ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5794/21 Справа № 215/7023/20 Суддя у 1-й інстанції - Квятковський Я. А. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2021 року м.Кривий Ріг

Справа № 215/7023/20

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Приватне акціонерне товариство «Північний гірничо-збагачувальний комбінат»,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу відповідача Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат», на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 березня 2021 року, яке ухвалено суддею Квятковським Я.А. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 12 березня 2021 року , -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2020 року позивач ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діж адвокат Толстих О.Ю., звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» (надалі ПРАТ «ПІВНГЗК») про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`ю.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що він, працюючи у відповідача в шкідливих умовах праці, отримав професійні захворювання, у зв`язку із чим, висновком МСЕК від 30.11.2020 року, йому первинно встановлено втрату професійної працездатності у загальному розмірі 40 % (20% - вібраційна хвороба, 15% - ХОЗЛ, 5% - туговухість) з 09 листопада 2020 року, безстроково.

Вважає, що у зв`язку з отриманими професійними захворюваннями йому спричинено моральну шкоду, яка завдана з вини відповідача та підлягає відшкодуванню ним, а тому просив суд стягнути на його користь моральну шкоду з відповідача у розмірі 127 521,00 грн., без утримання податку з доходу фізичних осіб.

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 березня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ПРАТ «ПІВНГЗК» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, завдану в зв`язку з ушкодженням здоров`я, у розмірі 120 000,00 грн., без утримання податку з доходу фізичних осіб.

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з ПРАТ «ПІВНГЗК» на користь держави судові витрати у розмірі 1 272,21 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ПРАТ «ПІВНГЗК» ставить питання про зміну рішення суду першої інстанції, шляхом зменшення розміру суми відшкодування моральної шкоди з урахуванням вимог розумності, виваженості, справедливості, судової практики в аналогічних справах та принципу солідарності відповідальності осіб, спільними діями яких завдано шкоди, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що позивач також працював в шкідливих умовах праці водієм автомобіля, зайнятого в технологічному процесі на вивезенні гірничої маси з кар`єру гірничотранспортного цеху Новокриворізького ГЗК, правонаступником якого є ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», отже стаж роботи позивача за професією, з якою пов`язано виникнення в нього професійного захворювання, складає: на підприємстві відповідача 15 років 2 місяці (2/5) та на іншому підприємстві 22 роки 08 місяців (3/5).

Наполягає на тому, що суд при розрахунку розміру відшкодування моральної шкоди повинен виходити із ступеню вини кожного з підприємств, пропорційно стажу роботи потерпілого.

Зазначає, що на користь позивача, рішенням Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01.02.2021 року стягнуто з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві 110 000,00 грн., отже загальна сума стягнутої на користь позивача моральної шкоди з двох підприємств складає 230 000,00 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідача, до якого додано докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи, ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діж адвокат Толстих О.Ю., зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, як необґрунтовану.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 з 06.05.2005 року по 29.07.2020 року працював водієм великовантажного автомобіля в кар`єрі технологічної колони автомобілів № 52 гірничотранспортного цеху № 1 з правом пільгового пенсійного забезпечення за списком № 1 ВАТ "Північний ГЗК", правонаступником якого є ПРАТ «ПІВНГЗК» (а.с. 26-28).

29.07.2020 року позивач звільнений за власним бажанням, в зв`язку з виходом на пенсію за віком за ст. 38 КЗпП України (а.с. 28).

Згідно медичного висновку лікарсько-експертної комісії високоспеціалізованого профпатологічного лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я Державної установи «Українського НДІ промислової медицини» № 1240 від 13.08.2020 року ОСОБА_1 встановлені професійні захворювання: хронічне обструктивне захворювання легень першої - другої стадії (пиловий бронхіт першої-другої стадії, емфізема легенів першої-другої стадії), група В; Легенева недостатність другого ступеня. Вібраційна хвороба першої-другої стадії від дії загальної вібрації з церебрально - периферичним ангіодистонічним синдромом у поєднанні з полірадикуляторним синдромом (L5, S1, С6, С7), помірним статико-динамічним порушенням хребта, стійким больовим синдромом, двобічним плечолопатковим періатрозом (ПФ другого ступеня), остеоартрозом ліктьових і колінних суглобів (ПФ першого-другого ступеня), деформуючим артрозом дрібних суглобів кистей; Нейросенсорна приглухуватість першого ступеня (з легким зниженням слуху) (а.с. 17-20)

Згідно пункту 17 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 09 вересня 2020 року хронічні професійні захворювання виникли у ОСОБА_1 за таких обставин: працюючи водієм автотранспортних засобів в кар`єрі з 06.05.2005 року по 29.07.2020 року ОСОБА_1 виконував вивезення великовантажним автомобілем гірничої маси з кар`єру та технічне обслуговування автомобіля, керування автомобілем та підйомним механізмом автомобіля, ліквідацію несправностей, які траплялись під час його роботи на лінії.

При цьому внаслідок недосконалості технології відкритого видобутку руди та робочого місця, підпадав під вплив шкідливих факторів: пилу фіброгенної дії з вмістом діоксину кремнію від 10% до 70%, загальної вібрації, шуму, показники, яких перевищували нормативні значення.

Згідно медичного висновку № 1240 від 13.08.2020 року, раніше, працюючи водієм автомобіля гірничотранспортного цеху ВАТ «Криворіжсталь» з 08.07.1982 року по 01.03.2005 року з тих же причин підпадав під вплив підвищених параметрів пилу фібро генної дії, загальної вібрації, шуму ( а.с. 10-15).

Умови виробничого середовища праці позивача водія великовантажного автомобіля в кар`єрі технологічної колони за рівнем шуму відносяться по вмісту пилу в повітрі робочої зони - до 3 класу 2 ступеня «шкідливі», по рівню шуму - до 3 класу 1 ступеня «шкідливі», за рівнем вібрації загальної - до 3 класу 1 ступеня «шкідливі», за показниками мікроклімату - до 3 класу 1 ступеня «шкідливі», за показниками важкості праці - до 3 класу 1 ступеня «шкідливі», за показниками напруженості праці - до 3 класу 1 ступеня «шкідливі». Загальна оцінка умов праці відноситься - до 3 класу 2 ступеня «шкідливі» у відповідності з санітарно - гігієнічною характеристикою умов праці (а.с. 21-25).

Відповідно до п. 18 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 09 вересня 2020 року, причиною виникнення професійних захворюваньпозивача є пил фіброгенної дії з вмістом діоксину кремнію від 10% до 70%, загальної вібрації, шуму, показники, яких перевищували нормативні значення (перевищення еквівалентного рівня віброприскорення на 2 дБ, перевищення еквівалентного рівня шуму на 3дБА )(а.с.13).

Відповідно до пункту 20 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 09 вересня 2020 року, враховуючи роботу ОСОБА_1 впродовж 37 років 10 місяців в умовах впливу шкідливих факторів та неодноразову зміну керівництв ПРАТ «ПІВНГЗК», ВАТ «Криворізький гірничо-металургійний комбінат «Криворіжсталь», осіб, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламентні нормативи, встановити неможливо.

Висновком МСЕК від 30.11.2020 року, ОСОБА_1 первинно встановлено втрату професійної працездатності у загальному розмірі 40 % (20% - вібраційна хвороба, 15% - ХОЗЛ, 5% - туговухість) з 09 листопада 2020 року, безстроково ( а.с. 16).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції керувався вимогами ч.2 ст. 153, ст. 173, ч.1 ст. 237-1 КЗпП України й виходив з обов`язку відповідача відшкодувати на користь позивача моральну шкоду у зв`язку з отриманими ним на виробництві професійними захворюваннями.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для стягнення моральної шкоди, з наступних підстав.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України, забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Згідно ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Як вбачається з Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 09 вересня 2020 року, причиною виникнення професійних захворюваньпозивача є пил фіброгенної дії з вмістом діоксину кремнію від 10% до 70%, загальної вібрації, шуму, показники, яких перевищували нормативні значення.

Отже, роботодавець АТ «ПІВНГЗК», під час роботи позивача, допустив перевищення гранично допустимого рівня концентрації небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища, що є порушенням ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці».

Виходячи з наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що професійні захворювання позивача, які завдають йому фізичного болю та душевних страждань, виникли також з вини АТ «ПІВНГЗК», яким не було виконано вимоги законодавства щодо створення на робочому місці працівника умов праці, відповідно до нормативно-правових актів.

Суд, правильно визнав, що позивачу була заподіяна моральна шкода, так як порушено та порушуються його нормальні життєві зв`язки, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, оскільки постійно виникають складнощі у зв`язку з загальною слабкістю, втомою, болями. Позивач не може повернутися до повноцінного образу життя, відчуває фізичні страждання, фізичну біль, обумовлену важкістю самопочуття та особливостями лікування, психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. Все це постійно і негативно позначається на його душевному та фізичному стані. Його турбує задишка, напади задухи, кашель, біль у грудях, зниження слуху, обмеження рухів, постійний біль в плечових, ліктьових і колінних суглобах, заніміння кінцівок, внаслідок чого позивач переносить моральні страждання.

Зазначений висновок суду першої інстанції є обґрунтованим, відповідає вимогам діючого законодавства, обставинам справи та узгоджується з роз`ясненнями, наданими Пленумом Верховного Суду України в п. 13 Постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 з подальшими змінами та доповненнями.

Виходячи із наведених вище обставин, колегія суддів вважає, що позивачу ОСОБА_1 заподіяно моральну шкоду, і він має право на її відшкодування.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги відповідача, щодо зменшення розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню на користь позивача з відповідача, виходячи із ступеню вини кожного з підприємств, пропорційно стажу роботи потерпілого, в зв`язку з тим, що позивач також працював в шкідливих умовах праці у гірничотранспортного цеху Новокриворізького ГЗК, правонаступником якого є ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» 22 роки 08 місяців, а на підприємстві відповідача - 15 років 2 місяців, оскільки, як зазначено в Акті розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 09 вересня 2020 року, причиною професійних захворювань позивача є також робота у гірничотранспортного цеху Новокриворізького ГЗК, правонаступником якого є ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», впродовж 22 років 08 місяців.

Виходячи з цих обставин та, враховуючи те, що позивач працював в шкідливих умовах праці на підприємстві відповідача 15 років 02 місяці, з 37 років 10 місяців у шкідливих умовах праці, що зазначено у Акті розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 09 вересня 2020 року, колегія суддів, беручи до уваги конкретні обставини по справі, тяжкість наслідків отриманих професійних захворювань, наявність фізичних страждань позивача, що в свою чергу викликають моральні страждання вважає, що розмір моральної шкоди визначений без повного урахування роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.

Тому колегія суддів приймає до уваги доводи апеляційної скарги представника відповідача, щодо незгоди з визначеним судом першої інстанції розміром моральної шкоди, оскільки він не відповідає засадам розумності, виваженості, справедливості та є необґрунтованим.

Так, в судовому засіданні встановлено, що у зв`язку з професійними захворюваннями позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що він втратив професійну працездатність у загальному розмірі 40 %, безстроково.

Після втрати працездатності, у позивача змінилися умови життя, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання. Періодично проходить лікування, незважаючи на постійні курси лікування, покращення стану здоров`я не спостерігається.

Виходячи з цих обставин, колегія суддів, беручи до уваги характер отриманих професійних захворювань, стаж роботи позивача в умовах впливу шкідливих факторів виключно на підприємстві відповідача, впродовж 15 років 02 місяців, з 37 років 10 місяців загального стажу в шкідливих умовах праці, що потягло втрату працездатності безстроково, розмір втрати професійної працездатності, стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, та взагалі можливість такого відновлення, враховуючи встановлення ступеню втрати професійної працездатності безстроково, вважає за необхідне, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, змінити рішення суду в частині визначеного судом розміру моральної шкоди і зменшити її з 120 000 грн. до 50 000 грн.

Відповідно до ч.13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З урахуванням того, що позивач звільнений від сплати судового збору за п.2 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», колегія суддів вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави, судовий збір у розмірі 840,80 грн. за подання позову та компенсувати відповідачу судовий збір у розмірі 1800,00 грн. за рахунок держави.

В іншій частині рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, ст. 374, п. 2 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» задовольнити.

Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 березня 2021 року змінити, зменшивширозмір моральної шкоди, стягнутої з Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 з 120 000,00 гривень до 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень 00 (нуль) копійок.

Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 березня 2021 року змінити, зменшивши розмір стягнутого з Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь держави судового збору з 1275,21 гривен до 840 (вісімсот сорок) гривень 80 (вісімдесят) копійок.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

КомпенсуватиПриватному акціонерному товариству «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» за подання апеляційної скарги судовий збір, у розмірі 1800 (одна тисяча вісімсот) гривень 00 (нуль) копійок за рахунок держави.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 07 липня 2021 року.

Головуючий:

Судді: