Справа №295/3277/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.07.2021 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого - судді Кузнєцова Д.В.

при секретарі судового засідання Карпішиній С.С.

за участі представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліз Лабс» про поновлення на робот, -

В С Т А Н О В И В:

Адвокат Давиденко В.В. звернувся до суду в інтересах ОСОБА_3 із указаним позовом, в якому зазначив, що позивач працювала на підставі безстрокового трудового договору на посаді директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліз Лабс» (у тексті ТОВ «Еліз Лабс», Товариство). Рішенням учасника Товариства №12/01-21 від 12.01.2021 вирішено припинити повноваження директора ТОВ «Еліз Лабс» ОСОБА_3 із 12.01.2021 року у зв`язку із переведенням на посаду комерційного директора та призначити на посаду директора Товариства ОСОБА_4 із 13.01.2021 року за сумісництвом, із оплатою праці згідно відпрацьованого часу. Даним рішенням також надано повноваження ОСОБА_4 подати документи до органів реєстрації для внесення вище згаданих змін в Єдиний державний реєстр. За словами представника позивача, ОСОБА_3 не була присутня при прийнятті вказаного рішення, її не ознайомлено із наказом про переведення на іншу роботу, а про переведення на посаду комерційного директора вона дізналась з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Трудова книжка ОСОБА_3 зберігається у ТОВ «Еліз Лабс», до якої позивач не має доступу.

ОСОБА_3 вважає своє переведення незаконним, так як останнє здійснено без її згоди. За статутом відповідача директор Товариства є одноосібним виконавчим органом ТОВ «Еліз Лабс», а тому зміна посади з директора (одноосібного виконавчого органу, посадової особи) на посаду комерційного директора (не члена виконавчого органу, не посадової особи) є переведенням. Відтак, за словами ОСОБА_3 , у разі припинення повноважень директора ТОВ «Еліз Лабс» її повинні були звільнити на підставі п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України (припинення повноважень посадових осіб) та виплатити на підставі ст. 44 КЗпП України вихідну допомогу у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток або тимчасово відсторонити від виконання своїх повноважень, проте відповідач протиправно без згоди позивача перевів його на посаду комерційного директора.

Із урахуванням заяви про зміну предмету позову представник ОСОБА_3 просить суд визнати незаконним та скасувати наказ директора ТОВ «Еліз Лабс» №3-2021 від 12.01.2021 року «Про переміщення ОСОБА_3 », а також поновити позивача на посаді директора Товариства із 12.01.2021 року (а.с. 70).

Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Кузнєцова Д.В. від 30.03.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у цивільній справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами загального позовного провадження.

22.04.2021 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача ОСОБА_4 не погодилася із позовними вимогами ОСОБА_3 , вважає їх необґрунтованими та безпідставними, у зв`язку із чим просить відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування своїх заперечень представник вказала, що у рішенні ТОВ «Еліз Лабс» №12/01-21 від 12 січня 2021 року закралась друкарська помилка, оскільки за фактом здійснено переміщення позивача на іншу посаду в межах Товариства без зміни істотних умов праці. За змістом відзиву, Товариство в ході організації роботи вправі визначати для ОСОБА_3 робоче місце в межах її спеціальності, кваліфікації, посади, обумовленої посадовою інструкцією, де на думку роботодавця, від роботи позивача буде максимальний ефект. При цьому, на підприємстві не відбулося зміни в організації виробництва і праці. Вказане переміщення було зумовлено виробничою необхідністю зосередження у організації господарської діяльності Товариства саме на покращенні роботи із контрагентами. Порівняльний аналіз змісту посадових інструкцій директора і комерційного директора дає підстави стверджувати про те, що на відміну від обов`язків директора ТОВ «Еліз Лабс» комерційний директор відповідає лише за організацію та здійснення підприємницької діяльності Товариства. Разом із цим система, розмір оплати праці, режим роботи ОСОБА_3 при цьому не змінилися. Представник Товариства стверджує у відзиві, що сама по собі зміна найменування посади при дорученні працівникові іншої роботи не означає, що відбувається переведення, де необхідна згода працівника, а не переміщення, де такої згоди не потрібно. За словами директора Товариства, питання внутрішньогосподарської діяльності, організаційної структури, штатного розпису, у тому числі й питання переміщення працівника, вирішуються уповноваженими особами ТОВ «Еліз Лабс», а саме його учасником ОСОБА_5 , яка є кінцевим бенефіціарним власником цього Товариства.

27.04.2021 року до суду надійшла відповідь на відзив, у якому представник позивача поставив під сумнів факт переміщення ОСОБА_3 . За словами представника, зміна посади директора на посаду комерційного директора є переведенням та потребувало згоди позивача, надані відповідачем посадові інструкції є неналежними та недопустимими доказами, а також не відповідають нормативним вимогам. Повноваження та обов`язки директора визначаються в першу чергу статутом Товариства, а надана відповідачем посадова інструкція не кореспондується із положеннями статуту. Окремо представник позивача у відповіді на відзив послався на Класифікатор професій ДК 003:2010, затверджений наказом Держспоживстандарту України 28.07.2010 року за №327, та на Довідник кваліфікованих характеристик професій працівників Випуск 1 Професії працівників, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України 19.12.2004 року №336, за змістом яких посада «Директор» та посада «Директор комерційний» є різними посадами. Адвокат звертав увагу суду на незмінність умов трудового договору (спеціальність, кваліфікація, найменування посади) при переміщенні та на безпідставне внесення до трудової книжки позивача запису про переміщення всупереч вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.93 за №58.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Давиденко В.В. підтримав позовні вимоги з підстав, наведених у позові (із урахуванням заяви про зміну предмету позову) та відповіді на відзив. Ще раз наголосив на тому, що фактично відбулось переведення позивача та додав, що директор Товариства ОСОБА_4 не мала права підписувати оспорюваний наказ, який датований 12.01.2021, оскільки остання вступила на посаду директора тільки із 13.01.2021 року. Адвокат звертав увагу на недопустимість письмових пояснень ОСОБА_5 та ОСОБА_6 як доказів та на затвердження посадової інструкції комерційного директора раніше, ні ж дана посада була створена.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти позову з підстав, наведених у відзиві, просив відмовити ОСОБА_3 у задоволенні її вимог. Наголосив на тому, що відбулось переміщення позивача ОСОБА_3 , істотні умови праці якої не змінились, а також залишилось чинним рішення учасника Товариства, яке не оскаржувала позивач. Створення посади комерційного директора обґрунтував короновірусними обмеженнями, економічною ситуацією, зменшенням прибутку Товариства. Крім цього представник вважає заявлені позивачем витрати на правничу допомогу завищеними та такими, що не ґрунтуються на об`єктивних розрахунках.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши й дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності та кожен окремо, дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Із матеріалів справи вбачається, що 13.12.2018 року ОСОБА_3 була прийнята на роботу до ТОВ «Еліз Лабс» на посаду директора на підставі наказу №58 від 12.12.2018 року (а.с. 42).

Рішенням єдиного учасника ТОВ «Еліз Лабс» Іщук О.В. №12/01-21 від 12.01.2021 року припинено повноваження директора Товариства ОСОБА_3 із 12.01.2021 у зв`язку із переведенням на посаду комерційного директора, призначено на посаду директора відповідача ОСОБА_4 із 13.01.2021 року за сумісництвом із оплатою праці згідно відпрацьованого часу та надано останній повноваження подати документи до органів реєстрації для внесення даних змін (а.с. 23). Рішенням учасника ТОВ «Еліз Лабс» ОСОБА_5 №27/05-21 від 27.05.2021 виправлено помилку у попередньому рішенні №12/01-21 від 12.01.2021, виклавши його у наступній редакції «Припинити повноваження директора Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛІЗ ЛАБС» ОСОБА_3 з 12.01.2021р. у зв`язку з її переміщенням на посаду комерційного директора ТОВ «ЕЛІЗ ЛАБС» (а.с. 81).

12.01.2021 року директором ТОВ «Еліз Лабс» Мазяр О.В. винесено наказ №3-2021 «Про переміщення ОСОБА_3 », за змістом якого позивача як директора ТОВ "Еліз Лабс" переміщено на посаду Комерційного директора із збереженням попередньої заробітної плати, без змін істотних умов праці та зміни трудових функцій відповідно до Рішення єдиного учасника ТОВ "Еліз Лабс" № 12/01-21 від 12 січня 2021 року (а.с. 43).

Згідно зі статтею 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Статтею 5-1 КЗпП України передбачено, що держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Відповідно до частини першої статті 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно з частинами першою-третьою статті 32 КЗпП України переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством. Не вважається переведенням на іншу роботу і не потребує згоди працівника переміщення його на тому ж підприємстві, в установі, організації на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ у тій же місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або агрегаті у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором. Власник або уповноважений ним орган не має права переміщати працівника на роботу, протипоказану йому за станом здоров`я.

У зв`язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

Тлумачення частини другої статті 32 КЗпП України дозволяє зробити висновок, що поняття «переміщення» передбачає у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором, зміну: робочого місця (тобто місця безпосереднього виконання роботи); структурного підрозділу у тій самій місцевості; роботи на іншому механізмі або агрегаті. Переміщення може здійснюватися тільки за умови, що не змінюється жодна з істотних умов трудового договору працівника. Таким чином, якщо переведення на іншу роботу пов`язане зі зміною трудових функцій працівника, місця роботи (місцевості), то переміщення в інший структурний підрозділ передбачає збереження обумовленого трудовим договором місця роботи і трудових функцій.

Нормами частини третьої статті 64 Господарського кодексу України встановлено, що підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.

Статтею 39 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» передбачено, що виконавчий орган товариства здійснює управління поточною діяльністю товариства. До компетенції виконавчого органу товариства належить вирішення всіх питань, пов`язаних з управлінням поточною діяльністю товариства, крім питань, що належать до виключної компетенції загальних зборів учасників та наглядової ради товариства (у разі утворення).

Виконавчий орган товариства є одноосібним. Назвою одноосібного виконавчого органу є "директор", якщо статутом не передбачена інша назва. Статутом може бути встановлено, що виконавчий орган товариства є колегіальним, та визначено його кількісний склад. Назвою колегіального виконавчого органу є "дирекція", а його голови - "генеральний директор", якщо статутом не передбачені інші назви.

За змістом пункту 5.2 статуту ТОВ "Еліз Лабс", виконавчим органом Товариства є Директор, до компетенції якого належить вирішення всіх питань, пов`язаних із управлінням поточною діяльністю Товариства, крім питань, що належать до виключної компетенції загальних Зборів учасників Товариства.

Майже аналогічного змісту відомості містяться у пунктах 5.27, 5.28 статуту ТОВ "Еліз Лабс".

Згідно з п. 5.31 статуту ТОВ "Еліз Лабс" Директор Товариства може бути у будь-який час усунений від виконання своїх обов`язків за рішенням Зборів учасників Товариства. Особа, яку було усунуто з посади директора Товариства згідно даного пункту, продовжує виконувати обов`язки виконавчого органу Товариства до моменту обрання Зборами учасників нового директора Товариства.

Положення статуту ТОВ "Еліз Лабс" не містять посилань на таку посадову особу як Комерційний директор Товариства.

Національний класифікатор України «Класифікатор професій» ДК 003:2010, затверджений наказом Держспоживстандарту України від 28 липня 2010 року № 327 (чинний від 01 листопада 2010 року), містить посилання на таку професійну назву роботи як «Директор (начальник, інший керівник) підприємства», код класифікатора професій 1210.1, а також на таку професійну назву роботи як «Директор комерційний», код класифікатора професій 1233. Таким чином посади Директора підприємства та Директора комерційного є різними посадами (професійними назвами роботи) за Національним класифікатором України «Класифікатор професій» ДК 003:2010.

Із установлених у судовому засіданні обставин справи випливає, що позивача фактично було переведено на іншу роботу на тому ж підприємстві, так як при переміщенні діє принцип незмінності всіх істотних умов договору, тобто залишаються незмінними всі суттєві умови трудового договору (спеціальність, кваліфікація, найменування посади).

Висновки суду у цій частині повністю збігаються з висновками, неодноразово зробленими Верховним Судом, у тому числі у постанові від 16.01.2018 по справі №501/2693/15, копію якої до відзиву додав відповідач.

У випадку ОСОБА_3 , достеменно відбулась принаймні зміна однієї з істотних умов праці як посада, що не допускається при переміщенні. Відтак, у разі переведення ОСОБА_3 відповідач був зобов`язаний отримати згоду позивача на це згідно з вимогами статті 32 КЗПП України. У свою чергу представник позивача в засіданні заперечував надання такої згоди його довірителем, а представник відповідача доказів надання згоди позивачем суду не надав.

Суд критично оцінює показання свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , викладені у нотаріально посвідчених заявах від 24.06.2021 року (а.с. 94, 95), і з даного приводу враховує відповідні висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 20.05.2020 по справі №200/17947/16-ц. У вказаному судовому рішенні суд касаційної інстанції зазначив, що цивільно-процесуальним законодавством не передбачено такого порядку надання показань свідків як показання свідків, надані в нотаріальній конторі та посвідчені нотаріусом.

Зокрема, у ст.ст. 90-93 ЦПК встановлено спеціальний порядок допиту свідків, що передбачає їх виклик у судове засідання з наданням права задати їм питання усім учасникам справи.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 69 ЦПК свідок зобов`язаний з`явитися до суду за викликом у визначений час і дати правдиві показання про відомі йому обставини. За відсутності заперечень учасників справи свідок може брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Суд може дозволити свідку брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції незалежно від заперечень учасників справи, якщо свідок не може з`явитися до суду через хворобу, похилий вік, інвалідність або з інших поважних причин. У разі неможливості прибуття до суду та участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції за викликом суду свідок зобов`язаний завчасно повідомити про це суд.

Надання показань свідків шляхом посвідчення нотаріусом не сприяє всебічному забезпеченню права учасників справи ставити питання свідкам стосовно обставин справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 43 ЦПК учасники справи мають право: подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам.

У зв`язку з наведеним суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині вимог визнання незаконним та скасування наказу директора ТОВ «Еліз Лабс» №3-2021 від 12.01.2021 «Про переміщення ОСОБА_3 ».

Інші доводи позовної заяви наведеного вище висновку суду не спростовують та на кінцевий результат розгляду справи судом не впливають.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Окремо суд пристає на зауваження представника позивача щодо того, що ОСОБА_4 не могла винести оспорюваний наказ 12.01.2021 року і підписати його як директор ТОВ «Еліз Лабс», оскільки за Рішенням єдиного учасника Товариства №12/01-21 від 12.01.2021 ОСОБА_4 призначено на посаду директора відповідача тільки із 13.01.2021 року.

Разом з тим суд вважає за необхідне відмовити ОСОБА_3 у задоволенні її позовних вимог в частині поновлення на посаді директора Товариства. В обґрунтування підстав такої відмови суд керується тим, що трудовий договір між сторонами у справі не розірвано та у зв`язку із переведенням трудові правовідносини із ОСОБА_3 відповідач не припинив. За змістом Рішенням єдиного учасника Товариства №12/01-21 від 12.01.2021 були лише припинені повноваження ОСОБА_3 як директора Товариства.

Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови у задоволення позову - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України до судових витрат відносяться витрати, пов`язані з розглядом справи, до яких належать, зокрема, і витрати на професійну правничу допомогу адвоката.

Частинами 2, 3 ст. 137 ЦПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Встановлено, що адвокат Давиденко В.В., який діє на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №001214 від 01.12.2020 року, здійснює представництво інтересів позивача ОСОБА_3 під час розгляду справи №295/3277/21 на підставі Договору про надання правової допомоги від 18.03.2021 та ордеру серії АМ №1009293 на надання правничої (правової) допомоги від 18.03.2021 (а.с. 6, 88).

На підтвердження розміру витрат на правничу допомогу в сумі 8 000,00 грн. представником позивача надано акт приймання-передачі послуг №22/06/21 до договору про надання правової допомоги від 18.03.2021, в якому наведено детальний опис робіт (наданих правових послуг), та квитанцію №0.0..1 від 23.06.2021 про оплату правової допомоги адвоката (а.с. 86а, 89).

Таким чином ОСОБА_3 підтверджено належними доказами понесення нею витрат на правову допомогу у розмірі 8 000,00 грн., у свою чергу представник відповідача обґрунтованих клопотань про зменшення розміру витрат на правничу допомогу в судовому засіданні не заявляв, а лише зазначив, що такі витрати є завищеними та не ґрунтуються на об`єктивних розрахунках.

Зважаючи на часткове задоволення позовних вимог, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 908 грн. судового збору та 4 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 5-1, 21, 32 КЗпП України, статтями 3, 10-13, 76-81, 133, 137, 141, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати наказ директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліз Лабс» №3-2021 від 12.01.2021 «Про переміщення ОСОБА_3 ».

Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліз Лабс» на користь ОСОБА_3 908 грн. судового збору та 4 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Богунський районний суд міста Житомира протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Еліз Лабс», адреса: м. Житомир, майдан Перемоги, 10, .

Суддя