Справа № 2-11/11
Провадження № 4-с/761/65/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2021 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді: Осаулова А.А.

за участю секретаря судових засідань: Вольда М.А.

представника скаржника: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_1 , заінтересована особа: начальник Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гоцій Богдан Ігорович, начальник Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Нещадим Іван Сергійович, старший державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Рибчинський Олександр Володимирович, начальник Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Хорішко Олександр Олександрович, боржник: ОСОБА_3 , про визнання бездіяльності неправомірною, -

в с т а н о в и в :

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 (надалі по тексту - представник скаржника) як представник ОСОБА_2 (надалі по тексту - скаржник) звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва із скаргою на бездіяльність старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Рибчинського Олександра Володимировича, начальника Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гоцій Богдана Ігоровича.

Вимоги скарги скаржником та її представником неодноразово уточнювалися та доповнювалися. З урахуванням вимог скарг, викладених в редакціях від 15.11.2017 року (т. 1 а.с. 11-14), 19.04.2019 року (т. 2 а.с. 144-153), 27.08.2019 року (т. 3 а.с. 1), 20.03.2020 року (т. 4 а.с. 236-246), ОСОБА_2 та ОСОБА_1 просили суд:

1) визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Рибчинського О.В. щодо обов`язку виявити й арештувати грошові кошти ОСОБА_3 , в чому числі, що розміщені на рахунках у АТ КБ «Приватбанк», АТ «Укрсоцбанк», ПАТ АБ «Укргазбанк» при виконанні виконавчого листа Шевченківського районного суду м. Києва №2-11/11 від 24.07.2015 року;

2) визнати неправомірною бездіяльність начальників Гоція Б.І. та Хорішка О.О. щодо бездіяльності старшого державного виконавця Рибчинського О.В. у невиявленні грошових коштів ОСОБА_3 , в чому числі, що розміщені на рахунках у АТ КБ «Приватбанк», АТ «Укрсоцбанк», ПАТ АБ «Укргазбанк» і у невиконанні обов`язку накласти арешт на кошти ОСОБА_3 при виконанні виконавчого листа Шевченківського районного суду м. Києва №2-11/11 від 24.07.2015 року;

3) визнати неправомірною виявлену 18, 27 жовтня 2017 року і 10 листопада 2017 року бездіяльність старшого державного виконавця Рибчинського О.В., внаслідок якої боржник ОСОБА_3 , відчуживши автомобіль марки «Volvo XC60», д.н.з. НОМЕР_1 , придбав за власні кошти і оформив на ім`я своєї матері автомобіль марки «Ford Kuga», д.н.з. НОМЕР_2 ;

4) визнати неправомірною виявлену 18, 27 жовтня 2017 року і 10 листопада 2017 року бездіяльність начальників Гоція Б.І. та Хорішка О.О. щодо бездіяльності старшого державного виконавця Рибчинського О.В., внаслідок якої боржник ОСОБА_3 , відчуживши автомобіль марки «Volvo XC60», д.н.з. НОМЕР_1 , придбав за власні кошти і оформив на ім`я своєї матері автомобіль марки «Ford Kuga», д.н.з. НОМЕР_2 ;

5) зобов`язати повноважну особу Нещадима І.С. розглянути та вирішити вимоги письмового звернення представника стягувача ОСОБА_1 від 27.10.2017 року у виконавчому провадженні №48382123 з виконання виконавчого листа Шевченківського районного суду м. Києва №2-11/11 від 24.07.2015 року і надати обґрунтовану відповідь.

Вимоги скарги обґрунтовані тим, що при виконанні виконавчого листа Шевченківського районного суду м. Києва №2-11/11 від 24.07.2015 року було порушено права стягувача у виконавчому провадженні №48382123.

Так, після 29.10.2015 року державний виконавець, всупереч вимогам Закону України «Про виконавче провадження», порядку вчинення виконавчих дій, порушуючи строки вчинення виконавчих дій та загальний шестимісячний строк для виконання рішення, не діяв, так як щомісяця з дня відкриття виконавчого провадження (щодо перевірки рахунків та зареєстрованих речових прав) та кожні три місяці (щодо перевірки джерел отримання доходів) не направляв електронних запитів до реєструючих органів; не направляв відповідні запити, доручення (не через електронні запити) кожні два місяці з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження; не накладав арешт на нерухоме, рухоме конкретно визначене майно боржника та на його кошти, а зобов`язаний був його накласти не пізніше наступного робочого дня після дня надходження від сторони стягувача у грудні 2015р. інформації про наявність у боржника майна - частин двох квартир; з 05.01.17 жодного разу не направляв (не перевіряв майнового стану боржника) запит щодо виявлення рахунків боржника, а зобов`язаний був направляти один раз на кожні два тижні, не виявляв нерухомого та рухомого майна боржника та його майнові права, не отримував інформації про доходи боржника до 14.06.17 р. , а зобов`язаний був направити один раз на три місяці.

Таким чином, з дня відкриття цього виконавчого провадження №48382123, тобто з 07.08.2015 р. і до 18.09.2018 р., посадові особи органу ДВС під керівництвом Гоція Б.І. , Хорішко О.О. , а саме виконавець Гречух О. до 08.09.15р., а виконавець Рибчинський О.В. з 07.10.15р. і до 27.02.2019р. допускали абсолютну бездіяльність, так як не накладався арешт на кошти боржника, на його майно з ідентифікацією, не було виходу до квартири боржника.

Зокрема, державними виконавцями Гречухом О. , Рибчинським О. не накладався арешт на кошти боржника, які є у квартирі боржника, які є в банківських установах, відповідно, не були кошти вилучені, не накладався ними арешт на частину квартири боржника, якому на праві власності належать частини двох квартир у м.Києві, а отже житлом є одна квартира, не накладався арешт до 09.02.16р. на автомобіль марки «Ford Kuga», д.н.з. НОМЕР_2 , не виявлено автомобіль марки «Volvo XC60», д.н.з. НОМЕР_1 , які перебували у користуванні боржника та йому не було направлено жодної вимоги виконавця, не було жодного виклику.

Між тим, державний виконавець Лисенко О. виявила кошти боржника в банківських установах шляхом винесення постанови №57234915 про арешт коштів і направлення постанови у 80 банків України, також 18.09.18р. постановами наклали арешт на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , що не здійснювали Гречух О. , під керівництвом Хорішко О. , Ридчинський О.В. під керівництвом Хорішко О. , а з 16.08.16р. під керівництвом Гоція Б. і наклала арешт на легковий автомобіль марки «Volvo XC60», д.н.з. НОМЕР_1 .

Лише 28.02.2019 року державний виконавець Рибчинський О.В., посилаючись на ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», виніс постанову про накладення арешту на грошові кошти, які належать боржнику ОСОБА_3 .

Раніше, неодноразово письмово і усно представник стягувача вимагала від виконавця Рибчинського О.В. припинити бездіяльність, розпочати провадження виконавчих дій. Зокрема, 27.10.2017р., на прийомі було поставлено ряд питань, але суб`єкт оскарження припинив прийом з посиланням на те, що вже 12-00 год. і закінчився час прийому, тоді як 07.12.2015 року боржнику ОСОБА_3 у неприйомний день Рибчинський О.В. надав матеріали виконавчого провадження №48382123 для ознайомлення.

При цьому, Хорішко О. , а з 16.08.2016 року Гоцій Б. , як начальники, не здійснювали належного контролю за своєчасністю, правильністю і повнотою примусового виконання рішення виконавцем Рибчинським О. , чим порушили права стягувача, що призвело до несвоєчасного звернення стягнення на наявні у банківських установах грошові кошти боржника, використання боржником автомобілів марки «Ford Kuga», д.н.з. НОМЕР_2 , марки «Volvo XC60», д.н.з. НОМЕР_1 .

Таким чином, сторона стягувача у виконавчому провадженні вимушена звернутись до суду з даною скаргою.

Відзивів на скаргу не надходило.

У судовому засіданні представник скаржника вимоги даної скарги підтримала в повному обсязі та просила суд задовольнити. Крім того пояснила, що діями старшого державного виконавця Рибчинського О.В., а також начальників Гоція Б.І. та Хорішка О.О. , порушено її право на своєчасне виконання судового рішення.

25.02.2021 року до суду від представника заявника ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд вказаної справи за її відсутності та підтримання вимог заяви в повному обсязі.

Інші учасники процесу в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Згідно ч. 2 ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Відтак, суд вважає за можливе розглянути скаргу за відсутністю осіб, що не з`явились.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Осаулова А.А. від 22.11.2017 року відмовлено у відкритті провадження за даною скаргою в частині вимог зобов`язання вчинити певні дії за п.п. 3, 4 позову; призначено скаргу в частині визнання неправомірною бездіяльність до розгляду у судовому засіданні.

Ухвалою суду від 09.01.2018 року зупинено провадження у справі до вирішення заяви про відвід представника ОСОБА_1 від 15.11.2017 року. Вказана ухвала суду в частині зупинення провадження залишена без змін постановою Апеляційного суду м. Києва від 26.03.2018 року.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Мальцева Д.О. від 12.01.2018 року у задоволенні заяви про відвід головуючого судді Осаулова А.А. відмовлено.

Ухвалою судді Осаулова А.А. від 15.01.2018 року відновлено провадження у справі та призначено судове засідання.

Ухвалою суду від 03.07.2018 року питання про відвід судді Осаулова А.А. від розгляду справи передано до цивільної канцелярії суду для визначення іншого судді в порядку проведення автоматизованого розподілу вказаної заяви в системі документообігу суду.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Кондратенко О.О. від 04.07.2018 року заяву ОСОБА_1 про відвід судді Осаулова А.А. у справі №2-11/11 залишено без задоволення.

Ухвалою судді Осаулова А.А. від 21.08.2018 року відмовлено у задоволенні заяви про відвід секретаря судових засідань Вольда М.А. від розгляду даної справи.

Ухвалою суду від 23.08.2018 року питання про відвід судді Осаулова А.А. від розгляду справи передано до цивільної канцелярії суду для визначення іншого судді в порядку проведення автоматизованого розподілу вказаної заяви в системі документообігу суду.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Мальцева Д.О. від 23.08.2018 року у задоволенні заяви про відвід головуючого судді Осаулова А.А. відмовлено.

Ухвалою суду від 17.10.2018 року питання про відвід судді Осаулова А.А. від розгляду справи передано до цивільної канцелярії суду для визначення іншого судді в порядку проведення автоматизованого розподілу вказаної заяви в системі документообігу суду.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Савицького О.А. від 19.10.2018 року відмовлено у задоволенні заяви про відвід судді Осаулова А.А. від розгляду даної справи.

Ухвалою суду від 19.12.2018 року питання про відвід судді Осаулова А.А. від розгляду справи передано до відділу організаційного забезпечення розгляду цивільних та адміністративних справ суду для визначення іншого судді в порядку проведення автоматизованого розподілу вказаної заяви в системі документообігу суду.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Фролової І.В. від 20.12.2018 року у задоволенні заяви про відвід головуючого судді Осаулова А.А. відмовлено.

Ухвалою суду від 01.03.2019 року заяву ОСОБА_1 про відвід судді Осаулова А.А. від розгляду цивільної справи залишено без розгляду.

Протокольною ухвалою суду від 01.03.2019 року до матеріалів справи долучено належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження №48382123 за період з 01.02.2016 року по 01.01.2018 року, які надійшли до суду 21.01.2019 року.

Ухвалою суду від 05.03.2019 року питання про відвід судді Осаулова А.А. від розгляду справи передано до відділу організаційного забезпечення розгляду цивільних та адміністративних справ суду для визначення іншого судді в порядку проведення автоматизованого розподілу вказаної заяви в системі документообігу суду.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Савицького О.А. від 12.03.2019 року відмовлено у задоволенні заяви про відвід судді Осаулова А.А. від розгляду даної справи.

Протокольною ухвалою суду від 19.04.2019 року судом залучено до участі в справі за даної скаргою боржника у виконавчому провадженні Свердлова О.О., а також ухвалено допитати в якості свідка ОСОБА_1 .

Протокольною ухвалою суду від 21.06.2019 року прийнято до розгляду заяву про зміну (уточнення, доповнення фактичних підстав вимог скарги від 30.10.2017 року) у редакції від 19.04.2019 року, ухвалено витребувати копії матеріалів виконавчого провадження №48382123 за період з 01.01.2018 року по 20.03.2019 року.

Ухвалою суду від 21.06.2019 року клопотання про витребування з банків доказів залишено без задоволення.

Ухвалою суду від 03.07.2019 року клопотання про забезпечення доказів залишено без задоволення.

Ухвалою судді від 27.08.2019 року відмовлено у задоволенні заяви про відвід секретаря судових засідань Вольда М.А. від розгляду справи; питання про відвід судді Осаулова А.А. від розгляду справи передано до відділу організаційного забезпечення розгляду цивільних та адміністративних справ суду для визначення іншого судді в порядку проведення автоматизованого розподілу вказаної заяви в системі документообігу суду.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Савицького О.А. від 28.08.2019 року відмовлено у задоволенні заяви про відвід судді Осаулова А.А. від розгляду даної справи.

Ухвалою суду від 30.08.2019 року заяву ОСОБА_1 від 27.08.2019 року повернуто. Вказана ухвала скасована постановою Київського апеляційного суду від 18.10.2019 року.

Ухвалою суду від 30.08.2019 року клопотання про забезпечення доказів залишено без задоволення. Вказана ухвала залишена без змін постановою Київського апеляційного суду від 16.01.2020 року.

Протокольною ухвалою суду від 17.02.2020 року до матеріалів справи долучено належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження №48382123 за період з 01.01.2018 року по 20.03.2019 року, які надійшли до суду 09.08.2019 року.

Ухвалою суду від 17.02.2020 року до участі в справі в якості заінтересованої особи залучено начальника Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Нещадима Івана Сергійовича.

Ухвалою судді від 25.02.2020 року відмовлено у задоволенні заяви про відвід секретаря судових засідань Вольда М.А. від розгляду справи; питання про відвід судді Осаулова А.А. від розгляду справи передано до відділу організаційного забезпечення розгляду цивільних та адміністративних справ суду для визначення іншого судді в порядку проведення автоматизованого розподілу вказаної заяви в системі документообігу суду.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Фролової І.В. від 28.02.2020 року у задоволенні заяви про відвід головуючого судді Осаулова А.А. відмовлено.

Ухвалою суду від 07.04.2020 року питання про відвід судді Осаулова А.А. від розгляду справи передано до відділу організаційного забезпечення розгляду цивільних та адміністративних справ суду для визначення іншого судді в порядку проведення автоматизованого розподілу вказаної заяви в системі документообігу суду.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Рибака М.А. від 09.04.2020 року у задоволенні заяви про відвід головуючого судді Осаулова А.А. відмовлено.

Протокольною ухвалою суду від 22.09.2020 року прийнято до розгляду скаргу зі змінами (уточнення, доповнення фактичних підстав вимог скарги від 30.10.2017 року) у редакції від 20.03.2020 року, долучено до матеріалів справи копії судових рішень.

Ухвалою суду від 22.09.2020 року заяву про об`єднання в одне провадження цивільних справи відхилено.

Суд, заслухавши пояснення представника скаржника, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується скарга, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення скарги по суті, вважає, що подана скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження», передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, на виконанні Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві перебувало виконавче провадження №48382123 з виконання виконавчого листа № 2-11/11, виданого 24.07.2015 року Шевченківським районним судом міста Києва.

Так, головним державним виконавцем Гречухом О.Я. 07.08.2015 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №48382123 (т. 4 а.с. 60).

Згідно з наявних у матеріалах справи копій матеріалів виконавчого провадження №48382123 за період з 01.02.2016 року по 20.03.2019 року, 19.01.2017 року державним виконавцем Рибчинським О.В. сформовано інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо боржника ОСОБА_3 (т. 2 а.с. 11-15). У вказаній інформаційній довідці відображені дані про обтяження та заборону відчуження майна, яке належить ОСОБА_3

14.06.2017 державним виконавцем було здійснено запит до Пенсійного фонду України. Згідно відповіді ПФУ від 16.06.2017 року, боржник ОСОБА_3 перебуває на обліку у Лівобережному об`єднаному управлінні ПФУ в м. Києві та отримує пенсію у розмірі 5 168, 93 грн. (т. 2 а.с. 27).

На запити державного виконавця від 14.06.2017 року до Пенсійного фонду України та Державної фіскальної служби України про осіб-боржників, які працюють за трудовими та соціально-правовими договорами, про останнє місце роботи, про джерела отримання доходів боржників - фізичних осіб, про номери рахунків, відкритих юридичними особами та/або фізичними особами - підприємцями, отримані відповіді від 15.06.2017 року та 16.06.2017 року про відсутність такої інформації (т. 2 а.с. 28-30).

28.02.2019 року старшим державним виконавцем Рибчинським О.В. винесено постанову про арешт коштів боржника, що містяться на рахунках, які відкриті у наступних банківських установах: АБ «Укргазбанк», АТ «Ощадбанк», АТ «Райффайзен Банк Аваль», АТ «Укрсиббанк», ПАТ «Альфа-Банк», ПАТ КБ «Приватбанк», ПАТ «ПУМБ», ПАТ «Сбербанк», ПАТ «Укрсоцбанк», ПАТ «Універсал Банк» у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження 8058,55 грн. (т. 4 а.с. 189).

20.03.2019 року старшим державним виконавцем Рибчинським О.В. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з фактичним виконанням рішення суду в повному обсязі (т. 4 а.с. 194).

У відповідності до вимог ч.ч.1, 3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст. 447 ЦПК України,сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Як вказує сторона скаржника, порушення виконавцем строків вчинення виконавчих дій та загального шестимісячного строку для виконання рішення призвели до порушення прав стягувача, що змушує звернутись до суду з даною скаргою.

Так, ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» закріплено права та обов`язки виконавців.

Згідно ч. 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Додатком до Тимчасового порядку автоматичного розподілу виконавчих документів між державними виконавцями і контролю строків виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), який затверджено Наказом Міністерстваюстиції України 28.04.2015 № 614/5, який був чинним станом на час вчинення виконавчих дій, передбачено Перелік виконавчих дій та строки їх вчинення.

Згідно з вказаним Переліком, виконавець має перевіряти майновий стан боржника шляхом направлення електронних запитів до рееєструючих органів щомісяця з дня відкриття виконавчого провадження (щодо перевірки рахунків та зареєстрованих речових прав);

кожні три місяці (щодо перевірки джерел отримання доходів); шляхом направлення відповідних запитів, доручень (не через електронні запити) кожні два місяці з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження; накладати арешт на конкретно визначене майно боржника (не при відкритті виконавчого провадження) не пізніше наступного робочого дня після дня отримання інформації про наявність у боржника майна чи майнових прав (у разі якщо при направленні запиту реєструючому органу арешт не був накладений).

Додатком до Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження

(пункт 1 розділу ІХ), яке затверджено Наказом Міністерства юстиції України 05.08.2016 № 2432/5 в редакції від 05.08.2016 року, чинним станом на час вчинення виконавчих дій, визначено Перелік виконавчих дій та строки їх вчинення. Так, перевірка майнового стану боржника щодо виявлення рахунків боржника здійснюється не рідше ніж один раз на два тижні з моменту відкриття виконавчого провадження; щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника не рідше ніж один раз на три місяці з моменту відкриття виконавчого провадження.

Як вбачається наданих матеріалів виконавчого провадження №48382123 за період з 01.02.2016 року по 20.03.2019 року, державний виконавець не перевіряв майновий стан боржника з періодичністю, встановленою ч.8 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» та вищевказаними додатками до переліку та положення.

Крім того, ухвалою суду від 24.01.2019 року у справі №2-11/11 за скаргою ОСОБА_2 на рішення, дії та бездіяльність Гоція Б.І. , Рибчинського О.В. встановлено, що представником скаржника подавалась державному виконавцю інформація про наявність у боржника нерухомого майна, яка не було перевірена виконавцем. Також державним виконавцем належним чином не вчинялись дії щодо з`ясування наявності майна або його відсутності за місцем проживання боржника у даному виконавчому провадженні (т. 4 а.с. 150-154).

Також постановою Київського апеляційного суду від 23.09.2019 року у справі №2-11/11, визнано неправомірною бездіяльність державного виконавця Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Рибчинського Олександра Володимировича у виконавчому провадженні №48382123, що тривала з 05.10.2016 року по 14.06.2017 року щодо нездійснення перевірки майнового стану боржника, передбаченої ч. 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження».

Між тим, у даній справі сторона скаржника вказувала лише про нездійснення державним виконавцем перевірки майнового стану боржника з періодичністю, встановленою законом, але вимог у прохальній частині скарги про визнання такої бездіяльності протиправною щодо нездійснення державним виконавцем перевірки майнового стану боржника з передбаченою Законом періодичністю за саме конкретні періоди у вказаному судовому рішення не просила, що унеможливлює суд визначити такі порушення у резолютивній частині цієї ухвали суду.

27.10.2017 року до Шевченківського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві (начальнику Гоцію Б.І.) подано скаргу за підписами ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , у якій вказаними особами порушуються питання, що стосуються виконавчого провадження №48382123, на яку просять надати відповідь у письмовій формі Гоція Б.І. та Рибчинського О.В. (т. 2 а.с. 58-59).

За п.3 ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній станом на 27.10.2017 року) закріплено обов`язок виконавця розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

Між тим, докази надання відповіді на вказану заяву у матеріалах справи відсутні.

За таких обставин, слід зобов`язати уповноважену особу - начальника Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Нещадима І.С. надати письмову відповідь на скаргу ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 від 27.10.2017 року у виконавчому провадженні №48382123 з виконання виконавчого листа Шевченківського районного суду м. Києва №2-11/11 від 24.07.2015 року.

Щодо тверджень сторони скаржника з приводу того, що державним виконавцем Рибчинським О.В. не виявлено транспортні засоби, які використовує боржник ОСОБА_3 , суд зазначає наступне.

Як вбачається із листа Регіонального сервісного центру в м. Києві від 10.11.2017, автомобіль марки «Ford Kuga», д.н.з. НОМЕР_2 , 17.12.2013 року та до 09.02.2016 року був зареєстрований на праві власності за ОСОБА_16 (т. 2 а.с. 79, зворот).

Згідно листа Регіонального сервісного центру а м. Києві від 27.10.2017 року, станом на 25.10.2017 року автомобіль марки «Volvo XC60», д.н.з. НОМЕР_1 , зареєстрований на праві власності за ОСОБА_16 (т. 2 а.с. 80).

Таким чином, з наданих листів не вбачається належність транспортних засобів боржнику ОСОБА_3 . Докази придбання їх ОСОБА_16 за кошти ОСОБА_3 у матеріалах справи відсутні.

Між тим, у матеріалах справи наявна постанова головного державного виконавця Лисенко О.О. від 18.09.2018 року у межах іншого виконавчого провадження №57234915 про арешт автомобіля марки «Volvo XC60», д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_3 , у межах суми стягнення 24657,92 грн. (т. 2 а.с. 173). Дані про те, коли вищевказаний автомобіль перейшов у власність боржника ОСОБА_3 і що цей автомобіль дійсно станом на час перебування виконавчого провадження №48382123 у провадження виконавця Рибчинського О.В. належав боржнику у суду відсутні. Тому, вимоги скарги стосуються бездіяльності щодо невиявлення автомобілів є необґрунтованими.

Що стосується вимог визнання бездіяльності виконавцящодо обов`язку виявити й арештувати грошові кошти ОСОБА_3 , що розміщені на рахунках у АТ КБ «Приватбанк», АТ «Укрсоцбанк», ПАТ АБ «Укргазбанк» варто вказати, що державний виконавець Рибчинський О.В. відповідно постановою від 28.02.2019 року арештував коштів боржника, що містяться на рахунках, які відкриті у визначених банківських установах, в тому числі тих, про які зазначала ОСОБА_1 . Проте, у матеріалах справи відсутні докази, коли відповідна інформація про відкриті рахунки стала відома виконавцю, що унеможливлює суд задоволення вимог скарги у цій частині.

З приводу вимог скарги, що стосуються бездіяльності начальників відділу ДВС Гоція Б.І. та Хорішка О.О. суд зазначає наступне.

Так, контроль за своєчасністю, правильністю і повнотою виконання рішень державним виконавцем здійснюють начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, а також керівник вищестоящого органу державної виконавчої служби.

За змістом ч. 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції чинній на момент виникнення правовідносин), начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Отже, у розумінні зазначених норм закону, зобов`язання останнього провести виконавчі дії в порядку встановленому Законом України «Про виконавче провадження» є правом начальника відділу при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень, а не його обов`язком.

Тому, винесення начальниками Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гоцієм Б.І. та Хорішко О.О. певної постанови та проведення відповідної перевірки (контролю) щодо здійснення державним виконавцем Рибчинським О.В. дій у виконавчому провадженні №48382123, було їх правом, а не обов`язком. Таким чином, у даному випадку начальниками Гоцієм Б.І , та Хорішком О.О. не було допущено бездіяльності в розумінні вимог ч. 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини зауважив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відтак, суд не вбачає за необхідне описувати і обгрунтовувати відхилення кожного аргументу сторони заявників у цьому судовому рішенні, зважаючи на наявність підстав для часткового задоволення скарги за вище описаних обставин.

За вимогами ч. 2 та ч. 3 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права і свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014 року №6 визначено, що виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

При розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов`язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 11), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (частина сьома статті 12).

Відповідно до статті 383 ЦПК, частини першої статті 12, частини четвертої статті 82 Закону про виконавче провадження право на оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК, мають лише сторони виконавчого провадження, якщо вважають, що порушено їх права чи свободи. При цьому вони набувають процесуального статусу заявника.

Виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов`язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав.

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність було прийнято або вчинено відповідно до закону, у межах повноважень суб`єкта оскарження і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги. При цьому, визнаючи доводи скарги необґрунтованими і відмовляючи в її задоволенні, суд має зазначити в ухвалі, у зв`язку з чим і на підставі яких саме норм закону він дійшов такого висновку.

Оскільки під час судового розгляду було встановлено лише порушення, що стосується ненадання відповіді на скаргу від 27.10.2017 року, вимоги даної скарги підлягають задоволенню лише у цій частині. Решта вимог сторони стягувача не ґрунтується на приписах закону, а тому, не може бути задоволена.

Згідно п.п.15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. Керуючись ст.ст. 259, 260, 262, 447-451 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_1 , заінтересована особа: начальник Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гоцій Богдан Ігорович, начальник Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Нещадим Іван Сергійович, старший державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Рибчинський Олександр Володимирович, начальник Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Хорішко Олександр Олександрович, боржник: ОСОБА_3 , про визнання бездіяльності неправомірною у виконавчому провадженні за №48382123, - задовольнити частково.

Зобов`язати уповноважену особу - начальника Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Нещадима І.С. надати письмову відповідь на скаргу ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 від 27.10.2017 року (вх. №21690 від 27.10.2017 року) у виконавчому провадженні №48382123 з виконання виконавчого листа Шевченківського районного суду м. Києва №2-11/11 від 24.07.2015 року.

У задоволенні іншої частини вимог скарги, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги до або через Шевченківський районний суд м.Києва протягом 15-днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без повідомлення учасників справи або без участі учасників зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту вказаного судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Андрій Анатолійович Осаулов

повний текст ухвали виготовлено 25.02.2021 року