Справа № 444/2015/21
Провадження № 2/444/843/2021
УХВАЛА

про забезпечення позову

09 липня 2021 року суддя Жовківського районного суду Львівської області Олещук М. М., оглянувши в м.Жовква заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики, -

ВСТАНОВИВ :

До Жовківського районного суду Львівської області звернувся із позовом ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики в розмірі 5 033 610 грн. 00 коп.

У цій справі 07.07.2021 року представником позивача ОСОБА_2 подано заяву про забезпечення позову, в якій вона просить в порядку забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики вжити заходи забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики до набрання судовим рішенням у даній справі законної сили, а саме:

1)накласти арешт на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у приватній власності ОСОБА_3 :

-житловий будинок, загальною площею 93,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 27);

- будівлю, магазин літ. «Н-1», загальної площі 25,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101).

2)заборонити державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації (в тому числі Міністерству юстиції України та його структурним та територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, акредитованим суб`єктам, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень») вчиняти будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не обмежуючись, державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, відкриття та/або закриття розділів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, записи про скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень, зміни до таких записів щодо наступних об`єктів нерухомого майна:

-житлового будинку, загальною площею 93,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 27);

-будівлі, магазину літ. «Н-1», загальної площі 25,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101).

В заяві зазначає, що станом на день звернення до суду, відповідач взяті на себе зобов`язання за договором позики не виконала. За таких обставин, вважає, що необхідно вжити заходи забезпечення позову, так як вжиття таких заходів сприятиме запобіганню порушення прав позивача на час вирішення спору у суді, а у разі задоволення позову забезпечить можливість виконання рішення суду. Навпаки невжиття забезпечення зазначених заходів забезпечення позову утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України, учасники справи в судове засідання не викликалися, а тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.

Перевіривши доводи заяви, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову, зокрема накладення арешту на майно, заборона вчиняти певні дії, передача речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

В пункті 1 Постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» звернуто увагу судів на те, що за змістом ч. 1 ст. 151 ЦПК України єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Як зазначив Пленум Верховного Суду України в пунктах 4, 5 згаданої вище Постанови, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. При цьому, під час вирішення питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Отже, невжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком заподіяння шкоди позивачу, а вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам. Заходи щодо забезпечення позову мають застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 3 статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 N9, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, чи майнових наслідків заборони відповідачу, іншим особам здійснювати певні дії.

Такий вид забезпечення позову як накладення арешту застосовується судом, як правило, у майнових спорах у тих випадках, коли спірне майно може бути відповідачем продане, розтрачене, кошти витрачені, що в майбутньому перешкоджатиме виконанню рішення або взагалі зробить його виконання неможливим. Отже, необхідними умовами для вжиття забезпечувальних заходів, зокрема арешту майна, є, насамперед, належність цього майна відповідачеві, розумна співмірність вартості арештованого майна ціні позову, обґрунтування необхідності вжиття заходів для захисту прав позивача та можливість такого заходу забезпечити реальне виконання очікуваного позивачем рішення.

Необхідно зазначити, що саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування та підтвердження їх доказами згідно зі статтею 81 ЦПК, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Так, заявником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що дії відповідача спрямовані на відчуження нерухомого майна, тому не доведено, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Як встановлено з поданої позивачем заяви про забезпечення позову, така не містить доказів, існування обставин, які унеможливлять виконання рішення суду, в разі не вжиття, вказаних в заяві видів забезпечення позову. Зокрема, заява не містить обґрунтування ризиків здійснення відповідачем будь-яких дій направлених на відчуження майна.

Крім того, на підтвердження реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна будівлю, магазин літ. «Н-1», загальної площі 25,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 позивачем надано копію рішення Господарського суду Львівської області від 05.12.2016 року у справі №914/4345/15 та копію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до якого даний магазин 05.06.2020р. був зареєстрований за відповідачем, та на підтвердження права власності на житловий будинок, загальною площею 93,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , надано копію договору дарування житлового будинку від 06.06.2016 року, відповідно до якого ОСОБА_4 подарував цей житловий будинок ОСОБА_3 (відповідачці).

Разом із тим, на час подання заяви про забезпечення позову (липень 2021 року) позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що вказані об`єкти нерухомості належить відповідачу.

Відповідно до заявлених позовних вимог позивач просить суд: стягнути з ОСОБА_3 на користь позивача заборгованість за договором позики, що виникла за розпискою від 01.07.2016 року в розмірі 185 400 дол. США, що складається із 180 000 дол. США заборгованості за договором позика та 5400 дол. США 3% річних; розподілити судові витрати.

Однак, невиконання відповідачем договірних зобов`язань з повернення боргу не є самостійною підставою для накладення арешту на її нерухоме майно в порядку вжиття заходів забезпечення позову.

Крім того, в заяві про забезпечення позову не зазначено вартості майна, на яке представник позивача просить накласти арешт, що також унеможливлює встановити співмірність такого заходу забезпечення позову ціні позову.

З урахуванням вищенаведеного, беручи до уваги принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову із позовними вимогами, суд дійшов висновку про необґрунтованість заяви про забезпечення позову, так як вважає доводи, викладені в заяві, недостатніми та не доведеними належними засобами,доводи заяви ґрунтуються виключно на припущеннях, у зв`язку з чим в задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову необхідно відмовити.

Таким чином, беручи до уваги вищенаведене, суд дійшов висновку про відсутність на даний час правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову. Разом з тим, позивач не позбавлений права звернутися до суду із відповідною заявою про забезпечення позову в майбутньому в будь-який час протягом розгляду справи в суді.

Посилання позивача на те, що можливі недобросовісні дії з боку відповідача, можуть утруднити або зробити неможливим в майбутньому виконання рішення суду, є його припущенням, яке не підтверджене будь-якими доказами.

Таким чином, перевіривши та оцінивши подані позивачем докази та врахувавши доводи його заяви про забезпечення позову, суд дійшов висновку про відсутність належних правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.149-153, 259-260, 353 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

У задоволенні заявипредставника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга з врахуванням п. 15.5 розділу ХIII "Перехідні положення" ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, подається до Львівського апеляційного суду через Жовківський районний суд Львівської області.

Повний текст ухвали складено 09.07.2021 року.

Суддя Олещук М. М.