справа № 166/62/21
провадження № 2/166/162/21
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

07 липня 2021 року смт.Ратне

Суддя Ратнівського районного суду Волинської області Фазан О.З.,

за участю секретаря Приймачук О.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

прокурора Давидюка М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з Ковельським міськрайонним судом Волинської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до прокуратури Волинської області , Департаменту державної реєстрації Луцької міської ради, про звільнення майна з-під арешту,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до прокуратури Волинської області , Департаменту державної реєстрації Луцької міської ради про звільнення з-під арешту земельної ділянки із кадастровим номером :01:008:0048 , що розташована у Волинській області, Ратнівському районі,с.Тур. Крім того, позивач просить припинити обтяження нерухомого майна, запис про яке внесений до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за реєстраційним номером 12911229 реєстратором Волинська філія державного підприємства " Інформаційний центр" Міністерства юстиції України, підстава обтяження: постанова про визнання речовим доказом та накладення арешту на майно, б/н слідчий з ОВС прокуратури Волинської області Лизун А.С. , об`єкт обтяження земельна ділянка, площа 0,1217 га, розміщена у Волинській області, Ратнівському районі,с.Тур, кадастровий номер :01:008:0048.

В обгрунтування позову зазначено, що вироком Ратнівського районного суду від 24.12.2012 року у справі № 0313/1612/2012 визнано ОСОБА_3 винним у вчиненні злочинів, передбачених ст.364 ч.2,ст.364 ч.1 , ст. 366 ч.2,ст. 366 ч.1 КК України. В рамках даної кримінальної справи на досудовому слідстві постановою слідчого з ОВС прокуратури Волинської області б/н від 14.08.2012 року визнано речовим доказом на накладено арешт на вищезазначену земельну ділянку, яка належить ОСОБА_4 , а на даний час їй, оскільки вона змінила прізвище після реєстрації шлюбу . Позивачка вказує, що про існування цих постанов як власник дізналася 28.04.2020 року в момент отримання інформації з Державного реєстру речових прав на майно № 207677933 , де був відображений такий арешт. У вироку суду у справі № 0313/1612/2012, який набрав законної сили на підставі ухвали апеляційного суду Волинської області від 26.02.2013 року, питання речових доказів та арештованого майна не вирішено.

Позивачка, покликаючись на норми ст. 5 ЦПК України, ст. 41 Конституції України, ст. 174 КПК України( в редакції на час звернення до суду), ст. 316,,ст.321, ст. 391 ЦК України, рішень Європейського Суду з прав людини, практики Верховного Суду України, просить задовольнити позов.

Ухвалою Ратнівського районного суду від 19.01.2021 року відкрито провадження у справі.

Волинською обласною прокуратурою 08.02.2021 року скерувало до суду відзив на позов, в якому просить у задоволенні позову відмовити. Відповідач у відзиві зазначив, що слідчим в ОВС прокуратури Волинської області Лизуном А.С. 28.09.2012 ОСОБА_3 пред`явлено обвинувачення у вчиненні злочинів ,передбачених ч.1,ч.2 ст.364,ч.1 ч.2 ст. 366 КК України.

Вироком Ратнівського районного суду Волинської області від 24.12.2012 року, який набрав законної сили, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ст. 364 ч. 2, ст. 364 ч. 1 , ст. 366 ч. 2 , ст. 366 ч. 1,ст.70 КК України, призначивши покарання за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань у виді позбавлення волі на строк п`ять років з позбавленням права обіймати виборні посади в органах місцевого самоврядування щодо здійснення організаційно розпорядчих та консультативно дорадчих функцій на строк три роки , звернувши до самостійного виконання штраф в розмірі 4 300 ( чотири тисячі триста ) гривень.На підставі ст.ст.75, 76 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування основного покарання, якщо він протягом трьох років не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки : повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи.

Під час судового розгляду кримінальної справи встановлено, що ОСОБА_3 , діючи умисно, всупереч інтересам служби, зловживаючи своїм службовим становищем в інтересах третьої особи, всупереч нормативно-правовим актам, згідно яких безоплатна приватизація земельних ділянок відбувається виключно на підставі рішення сесії відповідного органу місцевого самоврядування, не виніс питання виділення громадянину спірної земельної ділянки на розгляд сесії Турської сільської ради . В подальшому склав і видав завідомо неправдиві документи, а саме рішення Турської сільської рди від 11.04.2006 № 1/7 " Про дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва житлового будинку та господарських будівель і споруд " та від 22.12.2009 № 24/3 " Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва житлового будинку" , хоча питання про виділення земельної ділянки на засіданні сесії Турської сільської ради не розглядалось та депутати за нього позитивно не голосували.

На підставі вищевказаних підроблених документів 24.03.2010 особа отримала Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯД № 955538 площею 0,1217 га. В подальшому спірна земельна ділянка з кадастровим номером :01:008:0048 , розташована у с.Тур Ратнівського району Волинської області на підставі договору- купівлі від 07.07.2010 серії ВМХ № 691724 відчужена ОСОБА_5 .

Упродовж досудового розслідування та судового розгляду рішення про накладення арешту на майно позивача не оскаржувалось.

Прокуратура керуючись тим, що арешт майна накладено під час дії КПК України 1960 року , п.9 розділу Х1 "Перехідні положення" КПК України 2012 року , беручи до уваги, що справа не перебуває в провадженні органу досудового розслідування , не наділена повноваженнями щодо зняття арешту з майна, накладеного в ході досудового розслідування.

Крім того, прокурор вважає, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, покликаючись на постанови Верховного Суду від 24.08.2018 у справі № 202/5044/17 та від 26.06. 2018 у справі № 758/28/22/16-ц.

Прокурор просить відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 , оскільки кримінальна справа у ході досудового розслідування якої накладено арешт на спірне майно, судом розглянута з постановленням обвинувального вироку, а арешт на спірне майно накладений органом досудового розслідування, в органів прокуратури відсутні будь-які повноваження щодо вирішення питання звільнення майна з-під арешту, вона є неналежним відповідачем у цій справі.

Ухвалою суду від 11.03.2021 року залишено без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 ..

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 20.04.2021 року скасовано ухвалу Ратнівського районного суду Волинської області від 11.03.2021 року та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою суду від 06.05.2021 року подовжено строк розгляду справи.

Ухвалою суду від 19.05.2021 року витребувано у Ратнівському районному суді копію вироку Ратнівського районного суду від 24.12.2012 року у справі № 0313/16/12 стосовно ОСОБА_3 та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 26.02.2013 року, постанову про накладення арешту на майно від 14.08.2012 року - земельну ділянку із кадастровим номером :01:008:0048, що розташована в Ратнівському районі с.Тур. у цій же справі; витребувано із прокуратури Волинської області постанову слідчого з ОВС прокуратури Волинської області б/н від 14.08.2012 року, якою слідчим в ОВС прокуратури Волинської області Лизун А.С. було визнано речовим доказом земельну ділянку із кадастровим номером :01:008:0048, що розташована в Ратнівському районі с.Тур;залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Заболоттівську селищну раду Ковельського ( Ратнівського ) району .

На електронну адресу суду надійшло від прокуратури Волинської області повідомлення № 31-048 вих.21 від 02.06.2021 року про те, що не вдалось відшукати постанову слідчого з ОВС прокуратури Волинської області Лизуна А.С. від 14.08.2012 року, якою визнано речовим доказом земельну ділянку із кадастровим номером :01:008:0048, що розташована в Ратнівському районі с.Тур.

Ухалою суду від 03.06.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позивач ОСОБА_1 , її представник підтримали позовні вимоги, просять їх задовольнити. Представник позивачки додатково пояснив, що позивачка з 07.07.2010 року користується земельною ділянкою, на яку накладено арешт слідчим прокуратури Волинської області.

Представник департаменту державної реєстрації Луцької міської ради в судове засідання не з`явився,просить розглянути справу без участі їх представника.

Прокурор просить відмовити у позові , оскільки на даний час не вирішено питання правомірності набуття земельної ділянки позивачкою .

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Заболоттівська селищна рада звернувся до суду із заявою про розгляд справи без участі їх представника за наявними в матеріалах справи документами.

Позивачка ОСОБА_1 , будучи допитаною як свідок, ствердила, що користується земельною ділянкою , на яку накладено арешт у кримінальній справі, в якій проходила як свідок. Також показала, що у 2020 році дізналася про арешт цієї земельної ділянки, коли хотіла розпорядитися нею.Повідомила, що на земельній ділянці знаходиться тимчасова споруда, якою користується.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника прокуратури, свідка, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про таке.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Вироком Ратнівського районного суду Волинської області від 24.12.2012 року, який набрав законної сили, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ст. 364 ч. 2, ст. 364 ч. 1 , ст. 366 ч. 2 , ст. 366 ч. 1,ст.70 КК України, призначивши покарання за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань у виді позбавлення волі на строк п`ять років з позбавленням права обіймати виборні посади в органах місцевого самоврядування щодо здійснення організаційно розпорядчих та консультативно дорадчих функцій на строк три роки , звернувши до самостійного виконання штраф в розмірі 4 300 ( чотири тисячі триста ) гривень.На підставі ст.ст.75, 76 КК України ОСОБА_3 звільнено від відбування основного покарання, якщо він протягом трьох років не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки : повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи.

У даному кримінальному провадженні на досудовому розслідуванні постановою слідчого з ОВС прокуратури Волинської області Лизуна А.С. б/н від 14.08.2012 року було визнано речовим доказом земельну ділянку із кадастровим номером :01:008:0048, що розташована в Ратнівському районі с.Тур. На підставі цієї постанови накладено арешт на земельну ділянку площею 0,1217 га , що належала ОСОБА_4 відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 495589 , виданого 30.11.2010 року управлінням Держкомзему у Ратнівському районі ( а.с. 7-8).

Відповідно до копії свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції 26.04.2015 року , ОСОБА_4 та ОСОБА_6 зареєстрували шлюб 26 квітня 2015 року, актовий запис № 416 , після державної реєстрації шлюбу обом присвоєно прізвище ОСОБА_7 .

Таким чином, позивачка ОСОБА_1 є власником арештованого майна земельної ділянки із кадастровим номером :01:008:0048, що розташована в Ратнівському районі с.Тур.

Факт накладення арешту на зазначену земельну ділянку підтверджено: Витягом про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 37520365 від 23.08.2012 року , заявник прокуратура Волинської області, реєстраційний номер 12911229,підстава обтяження постанова про визнання речовим доказом та накладення арешту на майно ,б/н 14.08.2012 слідчий в ОВС прокуратури Волинської області Лизун А.С.; постановою про накладення арешту на майно від 14.08.2012 року, зазначеним слідчим у кримінальному провадженні № 46-023-12.

Справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Таку правову позицію висловлено у постанові Великої Палати Верховного суду від 24.04 2019 року у справі № 2-3392/11 , провадження № 14-105цс 19 , в якій вказано, що у разі накладення арешту на майно особи, яка не є учасником кримінального провадження, розпочато в період діїї КПК України 1960 року , спір щодо зняття арешту з майна є приватноправовим і має розглядатися за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених цим Кодексом.

Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно із частиною першою статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 цього Кодексу).

Відповідно до частин першої та другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з вимогами статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

У пункті 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» № 5 від 03 червня 2016 року зазначено, що за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України, до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

При цьому, згідно з пунктом 9 розділу XI "Перехідні положення" КПК України питання про зняття арешту з майна, накладеного під час дізнання або досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, вирішується в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 08 листопада 2019 року по справі №643/3614/17, питання про звільнення майна з-під арешту вирішується в порядку визначеному ЦПК України, якщо такий арешт оспорюють не особи, притягнуті до кримінальної відповідальності (за КПК 1960).

Так, судом встановлено, що арешт накладено на майно позивачки в рамках розгляду кримінальної справи, вирок по якій набрав законної сили, де вона проходила як свідок.

Кримінальні процесуальні правовідносини виникають, змінюються та припиняються на підставі норм кримінального процесуального права. Ухвалення вироку в судовому провадженні було юридичним фактом, який припиняв кримінальні процесуальні відносини. Після цього арешт майна, застосований у кримінальній справі як засіб забезпечення виконання завдань кримінального судочинства, втрачав відповідну концептуальну властивість.

Після припинення кримінальної справи арешт майна стає публічним обтяженням права власності, підстави для подальшого існування якого відпали. При цьому втрачається можливість застосування специфічного порядку скасування такого обтяження, зумовленого кримінальними процесуальними відносинами. Арешт майна у такому разі з заходу забезпечення кримінального провадження перетворюється на неправомірне обмеження права особи користуватися належним їй майном.

Водночас вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції. З урахуванням наведеного вище, вирішення цих вимог за правилами кримінального судочинства законом не передбачено.

Разом із тим, скасування арешту майна, накладеного слідчим у кримінальній справі, у якій ухвалено вирок, не пов`язане з оцінкою правомірності застосування органом досудового слідства такого заходу, а необхідність прийняття відповідного рішення є безспірною й безальтернативною з огляду на припинення кримінальних процесуальних правовідносин.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 766/21865/17.

Враховуючи те, що накладений арешт порушує право власності позивачки, внаслідок чого вона позбавлена можливості у повному обсязі користуватися та розпоряджатися належним їй майном, потреба в арешті майна відпала, тому суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Керуючись статтями ст.ст.10, 12, 141, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Звільнити з-під арешту земельну ділянку із кадастровим номером :01:008:0048 , що розташована у Волинській області, Ратнівському районі,с.Тур.

Припинити обтяження нерухомого майна, запис про яке внесений до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за реєстраційним номером 12911229 реєстратором Волинська філія державного підприємства " Інформаційний центр" Міністерства юстиції України, підстава обтяження: постанова про визнання речовим доказом та накладення арешту на майно, б/н слідчий з ОВС прокуратури Волинської області Лизун А.С. , об`єкт обтяження земельна ділянка, площа 0,1217 га, розміщена у Волинській області, Ратнівському районі,с.Тур, кадастровий номер :01:008:0048.

Учасники справи: позивач: ОСОБА_1 ,місце проживання: АДРЕСА_1 , інші відомості відсутні;

відповідачі:прокуратура Волинської області, місце знаходженя :43000 м.Луцьк, вул.Винниченка,13 Волинської області,:

Департамент державної реєстрації Луцької міської ради,місцезнаходженя :43025 м.Луцьк, вул.Б.Хмельницького,19 Волинської області, ;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Заболоттівська селищна рада Ковельського ( Ратнівського ) району, місцезнаходження: вул. НЕзалежності,6 смт. Заболоття,Волинська область, 44142, код ЄДРОУ 04334672.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи , якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Волинського апеляційного суду через Ратнівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Ратнівського

районного суду Фазан О.З.