ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2021 року

м.Суми

Справа №591/7975/20

Номер провадження 22-ц/816/285/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Собини О. І.

з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

учасники справи:

скаржник ОСОБА_1 ,

суб`єкт оскарження державний виконавець Сумського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Шаповалов Євген Олексійович,

заінтересовані особи: Сумський районний відділ державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Страшка Євгена Володимировича

на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 28 грудня 2020 року у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити дії, у складі судді Ніколаєнко О.О., постановлену у м. Суми,

в с т а н о в и в:

11 грудня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою, в якій просив зобов`язати державного виконавця Сумського районного ВДВС ПН-СХ МУМЮ (м. Суми) ОСОБА_3 врахувати кошти в рахунок сплати аліментів, які були перераховані боржником ОСОБА_1 на банківську картку № НОМЕР_1 , яка була перереєстрована на картку за № НОМЕР_2 , відкриту в АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_4 в сумі 52640,00 грн та провести новий розрахунок заборгованості за аліментами.

Свої вимоги мотивував тим, що рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 24 вересня 2008 року, справа № 2-3015, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/2 частини доходу щомісячно до досягнення дитиною повноліття. За усною домовленістю сторін аліменти сплачувалися в добровільному порядку без звернення до органів виконавчої служби. Однак, незважаючи на домовленість, 01 липня 2019 року стягувач ОСОБА_2 звернулась до Зарічного ВДВС м.Суми ГТУЮ у Сумській області із заявою про відкриття виконавчого провадження з вимогою про стягнення аліментів за останні три роки з 2016 року. Постановою державного виконавця від 03 липня 2019 року відкрито виконавче провадження, обчислення аліментів розпочато з 01 липня 2008 року по 01 серпня 2019 року.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 23 липня 2019 року зменшено розмір аліментів, які стягувались з ОСОБА_1 , починаючи стягнення з часу набрання рішенням законної сили 31 серпня 2019 року.

19 червня 2020 року державним виконавцем Бистрик О.М. винесено постанову про передачу виконавчого провадження № 59452477 до Сумського районного відділу ДВС ПН-СХ МРУМЮ (м.Суми) та 24 червня 2020 року виконавче провадження прийнято відділом до свого провадження.

Згідно з наданим ДВС розрахунком заборгованість зі сплати аліментів по виконавчому провадженню № 59452477 станом на 31 серпня 2019 року становить 121118,99 грн, що свідчить про безпідставне не врахування виконавцем при здійсненні розрахунку заборгованості аліментів, перерахованих за період з 2014 року по 09 вересня 2019 року у розмірі 52640 грн, на банківську картку, відкриту 05 червня 2013 року в АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я дитини ОСОБА_4 .

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 28 грудня 2020 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 , суб`єкт оскарження: державний виконавець Сумського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Шаповалов Є.О. про зобов`язання врахувати кошти в рахунок сплати аліментів, які були перераховані боржником ОСОБА_1 на банківську картку № НОМЕР_1 , яка була перереєстрована на картку за № НОМЕР_2 , відкриту в АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_4 в сумі 52640,00 грн та проведення нового розрахунку заборгованості за аліментами відмовлено у зв?язку з необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі представника ОСОБА_1 адвокат Страшок Є.В., посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та прийняти нову постанову про задоволення скарги ОСОБА_1 .

Доводить, що з дня ухвалення рішення про стягнення аліментів, починаючи з липня 2008 року, він регулярно сплачував аліменти шляхом надання коштів колишній дружині ОСОБА_2 , що підтверджується розписками про отримання, а з 05 червня 2013 року по 09 вересня 2019 року продовжував сплачувати аліменти шляхом перерахування коштів на банківську картку № НОМЕР_1 , яка була перереєстрована на картку за № НОМЕР_2 , відкриту в АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_4 , всього на суму 52640,00 грн, які безпідставно не були враховані державним виконавцем при здійсненні розрахунку заборгованості.

Вказує, що стягувач користувалася коштами, які він перераховував на карту «Юніор», претензій щодо суми не мала, поки він не подав позов про зменшення розміру аліментів, після чого і звернулася до ДВС із заявою про стягнення аліментів у примусовому порядку.

Зазначає, що відповідно до ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини, а тому вважає безпідставними посилання на те, що він був зобов`язаний сплачувати аліменти виключно ОСОБА_2 , як стягувачу за виконавчим листом, а перерахування ним коштів на банківську картку сина не свідчить про виконання ним обов`язку по сплаті аліментів.

Не заперечує проти наявності заборгованості по сплаті аліментів на сина, оскільки маючи на утриманні ще двоє неповнолітніх дітей, не завжди мав можливість сплачувати аліменти на сина у визначеному судом розмірі, але кошти на утримання сина перераховував у розмірі, не меншому ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_1 та його представника адвоката Страшка Є.В., які підтримали доводи скарги, заперечення щодо скарги стягувача ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 24 вересня 2008 року, справа № 2-3015, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/2 частини доходу, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 01 серпня 2008 року (а.с. 7-8).

На виконання цього рішення Зарічним районним судом м. Суми 07 жовтня 2008 року видано виконавчий лист № 2-3015 (а.с. 9-10).

У подальшому розмір аліментів, які стягувались з ОСОБА_1 за рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 24 вересня 2008 року було змінено рішенням Зарічного районного суду м. Суми 23 липня 2019 року та вирішено стягувати з нього на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу (заробітку), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з часу набрання рішенням законної сили 31 серпня 2019 року (а.с. 48-50).

01 липня 2019 року стягувач ОСОБА_2 звернулась до Зарічного ВДВС м. Суми ГТУЮ у Сумській області із заявою про відкриття виконавчого провадження, вказавши, що з моменту видачі виконавчого листа ОСОБА_1 аліментів не платив. Просила стягнути аліменти за останні три роки (а.с. 11).

03 липня 2019 року головним державним виконавцем Зарічного ВДВС м. Суми ГТУЮ у Сумській області Бондаренко В.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 59452477 та обчислення аліментів розпочато з 01 липня 2008 року по 01 серпня 2019 року (а.с. 12).

19 червня 2020 року головним державним виконавцем Зарічного ВДВС м. Суми ГТУЮ у Сумській області Бистрик О.М. винесено постанову про передачу виконавчого провадження № 59452477 до Сумського районного відділу ДВС ПН-СХ МРУМЮ (м. Суми) та 24 червня 2020 року виконавче провадження прийнято відділом до свого провадження (а.с. 13, 15).

16 листопада 2020 року представником скаржника направлено адвокатський запит до державного виконавця Шаповалова Є.О. про надання розрахунку заборгованості по виконавчому провадженню № 59452477 з урахуванням наданих копій квитанцій та виписки з банківської картки, відкритої 05 червня 2013 року в АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я дитини ОСОБА_4 , на яку кожного місяця ОСОБА_1 перераховуються кошти в якості сплати аліментів (а.с. 17).

У відповіді на запит від 04 грудня 2020 року № 40454 Сумським РВ ВДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) вказано, що стягувачем у виконавчому документі № 2-3015 є саме ОСОБА_2 , а тому стягнення аліментів повинно проводитись на її користь для утримання дитини ОСОБА_4 . Із виписки по надходженню по картці/рахунку ОСОБА_1 не було виявлено перерахувань на користь ОСОБА_2 в рахунок сплати аліментів (а.с. 18, 84).

Згідно з наданим державним виконавцем розрахунком від 05 листопада 2020 року № 37153, заборгованість ОСОБА_5 зі сплати аліментів станом на 31 серпня 2019 року становить 121118,99 грн (а.с. 19).

Відповідно до виписки з карткового рахунку боржником ОСОБА_1 відкрита банківська картка Юніора № НОМЕР_1 , яка була перереєстрована на картку за № НОМЕР_2 , відкриту в АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_4 (а.с. 24-25). Вказана картка прив`язана до банківського ранку боржника ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з ст. 451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_1 та проведенні нового розрахунку заборгованості по аліментах з урахуванням суми коштів 52640 грн, перерахованих ним на картковий рахунок сина ОСОБА_4 у період 2013-2019 років, суд першої інстанції виходив з того, що стягувачем за виконавчим листом № 2-3015 є ОСОБА_2 , аліменти на дитину стягуються саме на її користь, заміна стягувача у виконавчому провадженні не проводилась, питання про внесення частини аліментів на рахунок дитини не вирішувалося, а тому всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України не доведено, що кошти перераховувалися боржником на картковий рахунок сина як аліментні платежі.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають матеріалам справи та вимогам закону.

Так, згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців.

Відповідно до ч. 1, п.1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з ч. 3 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначення сум заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Статтею 195 СК України визначено, що заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не проводилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору судом.

Як вбачається з матеріалів справи, 05 листопада 2020 року старшим державним виконавцем Сумського РВ ВДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Шаповаловим Є.О. зроблений розрахунок заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому листу № 2-3015 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розмір якої станом на 31 серпня 2019 року становить 121118,99 грн (а.с. 19).

Із наданого розрахунку вбачається і визнається самим боржником в апеляційній скарзі, що з самого початку виникнення зобов`язання по сплаті аліментів на сина ОСОБА_4 з липня 2008 року, ОСОБА_1 мав заборгованість зі сплати аліментів, оскільки сплачував їх нерегулярно та у меншому розмірі, ніж підлягала сплаті. Останній раз боржником було сплачено аліменти у розмірі 500 грн 31 жовтня 2013 року.

Вказуючи про регулярну сплату аліментів на сина у період 2013-2019 років, ОСОБА_1 , всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України, не надав суду належних та допустимих доказів здійснення таких платежів на користь стягувача ОСОБА_2 , а саме вона за рішенням суду є одержувачем аліментів на сина.

Крім того, судом першої інстанції правильно встановлено, що згідно з випискою АТ КБ «ПриватБанк» по надходженням по картці № НОМЕР_2 , цей рахунок відкритий на ім`я самого боржника ОСОБА_1 , що ставить під сумнів отримання коштів дитиною ОСОБА_4 та наявності у нього можливості розпоряджатися ними для задоволення власних потреб.

За наведених обставин, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про відсутність підстав для здійснення перерахунку заборгованості ОСОБА_1 зі сплати аліментів по виконавчому листу № 2-3015 у виконавчому провадженні ВП № 59452477.

Таким чином, посилання та доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, не знайшли свого підтвердження в якості підстав скасування оскаржуваного судового рішення під час апеляційного провадження.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дотримуючись принципу змагальності, на підставі наданих сторонами доказів та постановив ухвалу з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367 - 369, п.1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. ст. 381- 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Страшка Євгена Володимировича залишити без задоволення, а ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 28 грудня 2020 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - О.Ю. Кононенко

Судді: В.І. Криворотенко

О.І. Собина