Справа № 189/146/21
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

01.03.2021 року смт. Покровське

Покровський районний суд Дніпропетровської області

в складі головуючого судді Степанової О.С.

при секретареві Комеристій І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Покровське в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Центр надання адміністративних послуг при виконавчому комітеті Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 . Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що він являється власником житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності на вказаний житловий будинок підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 12.01.1996 року, реєстровий №20, а також Витягом Комунального підприємства «Синельниківське міжміське бюро технічної інвентаризації» про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 17.06.2010 року, номер витягу: 26439349, реєстраційний номер: 30712366. За вказаною вище адресою зареєстрована також колишня дружина позивача, ОСОБА_2 , яка фактично з червня 2019 року за даною адресою не проживає. Згідно рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 28.12.2020 року шлюб між позивачем та відповідачкою розірвано. Оскільки відповідачка, ОСОБА_2 , членом сім`ї позивача не являється, спільне господарство сторонами не ведеться, то вона не має права на проживання та користування житловим будинком. У зв`язку з вищенаведеним, позивач просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Розгляд справи здійснювався на підставі ст. ст. 274, 279 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, так як клопотання будь-якої зі сторін про інше відсутні.

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, відповідно до положень ч.11 ст.128 ЦПК України, а також з урахуванням постанови Верховного Суду від 27.03.2019 року (у справі №201/6092/17, провадження №61-48215св18), відзиву на позовну заяву не надала, тому суд вважає за можливе розглянути справу відповідно правил ст. ст. 280,287,288 ЦПК України - заочно. Представник позивача не заперечує проти винесення заочного рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 являється власником житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності на вказаний житловий будинок підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 12.01.1996 року, реєстровий №20, а також Витягом Комунального підприємства «Синельниківське міжміське бюро технічної інвентаризації» про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 17.06.2010 року, номер витягу: 26439349, реєстраційний номер: 30712366 (а.с.4,5).

Згідно копії довідки №727 від 05.02.2021 року, виданої виконавчим комітетом Покровської селищної ради в житловому будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та його колишня дружина, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7).

Згідно копії рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 28.12.2020 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Покровського районного управління юстиції Дніпропетровської області 28.11.2007 року, актовий запис №188 - розірвано (а.с.8-9).

Згідно копії акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї ОСОБА_1 , 28.01.2021 року комісією в складі депутата Покровської селищної ради, ОСОБА_4 , та сусідів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , але з червня 2019 року за вказаною адресою не проживає (а.с.6).

Так, статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

За приписами ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно із частиною першою статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Зі змісту ст. 391 ЦК України вбачається, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Як вбачається з ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч.2 ст.3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Члени сім`ї власника житлового приміщення мають право на проживання з власником та користування житловим приміщенням на підставі сервітуту. Сервітут - це договір на обмежене користування, а обмеження щодо користування житлом встановлюються законом. Законодавство пов`язує такий сервітут з спільним веденням господарства членами однієї сім`ї при умові, що його ведення не можливе без спільного проживання членів сім`ї.

Таким чином, аналіз положень глави 32 ЦК України свідчить, що сервітут - це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна.

Судом достовірно встановлено, що відповідачка вселилася у житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 в якості члена сім`ї власника житлового будинку, як його дружина, і набула право користуванням чужим майном, яке по своїй суті є сервітутом.

На підставі з п.4 ч.1 ст.406 ЦК України, сервітут припиняється у разі припинення обставин, які були підставою для встановлення сервітуту. Отже, при припиненні сімейних відносин та ведення господарства спільно припиняється дія сервітуту.

Вказана правова позиція висловлена у Постанові Верховний Суд у складі колегії суддів

Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 грудня 2020 року, справа №182/7347/18 (провадження № 61-19252св19).

Відповідно до частини другої статті 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

Судом достовірно встановлено, що відповідачка не перебуває в сімейних відносинах з позивачем, спільним побутом з ним не пов`язана, тому її право на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі частини другої статті 406 ЦК України.

Відповідно до ст. 71 Житлового Кодексу України, жиле приміщення зберігається за відсутньою особою протягом шести місяців.

Відповідно до ст. 72 Житлового Кодексу України визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є підставою для зняття її з реєстрації за цим приміщенням відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року № 1382-IV.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про те, що позов ОСОБА_1 є обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 319, 321, 391, 383, 406 ЦК України, ст.ст.71,72 ЖК України, ст. ст. 12,13,76,77,78,81,259, 263,264,265,268 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Центр надання адміністративних послуг при виконавчому комітеті Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити в повному обсязі.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до Розділу VІІІ п.п.15.5 п.15 ч. 1 Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду через Покровський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.С. Степанова