Справа № 357/4971/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2021 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Ярмола О. Я. ,

при секретарі Кривенко О. С.,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні, в місті Біла Церква, в залі суду №5 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що в період шлюбу, з 10.06.2016 року по 29.04.2021 року, сторонами спільно було придбано квартиру АДРЕСА_1 , яка за згодою позивача зареєстрована на ім`я відповідачки. На даний час, шлюбні відносини припинені та виникла необхідність поділу спільного майна подружжя. Посилаючись на зазначені обставини, позивач уточнивши позовні вимоги, просить суд визнати квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 70,00 м.кв., житловою площею 44,70 м.кв, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; визнати за ОСОБА_1 право власності на 1 / 2 частину цієї квартири, залишивши у власності ОСОБА_2 право власності на 1 / 2 частину квартири АДРЕСА_1 ; залишити судові витрати за позивачем.

Ухвалою суду від 28.05.2021 року було відкрито провадження у даній справі, постановлено провести її розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 08.07.2021 р.

В підготовчому судовому засіданні позивач та представник позивача, адвокат Мокрієнко Т.В. підтримали позов та позивач просив залишити за собою судові витрати по справі.

Відповідачка в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги визнала у повному обсязі.

Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Як роз`яснено у п. 24 Постанови Пленуму Верхового Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Встановленими та визнаними обставинами є:

- сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 10.06.2016 р., який було розірвано 29.04.2021 року, згідно рішення Білоцерківського міськрайонного суду, що стверджується матеріалами справи.

- в період шлюбу сторін, 05.05.2018 року, спільним коштом подружжя було придбано нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , шляхом укладання договору купівлі-продажу від 05.05.2018 року, який посвідчений державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області, квартира зареєстрована на ім`я відповідача ОСОБА_2 , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 05.05.2018 року. (а.с.24-26).

Відповідно до висновків суб`єкта оціночної діяльності В.В.Олефіренка від 14.05.2021, середньоринкова вартість майна у вигляді 1 / 2 частки квартири АДРЕСА_1 , становить 402 255грн.

При вирішенні справи суд виходить з наступного.

За ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 ст.61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Статтею 163 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною 1 ст.69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку, суд має виходити з презумпції рівності часток. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. N 11).

Таким чином, враховуючи, що спірна квартира набута сторонами за час шлюбу, то вона є об`єктом спільної сумісної власності подружжя сторін, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про можливий її поділ між сторонами, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні, виділивши у власність позивачу 1 / 2 частку квартири, а право власності на іншу 1/2 частку квартири, залишити за відповідачем.

Керуючись ст.ст 60,61, 69,70,71 СК УКраїни, ст.ст.2,3,10-12,13,81,82, 247, 263-265 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Визнати квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 70,00 м.кв., житловою площею 44,70 м.кв, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , (ІПН НОМЕР_1 ) право власності на 1/ 2 частину квартири АДРЕСА_1 .

Залишити у власності ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІПН НОМЕР_2 ) право власності на 1/ 2 частину квартири АДРЕСА_1 .

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного тексту судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення суду виготовлено 09.07.2021 року.

СуддяО. Я. Ярмола