100 житлового будинку за адресою: АДРЕСА_6 на підставі договору дарування серії ВВК № 316634 від 24.07.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу, а також є власником 11/100 вищевказаного житлового будинку на підставі договору купівлі-продажу серії ВКВ № 703769 від 19.12.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Білгород-Дністровського районного нотаріального округу та акту прийому-передачі комунального майна від 19.12.2007 року, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 142638759. /т. 1 л.с.13-15/.

Як вбачається з договору купівлі-продажу серії ВКВ № 703769 від 19.12.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Білгород-Дністровського районного нотаріального округу, 11/100 частин житлового будинку за адресою: АДРЕСА_6 , які були продані Територіальною громадою міста Білгород-Дністровського в особі Білгород-Дністровської міської ради /Продавець/ ОСОБА_1 /Покупець/ складаються з: нежитлового підвалу літ «А2», частини підвального приміщення Х, загальною площею 43,9 кв.м. /т.1 л.с.48-51/

Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 142638759, ОСОБА_2 належать 11/100 житлового будинку за адресою: АДРЕСА_6 згідно договору купівлі-продажу серії ВЕС № 571296 від 19.10.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Ливіцькою О.В. /т.1 л.с.13-15/.

Оцінка аргументів сторін. Нормативне обґрунтування. Висновки суду.

Позивач у своєму позові вказує, що взимку 2006 року та навесні 2007 року відповідач під час ремонтних робіт у своєму приміщенні № 3 облаштовувала магазин та з метою встановлення панорамних вікон, так як дах цього не дозволяв, вирішила занизити рівень підлоги в своєму приміщенні.

Будівельники виконуючи цю задачу розібрали верхню точку арочного «замка» - склепіння цілісної конструкції румунського підвального приміщення довжиною 11 погонних метрів, який частково знаходився під її квартирою.

В якості обґрунтування наведених вище тверджень приєднала до матеріалів справи фото фіксації /л.с.23-40/.

З приводу початку будівництва відповідачкою та наявності дозвільних документів позивач звернулась з відповідними заявами до органів ДАБК /т.1 л.с.17-18/.

У відповідності до листа № Г/144 від 11.04.2007 року з Управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради, з приводу наявності дозвільних документів у власниці будинку ОСОБА_2 , виконавчий комітет повідомив, що дозвіл на проведення будівельних робіт /реконструкції/ власнику 11/100 частин будинку ОСОБА_2 інспекцією ДАБК не видавався.

Більш того зазначено, що їй направлений припис № 66 від 10.04.2007 року на надання дозвільних документів про проведення даних робіт. / т.1 л.с.16/.

Згідно Висновку за результатами візуального технічного обстеження про технічний стан основних несущих конструкцій приміщення № Х, підвалу літ «А2» після відкриття входу в підвал з АДРЕСА_8 , складеного інженером проектувальником ОСОБА_3 , обстежене приміщення № Х підвалу літ «А2», розташоване під наземним будівництвом літ. «А» квартири АДРЕСА_2 та квартири АДРЕСА_7 , які в цілому є єдиною спорудою, конструкції зв`язані між собою конструктивною схемою рівномірно розподіленою навантаження на фундаменти будинку та стіни підвалу, що на сьогоднішній день порушено володільцем квартири АДРЕСА_3 , згідно технічного паспорту. Несущі будівельні конструкції обстежуваного приміщення №Х, підвалу літ «А2» в дійсний час знаходяться в аварійному стані для подальшої їх експлуатації. Експлуатація можлива після виконання робіт по реконструкції та посиленню несущих конструкцій, для чого необхідно виконати:

-Відновити вхід в підвал з АДРЕСА_8 , що забезпечить вентиляцію приміщень та доступ для виконання будівельних робіт;

-виконати роботи з посилення стін, арок, які збереглися та арочних зводів;

-виконати ремонт конструкцій полу квартири АДРЕСА_2 по технічному паспорту;

-заробити тріщини /устрій залізобетонної сорочки/;

-встановити дверні блоки у відновлених та посилених дверних отворах;

-виконати ремонт та ревізію інженерних мереж;

-виконати заходи по забезпеченню вентиляції приміщень та ін.. аварійні заходи.

Також зазначено, що виконання рекомендованих будівельно-монтажних робіт по відновленню несущої здібності конструкцій підвалу забезпечить надійність та міцність несущих конструкцій, виключить аварійну ситуацію експлуатації будівлі.

Для відновлення несущої здібності будівлі необхідно розробити проектну документацію. З метою виключення аварійної ситуації при подальшій експлуатації будівлі необхідно терміново виконати відновлення входу в підвальне приміщення № Х для виконання робіт по відновленню та посиленню несущих конструкцій будівлі.

Виконання робіт по відновленню входів в підвал та конструкцій будівлі не порушать вимоги постанови КМУ від 07.07.2017 року № 406 п.4, п.6, п.13. /т.1 л.с.20-22/.

У відповідності до Висновку експерта ОСОБА_4 № 019/2018 будівельно-технічного експертного дослідження від 28.09.2018 року, причиною обвалень та порушення цілісності основних конструктивних елементів підвалу літ «А2», а саме приміщення № Х, розташованого по АДРЕСА_6 , що призвело до руйнування арочних склепінь та погіршення технічного стану, а також аварійну ситуацію цілісності конструкцій квартири АДРЕСА_2 , власником якої є ОСОБА_1 являється влаштування власником квартири АДРЕСА_3 житлового будинку літ «А» монолітної бетонної конструкції підлоги з армуванням і заниженням його рівня /відмітки/, внаслідок чого був зруйнований замок арки, чим збільшилось навантаження і зміна її розподілу, що призвело до обвалення арочного склепіння підвалу у перших двох відсіках, які розташовані під квартирою АДРЕСА_3 і частково під квартирою АДРЕСА_2 .

Беручи до уваги пошкодження на конструктивних елементах підвалу літ «А2», а саме приміщення №Х, розташованого по АДРЕСА_6 , технічний стан підвалу класифікований як «незадовільний», де загальний фізичний знос прийнятий рівним 50 %, тобто експлуатація елементів будівлі можлива при умові проведення їх ремонту.

В ході дослідження наданої документації експертом встановлено, що вартість відновлення входу в підвал «А2», приміщення №Х з АДРЕСА_8 і посилення конструкцій підвал по АДРЕСА_6 складає згідно Зведеного кошторисного розрахунку вартості об`єкта будівництва 92 896 грн. /т.1 л.с.41-73/

Частиною першої статті 316 ЦК України встановлено, що право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України).

У відповідності до ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.2 ст. 383 ЦК України, власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

При вирішенні спорів про відшкодування шкоди доказуванню підлягають: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача і його вина, причинний зв`язок між протиправною дією і негативними наслідками. Обов`язок доказування розподіляється таким чином: позивач доказує наявність шкоди та її розмір, а відповідач відсутність його вини в заподіянні шкоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ч.2 ст. 22 ЦК України, збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Згідно з роз`ясненнями наведеними у п.9 постанови Пленуму ВС України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 № 6 при визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов`язку надати річ того ж роду та якості, полагодити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий.

У разі коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб полагодити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювана шкоди як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми, потерпілому на його вимогу Відшкодовуються неодержані доходи у зв`язку із заподіянням шкоди майну.

Так, з наданих сторонами по справі доказів можливо достовірно встановити, що між сторонами наявний правовий спір.

Правовий спір це юридичний конфлікт між учасниками правовідносин, у якому кожен з учасників правовідносин захищає свої суб`єктивні права.

Правові спори виникають внаслідок порушення суб`єктивних прав у результаті протиправних дій, а також у разі невизнання або оспорювання суб`єктивних прав.

Попередження та вирішення правових спорів здійснюється шляхом використання передбачених законом можливостей (інструментів) захисту суб`єктивних прав.

Надаючи до суду копії дозвільних документів на переведення частини домоволодіння по АДРЕСА_6 , належного на праві власності ОСОБА_2 до розряду нежитлових та проектування магазину, відповідачем вказується про законність її дій та безпідставність позову.

Між тим, за інформацією, викладеною у листі № 161 від 12.04.2007 року Управління містобудування та архітектури, розглянувши проект переобладнання квартири під магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 » по АДРЕСА_6 , розроблений ТОВ «Істок» на підставі рішення виконкому № 909 від 16.11.2006 року узгоджує гр. ОСОБА_5 проект переобладнання з організацією окремого виходу на АДРЕСА_8 при умові дотримання вимог містобудівного законодавства та будівельних норм і правил. /т.1 л.с.113/

Дотримання цих норм спростовано за текстом рішення, а саме Висновком за результатами візуального технічного обстеження про технічний стан основних несущих конструкцій приміщення № Х, підвалу літ «А2» після відкриття входу в підвал з АДРЕСА_8 , складеного інженером проектувальником Катющевою О.М та Висновком експерта Мазурової І.С. № 019/2018 будівельно-технічного експертного дослідження від 28.09.2018 року.

Крім того, у рішенні виконкому Білгород-Дністровської міської ради за № 581 від 24.05.2007 року «Про дозвіл переобладнання квартири по АДРЕСА_6 у магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 та трикотажні вироби» йдеться про те, що співвласники по домоволодінню дали узгодження на переобладнання квартири у магазин, крім однієї співвласниці.

При цьому, згідно додатків до рішення наявні узгодження лише 4 співвласників, замість 7 фактичних, що вказує про істотні розбіжності щодо узгодження та переобладнання квартири в магазин.

Крім того, судом до уваги приймаються і письмові пояснення третьої особи з цього приводу, а саме що при наданні висновку держкомісії про прийняття в експлуатацію магазину, що належить відповідачці, було обстежено виключно приміщення, що належить відповідачці.

Підвал же не обстежувався, так як наданий дозвіл переобладнання квартири відповідачці не стосується майна третіх осіб.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснила, що вона була у складі комісії, що виходила на місце проведення експертизи, при огляді частини будинку, який належить позивачу було встановлено, що в дощатої підлозі квартири є щілини, підлога під ногами "ходила ходуном", при огляді підвалу було встановлено, що підлога залита бетоном, замість дерев`яних балок та дощатої підлоги, як це було в проекті із самого початку, замок на арочному скріплені порушений, на полу підвалу знаходилися груди землі, глина та каміння з арки, внаслідок чого перший відсік обвалився разом з другим відсіком.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що він є сусідом позивача та відповідача, що декілька років тому, відповідач зверталася до нього за ключами від воріт та навезла до двору багатоквартирного будинку декілька вантажних автомобілів з піском, які потім відрами невідомі люди заносили у підвал, також бачив купу великих камінь, які як він зрозумів вийняли з підвалу.

Усе це вказує на правомірність заявлених позовних вимог ОСОБА_1 в частині завдання позивачу протиправними, винними діями відповідача матеріальної шкоди.

Стосовно пояснень відповідача, викладених у відзиві про те, що позивач ОСОБА_1 не отримувала будь-які дозвільні документи відповідно до вимог містобудівного законодавства, не дотрималась вимог, що викладені у листі виконкому Білгород-Дністровської міської ради № 02/13-21-4727/1939 від 21.09.2018 року, за яким виконавчий комітет вважав за можливе гр. ОСОБА_1 на період виконання першочергових протиаварійних робіт, відкрити отвір у підвальне приміщення, проте за умови, невиконання яких спричинило звернення відповідачкою до органів місцевого самоврядування із відповідними скаргами, не приймаються до уваги, адже у даному судовому провадженні не розглядається питання законності дозволу на відкриття загального входу на нежитлове підвальне приміщення, хоча в матеріалах справи наявні і такі дозвільні документи, зокрема листи Фонду приватизації та правління комунальною власністю № 30 від 07.02.2008 року, Управління містобудування та архітектури № 215 від 14.05.2007 року, проект оформлення входу у підвал житлового будинку по АДРЕСА_6 , затверджений рішенням № 250 від 05.03.2008 року виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради.

Щодо стверджень відповідача, що саме бездіяльність позивача призвела до погіршення стану її підвального приміщення, то суд відноситься критично до таких доводів, оскільки вони не підтверджені жодними належними та допустимими доказами, ґрунтуються виключно на припущеннях відповідача та спростовані матеріалами справи, оскільки доведеність вини у спричиненні обвалень та порушення цілісності основних конструктивних елементів підвалу літ «А2», а саме приміщення № Х, розташованого по АДРЕСА_6 доведена.

Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно вимог ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до вимог ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно вимог ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до вимог ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. З ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З наданих позивачем до матеріалів справи доказів, достовірно підтверджено винність ОСОБА_2 у вчиненні неправомірних дій з проведення реконструкції належної їй квартири /без дозвільних документів/, із влаштуванням монолітної бетонної конструкції підлоги з армуванням і заниженням його рівня /відмітки/, внаслідок чого був зруйнований замок арки, чим збільшилось навантаження і зміна її розподілу, що призвело до обвалення арочного склепіння підвалу у перших двох відсіках, які розташовані під квартирою АДРЕСА_3 і частково під квартирою АДРЕСА_2 /згідно Висновку за результатами візуального технічного обстеження про технічний стан основних несущих конструкцій приміщення № Х, підвалу літ «А2», складеного інженером проектувальником ОСОБА_3 та Висновку експерта Мазурової І.С. № 019/2018 будівельно-технічного експертного дослідження від 28.09.2018 року/ .

За таких обставин, в судовому засіданні знайшов свого підтвердження факт спричинення матеріальної шкоди позивачу, що виявилось у пошкодженні підвалу літ. «А2», а саме приміщення «Х», та аварійності цілісності конструкцій квартири АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_8 .

Отже, на основі повно та всебічно досліджених доказів, відповідно вимог чинного законодавства, із застосуванням їх до виниклих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення на її користь матеріальної шкоди, у розмірі 92896 грн є правомірними, доведеними та такими, що підлягають задоволенню .

Щодо вимог ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди, судом встановлено наступне.

Стаття 1167 ЦК України визначає підстави відповідальності за завдану моральну шкоду, зокрема моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статі.

Як роз`яснено у Постанові Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової ) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

У зв`язку із підтвердженням неправомірних дій відповідача, зокрема у пошкодженні підвалу літ. «А2», а саме приміщення «Х», та аварійності цілісності конструкцій квартири АДРЕСА_1 , а також ненаданні доступу до підвального приміщення, належного позивачу, необхідність у зв`язку із чим залучення спеціалістів, укладання із відповідними особами договору підряду задля можливості відкриття входу до підвального приміщення,суд погоджується з доводами позивача, що їй беззаперечно була нанесена моральна шкода, проте з врахуванням фактичних обставин справи, характеру та обсягу спричинених моральних страждань, принципів справедливості, добросовісності та розумності, суд вважає за можливе частково задовольнити позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди на користь ОСОБА_1 , визначивши їй розмір у сумі 5 000 грн.

Вирішення питання щодо судових витрат

Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

У відповідності до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з частковою обґрунтованістю позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 2598,23 грн, які вираховують наступним чином 110795 /загальна сума заявлених позовних вимог/:97896 /задоволена сума позовних вимог/=1,13. 2936 /сума сплаченого позивачем судового збору/: 1,13 = 2598,23 грн.

Вимоги відповідача, викладені у її письмовому відзиві про стягнення на користь ОСОБА_9 витрат на правничу допомогу, задоволенню не підлягають, з підстав доведеності позову.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 322, 383, 1166, 1167, 1192 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 83, 263-265, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 , майнову шкоду /реальний збиток/ у розмірі 92896 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 , моральну шкоду у розмірі 5000 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 , судовий збір у розмірі 2598,23 грн.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення, (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Білгород-Дністровський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_1 , ІПН: НОМЕР_2 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_10 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІПН: НОМЕР_3 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_11 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Управління комунальної власності Департаменту економіки та розвитку інфраструктури міста Білгород-Дністровської міської ради, адреса: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Незалежності, 10.

Повний текст рішення складений 09 липня 2021 року.

СУДДЯ: