Провадження 2/225/106/2021
Справа № 225/6047/20
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 лютого 2021 року м. Торецьк
Дзержинський міський суд Донецької області в складі:
головуючої - судді Соляник А.В.,
секретаря судового засідання Черникової Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Дзержинського міського суду Донецької області цивільну справу за позовною заявою представника позивача - адвоката Бідашко Ігоря Леонідовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Головного територіального управління юстиції у м. Києві Мажуга Владислав Юрійович, Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клименко Роман Васильович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,
Представник позивача - адвокат Бідашко Ігоря Леонідовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Дзержинського міського суду Донецької області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Головного територіального управління юстиції у м. Києві Мажуга Владислав Юрійович, Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клименко Роман Васильович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, повернення безпідставно стягнутих коштів. Свої вимоги обґрунтував наступним.
Позивачка працює в ТОВ «НВО «ІНКОР І КО», на її ім`я в Першому Українському Міжнародному банку відкрито картковий рахунок НОМЕР_1 для зарахування заробітної плати.
Заробітна плата - єдине джерело доходів позивачки.
У зв`язку з викладеним, представник позивача вважає, що виконавчий напис № 124 від 11.02.2020 р. вчинено з порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, що потягло неправомірне провадження щодо виконання вказаного виконавчого напису про звернення стягнення на заробітну плату позивачки.
Крім цього, наявний спір між ТОВ « Фінансова компанія «Сіті фінанс» та позивачкою щодо існування заборгованості: ОСОБА_1 не укладала з відповідачем жодного договору кредитування, не має перед відповідачем жодних зобов`язань. До моменту подання позовної заяви до суду, відповідач жодних вимог до позивачки не пред`являв. ОСОБА_1 нічого у відповідача не позичала, не укладала ніяких правочинів.
Тобто, заборгованість спірна, що унеможливлює вчинення нотаріального напису.
Сторона позивача вважає, що виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Головного територіального управління юстиції у м. Києві Мажуга Владислава Юрійовича від 11.02.2020 року, реєстровий номер 124, вчинено з грубим порушенням нормативно-правових актів, що регулюють спірні відносини, а відтак має бути визнаним таким, що не підлягає виконанню, повернення безпідставно стягнутих коштів.
Будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи позивачка та її представник в судове засідання не з`явилися, проте надали суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, в якій просили задовольнити позов у повному обсязі, не заперечували проти заочного розгляду справи.
Представник відповідача належним чином та завчасно був повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Третя особа - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Головного територіального управління юстиції у м. Києві Мажуга Владислав Юрійович у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності.
Третя особа - Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клименко Роман Васильович у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, з заявою про відкладення слухання справи до суду не звертався.
Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги представника позивача - адвоката Бідашко Ігоря Леонідовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Головного територіального управління юстиції у м. Києві Мажуга Владислав Юрійович, Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клименко Роман Васильович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.
За загальним правилом ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч.1 ст.16 ЦК України , або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
?прострочена заборгованість за комісією: 0,00 грн.;
?прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 3898,92 грн.;
?строкова заборгованість за сумою кредиту: 0,00 грн.;
?строкова заборгованість за комісією: 0,00 грн.;
?строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом: 0,00 грн.;
?строкова заборгованість за штрафами і пенями: 0,00 грн.
Крім того, за вчинення вищезазначеного виконавчого напису отримано плати із стягувача ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» у розмірі 500,00 грн., які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача.
У позовній заяві представник позивача зазначає про те, що наявний спір між ТОВ «Фінансова компанія «Сіті фінанс» та позивачкою щодо існування заборгованості: ОСОБА_1 не укладала з відповідачем жодного договору кредитування, не має перед відповідачем жодних зобов`язань. До моменту подання позовної заяви до суду, відповідач жодних вимог до позивачки не пред`являв. ОСОБА_1 нічого у відповідача не позичала, не укладала ніяких правочинів.
?прострочена заборгованість за комісією: 0,00 грн.;
?прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 3898,92 грн.;
?строкова заборгованість за сумою кредиту: 0,00 грн.;
?строкова заборгованість за комісією: 0,00 грн.;
?строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом: 0,00 грн.;
?строкова заборгованість за штрафами і пенями: 0,00 грн.
Крім того, за вчинення вищезазначеного виконавчого напису отримано плати із стягувача ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» у розмірі 500,00 грн., які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача.
Тобто, 31.03.2020 року відкрито виконавче провадження № 61676945: у його межах накладено арешт на грошові кошти позивача, визначено розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, стягнуто основну винагороду.
Ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 21 жовтня 2020 року витребувано у Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Головного територіального управління юстиції у м. Києві Мажуга Владислава Юрійовича засвідчену належним чином копію нотаріальної справи, відповідно до якої вчинений виконавчий напис №124 від 11.02.2020 року про стягнення з ОСОБА_1 суми боргу на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс».
20.11.2020 року на виконання ухвали Дзержинського міського суду Донецької області від 21 жовтня 2020 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Головного територіального управління юстиції у м. Києві Мажугою Владиславом Юрійовичем було надано до суду засвідчену копію виконавчого напису від 11.02.2020 року за реєстровим №124 та матеріали справи. Крім того, з вказаними документами приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Головного територіального управління юстиції у м. Києві Мажугою Владиславом Юрійовичем було надано до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності.
У зв`язку з викладеним, суд розглядає справу на підставі наявних матеріалів справи.
Відповідно до копії виконавчого напису, який міститься в матеріалах справи, правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі Договору Відступлення Права Вимоги за кредитними договорами 78 від 22 лютого 2018 року Публічного акціонерного товариства «ПЛАТИНУМ БАНК» є Товариство з обмеженою відповідальністю «Сіті Фінанс».
Згідно з ч. 1 ст. 510 ЦК України, сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.
Пунктом 2 частини 1 статті 512 ЦК України передбачено, що однією з підстав заміни кредитора у зобов`язанні іншою особою є правонаступництво.
Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено Договором або законом.
?прострочена заборгованість за комісією: 0,00 грн.;
?прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 3898,92 грн.;
?строкова заборгованість за сумою кредиту: 0,00 грн.;
?строкова заборгованість за комісією: 0,00 грн.;
?строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом: 0,00 грн.;
?строкова заборгованість за штрафами і пенями: 0,00 грн.
Крім того, за вчинення вищезазначеного виконавчого напису отримано плати із стягувача ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» у розмірі 500,00 грн., які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача.
На підставі вказаного виконавчого напису від 11.02.2020, який зареєстровано в реєстрі за №124, ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» звернулось 31.03.2020 року до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименко Романом Васильовичем із заявою про примусове виконання рішення.
Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Так, «Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року (із відповідними змінами та доповненнями) встановлено низку документів, які є підставою для стягнення у безспірному порядку згідно виконавчих написів нотаріусів, зокрема, визначено можливість проведення стягнення з підстав, що випливають з кредитних відносин.
Пунктом другим Переліку закріплено, що підставою для стягнення за виконавчими написами нотаріусів є кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.
Для одержання виконавчого напису додаються:
а) оригінал кредитного договору;
б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.
Відповідно до ст.18 ЦК нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом учинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, установлених законом.
Порядок учинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства (ч.1 ст.39 цього закону). Таким актом є, зокрема, «Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затверджений наказом Міністерства юстиції від 22.02.2012 №296/5.
Учинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п.19 ст.34 закону «Про нотаріат»).
У ст. 88 закону «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті закону нотаріус учиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше ніж 3 роки, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше ніж рік. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис видається в межах цього строку.
Порядок учинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пп.1, 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).
Згідно з пп. 2.1 п. 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, в якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування й місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата й місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.
Нотаріальна дія або відмова в її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови в її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (ст. 50 закону «Про нотаріат»).
За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти таких висновків.
Учинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус проводить свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції та не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає та не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.
Отже, відповідне право стягувача, по захист якого він звернувся до нотаріуса, повинне існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.
Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 закону «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Таким чином, учинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.
З урахуванням приписів стст.15, 16, 18 ЦК, стст.50, 87, 88 закону «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом учинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне в стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить протилежного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.
Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів.
Для правильного застосування положень ст. 87, 88 закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент учинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час учинення нотаріусом виконавчого напису.
Аналогічного висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права в аналогічних правовідносинах дійшла Велика палата ВС у постанові від 29.03.2019 у цивільній справі №137/1666/16-ц.
При цьому суд зауважує, що в силу вимог підпункту 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця.
Водночас відповідачем не долучено до матеріалів справи доказів на виконання вказаної норми права та не доведено факт надсилання вимоги про усунення порушень.
Вказане не отримання позивачем вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавило позивача можливості бути вчасно проінформованою про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги стягувача. Позивач не мала можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, що об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису.
На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що стягувачем, на користь якого вчинено виконавчий напис, було порушено права позивача, оскільки при вчиненні виконавчого напису не було дотримано вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України у зв`язку з чим права позивача підлягають захисту шляхом визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Беручи до уваги визначені вище обставини, суд приходить до обґрунтованості позовних вимог представника позивача - адвоката Бідашко Ігоря Леонідовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, та вважає за необхідне задовольнити їх у повному обсязі.
Щодо вимог позивача про зобов`язання приватного виконавця повернути йому безпідставно стягнуті кошти, то суд дійшов наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Частина 1 статті 77 ЦПК України визначає, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Згідно ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Відповідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Також судове рішення повинно обов`язкове відповідати критерію виконуваності.
Так, представником позивача надано до суду довідку №37, видану ПрАТ «Авдіївським коксохімічним заводом» від 05.02.2021 року, згідно з якою із заробітної плати ОСОБА_1 на виконання оспорюваного виконавчого напису №124 утримано на користь відповідача - ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» 7685 грн. 29 коп., а також утримано винагороду приватного виконавця у розмірі 768 грн. 53 коп.
Главою 83 ЦК України визначаються загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави.
Предметом регулювання цього інституту є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна, і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.
Відповідно дост.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зi сторін у зобов`язанні підлягає поверненню інший стороні на підставі статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.
Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна,стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.
Враховуючи те, що кошти набуті ТОВ "Фінансова Компанія "Сіті Фінанс", за виконавчим написом нотаріуса, який, як було встановлено, визнано недійсним, набуті без достатньої правової підстави, і чинним законодавством не передбачено іншого способу повернення цих коштів, суд вважає, що порушене право позивачки підлягає судовому захисту шляхом стягнення з ТОВ "Фінансова Компанія "Сіті Фінанс", на користь позивача утриманих з її заробітної плати коштів у сумі 7685,29 грн.
Що стосується вимог позивача про стягнення з приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименко Романа Васильовича основної винагороди приватного виконавця в сумі 768 грн. 53 коп., суд зазначає наступне.
Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клименко Романа Васильовича від 31.03.2020 року відкрито виконавче провадження ВП № 61676945 з примусового виконання виконавчого напису № 124 від 11.02.2020 року виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Головного територіального управління юстиції у м. Києві Мажугою Владиславом Юрійовичем (а.с.16)
Пунктом 3 постанови передбачено стягнення з боржника на користь приватного виконавця виконавчого збору/основної винагороди у розмірі 2262,74 грн.
Як зазначалося вище, відповідно до частин першої та другої статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Аналіз статті 1212 ЦК Україниі цього інституту цивільного законодавства вказує на те, що правова природа інституту безпідставного отримання чи збереження майна (предмет регулювання) це відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.
Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.
Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.
Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.
Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося.
Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.
Зазначена норма закону застосовується лише у тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто з допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для застосування статті 1212 ЦК України до спірних правовідносин, які виникли у зв`язку з безпідставним, на думку позивача, стягненням основної винагороди приватного виконавця, які не можуть вважатися безпідставно набутими коштами у розумінні статті 1212 ЦК України, а є витратами виконавчого провадження.
Частиною другою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.
З наведених норм права вбачається, що Законом України «Про виконавче провадження» встановлено спеціальний порядок судового оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця щодо стягнення виконавчого збору та/або витрат на проведення виконавчих дій, згідно з яким відповідні спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.
Вказана позиція підтверджується постановою Верховного суду від 05.02.2020 року по справі № 201/8493/18.
Оскільки вказана основна винагорода не може вважатися безпідставно набутими коштами у розумінні статті 1212 ЦК України, а є витратами виконавчого провадження, оскарження дій зі стягнення яких підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
Відповідно до ч.1ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір в розмірі 840,80 гривень та 420,40 гривень за заяву про забезпечення доказів, а також 420,40 грн. за заяву про забезпечення позову.
У відповідності доч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 1681,60 гривень.
На підставі викладеного, керуючись ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», ст. 15, 16, 25, 328, 510, 512, Цивільного кодексу України, ст. 4, 12, 13, 76, 78, 81, 89, 128, 141, 229, 235, 259, 263, 264, 265, 268, 280, 353, 355, 356 ЦПК України, суд, -
В задволенні інших позовних вимог - відмовити.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
На рішення суду позивачем може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду через Дзержинський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. На підставі п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення», під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, строк на апеляційне оскарження продовжується на строк дії такого карантину.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.
Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.
Суддя А.В.Соляник