Справа № 703/1667/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2021 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Ігнатенко Т.В.

секретар судових засідань Бондаренко А.І.

за участю

позивача ОСОБА_1

представника позивача Сухомудренка Б.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла Черкаської області, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Смілакомунтеплоенерго» про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди

встановив:

29 травня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаною позовною заявою, в якій, з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 16 липня 2020 року, просив: визнати дії Комунального підприємства «Смілакомунтеплоенерго» щодо ненадання йому 100 процентної знижки за сплату послуг з централізованого опалення згідно вимог ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за листопад, грудень 2020 року, а також січень, лютий 2019 року такими, що не відповідають вимогам ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»; зобов`язати Комунальне підприємство «Смілакомунтеплоенерго» провести перерахунок 100% знижки плати послуг з теплопостачання згідно вимог п.5 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за опалювальний період з листопада 2018 року по березень 2019 року (за листопад 2018 року, грудень 2018 року, січень 2019 року, лютий 2019 року) з врахуванням проведений ним виплат; стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у сумі 10000 гривень; судові витрати стягнути з відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він зареєстрований та проживає в квартирі АДРЕСА_1 , разом зі своєю дружиною ОСОБА_2 . Склад його сім`ї становить дві особи. Загальна площа вказаної квартири, яка належить йому на праві власності, становить 54,3 м.кв., житлова площа 31 м.кв.

Згідно довідки обласної МСЕК №1 серії 12ААБ №458740 від 16 травня 2019 року він має інвалідність ІІ групи внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах, де велися бойові дії. Оскільки він є особою з інвалідністю ІІ групи внаслідок війни, то має відповідні пільги, встановлені чинним законодавствам України для ветеранів війни осіб з інвалідністю внаслідок війни. Крім того, станом на час опалювального періоду кінця 2018 року початку 2019 року він мав інвалідність ІІІ групи, а також відповідні пільги.

Про вказаний факт відомо відповідачу, що підтверджується відповідно листами та квитанціями про оплату послуг з централізованого теплопостачання. Згідно заяви приєднання до Договору про надання послуг з централізованого опалення від 23 березня 2018 року, йому надаються послуги з централізованого опалення за вказаною адресою.

Частиною 5 статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачена пільга для осіб з інвалідністю внаслідок війни 100% знижка плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) та скрапленим балонним газом для побутових потреб в межах середніх норм споживання.

Площа житла, на яку надається знижка, при розрахунку плати за опалення становить 21 кв.м. опалювальної площі на кожну особу, яка постійно проживає у житловому приміщенні (будинку) і має право на знижку плати, та додатково 10,5 кв.м. на сім`ю.

Таким чином, він, як інвалід війни, відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», має право на отримання 100% знижки на оплату житлово-комунальних послуг, зокрема, на оплату спожитої електроенергії та централізованого теплопостачання в межах норм, передбачених законодавством. Опалювальна площа вказаної квартири становить 52,7 кв.м. Опалювальна площа, на яку розповсюджується пільга, встановлена положеннями ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в даному випадку дорівнює 52,5 кв.м., в зв`язку з чим, на його думку, згідно діючих тарифів, ним на загальних підставах повинні оплачуватись послуги з централізованого теплопостачання на опалювальну площу 0,2 кв.м. Вважає, що відповідач протиправно здійснив йому нарахування вартості послуг з наданого централізованого опалення в завищених розмірах в опалювальний сезон кінця 2018 року початку 2019 року.

У позовній заяві позивач навів власні розрахунки вартості послуги з централізованого опалення за вказаний період виходячи з наступної формули: нарахована сума за конкретний місяць року, поділено на загальну площу квартири та помножено на площу квартири, на яку не розповсюджується пільга. Таким чином, на його думку, він мав сплатити: у листопаді 2018 року 04 гривні 31 копійку; у грудні 2018 року 09 гривень 60 копійок; у січні 2019 року 13 гривень 30 копійок; у лютому 2019 року - 09 гривень 25 копійок; у березні 2019 року 07 гривень 60 копійок. Однак, відповідачем нараховано до сплати: у листопаді 2018 року 178 гривень 02 копійки; у грудні 2018 року 397 гривень 44 копійки; у січні 2019 року 1230 гривень 76 копійок; у лютому 2019 року - 167 гривень 61 копійка; у березні 2019 року 07 гривень 60 копійок.

Вважає такими, що суперечать принципу верховенства права, гарантованого Конституцією України, дії відповідача, які пов`язані із не нарахуванням йому 100 відсоткової знижки на оплату наданих послуг з теплопостачання в межах, визначених положеннями ст.13 Закону України «Про статус ветеранів, гарантії їх соціального захисту».

Крім того, протиправними діями відповідача йому спричинено моральну шкоду, яка полягала у душевних стражданнях, яких він зазнав через зневагу до його прав як особи з інвалідністю внаслідок війни, в зв`язку з чим був змушений докладати зусилля для їх захисту і поновлення у судовому порядку, що призвело до порушення його звичайних життєвих зв`язків, а також звичайного укладу життя. Моральну шкоду оцінює у 10000 гривень.

З врахуванням викладеного та з метою захисту своїх прав позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою судді від 03 червня 2020 року відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче судове засідання, відповідачу визначено строк для надіслання до суду відзиву на позовну заяву, а позивачу для надання відповіді на відзив.

25 червня 2020 року на адресу суду надійшов відзив представника відповідача КП «Смілакомунтеплоенерго» на позовну заяву, в якому останній зазначив, що позивач є споживачем послуги з централізованого опалення згідно ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та ст.1 Закону України «Про теплопостачання», має особовий рахунок споживача № НОМЕР_1 . Позивач отримує послугу з централізованого опалення на підставі договору про надання послуг з централізованого опалення, який 28 лютого 2018 року опубліковано в газеті «Сміла» №9 (1101) та з умовами якого позивач погодився, подавши 23 березня 2018 року заяву-приєднання.

В будинку, в якому знаходиться квартира позивача, встановлено загальнобудинковий прилад обліку теплової енергії. Розрахунок послуг за централізоване опалення для мешканців вказаного будинку, проводиться за фактично спожиту теплоенергію (Гкал) відповідно показників будинкового лічильника та затверджених тарифів.

Тарифи для населення на послуги централізованого опалення для абонентів житлових будинків з будинковими та квартирними приладами теплової енергії встановлені рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради від 20 жовтня 2017 року №463, від 22 листопада 2018 року №414.

Так, згідно рішення виконавчого комітету Смілянської міської ради від 20 жовтня 2017 року №463 «Про встановлення тарифів на послуги з централізованого опалення та теплову енергію для КП «Смілакомунтеплоенерго» з початку опалювального сезону встановлено тариф на послуги з централізованого опалення для абонентів для житлових будинків з лічильником 1975 гривень 04 копійки з ПДВ за 1 Гкал. Тариф на централізоване опалення для населення у розмірі 2337 гривень 72 копійки за 1 Гкал був затверджений рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради від 22 листопада 2018 року №414 «Про встановлення тарифів на послуги з централізованого опалення та теплову енергію для КП «Смілакомунтеплоенерго».

Нарахування пільг за спірні періоди позивачу відбувалося з врахуванням пільги як інваліду війни 3 групи у розмірі 100 відсотків соціальної норми житла, площа якої складає 52,5 кв.м., а також у відповідності до ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та соціальних нормативі споживання житлово-комунальних послуг для надання пільг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 06 серпня 2014 року №409 «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування». У відзиві наведено відповідний розрахунок нарахування суми, яка підлягає позивачем до сплати за надану житлово-комунальну послугу.

Передбачена законодавчо пільга позивача як інваліда війни 3 групи у розмірі 100 відсотків соціальної норми житла не може компенсувати повністю нарахування за надані послуги теплопостачання, так як розраховується з урахуванням коефіцієнтів та соціальних нормативів.

Так як розрахунок соціальної пільги за період з листопада 2018 року по лютий 2019 року нараховано відповідно до чинного законодавства, вважають, що підстави для задоволення вимог позивача відсутні.

Комунальне підприємство здійснювало нарахування позивачу належних до сплати сум за послуги з централізованого опалення з врахуванням та у чіткій відповідності до вимог чинного законодавства України, в зв`язку з чим твердження позивача про протиправні дії, зневагу до гарантованих законодавством прав та проігноровані вимоги є надуманими та не відповідають дійсним обставинам справи.

З огляду на викладене вважають, що ОСОБА_1 не довів факт вчинення комунальним підприємством протиправних діянь, заподіяння йому діями відповідача моральних страждань або інших негативних явищ, в зв`язку з чим просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

08 липня 2020 року на адресу суду надійшла відповідь представника позивача ОСОБА_1 адвоката Сухомудренка Б.В. на відзив відповідача, в якому викладені обставини, які є фактично аналогічними обставинам, що зазначені у позовній заяві. При цьому зазначено, що, на думку позивача, пільги, які встановлені для нього чинним законодавством, не можуть обмежуватися, в зв`язку з чим заперечення відповідача про відсутність підстав для задоволення позовних вимог є безпідставними.

Ухвалою суду від 23 листопада 2020 року закрито підготовче провадження та призначеного справу до судового розгляду.

Позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Сухомудренко Б.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та наполягали на їх задоволенні, з підстав, що зазначені у позовній заяві та відповіді на відзив. Крім того представник позивача зауважив, що на його думку повноваження представника відповідача, який підписав відзив не підтверджені, а тому вважає, що відзив не підлягає розгляду в суді. Також зауважив, що відповідачем не доведено факту встановлення в будинку позивача загально будинкового теплолічільника, а тому наведене відповідачем обґрунтування нарахування оплати за теплопостачання на думку позивача є безпідставним.

Представник відповідача КП «Смілакомунтеплоенерго» у судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою, в якій просив розгляд справи провести без його участі.

Суд, врахувавши доводи позивача та його представника, позицію відповідача, яка викладена в письмових відповідях позивачу, з наведеним обґрунтуванням розрахунків, та у відзиві на позовну заяві, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно ч.1 ст.4 та ч.1 ст.5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно ч.1 ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч.1, 5 та 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , який виданий Смілянським МРВ УМВС України в Черкаській області 20 березня 1998 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.8-9).

У позовній заяві позивач ОСОБА_1 стверджує, а відповідач КП «Смілакомунтеплоенерго» не заперечує, що він є власником квартири АДРЕСА_3 .

Згідно ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідно до технічного паспорта на приватизовану квартиру АДРЕСА_1 , загальна площа даної квартири становить 54,3 м.кв. (а.с.13-14).

Згідно довідки №87, виданої Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Зоря-2011» 19 серпня 2019 року, ОСОБА_1 зареєстрований в АДРЕСА_2 , разом з дружиною ОСОБА_2 , 1969 року народження, склад сім`ї дві особи (а.с.12).

Як вбачається з довідки до акта огляду медико-санітарною експертною комісією серії 12ААА №534019, виданої Обласною МСЕК №1 м. Черкаси, ОСОБА_1 з 28 вересня 2016 року встановлена ІІІ група інвалідності внаслідок поранення, контузії та захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах, де велися бойові дії (а.с.10).

07 листопада 2016 року Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Смілянської міської ради ОСОБА_1 видано посвідчення серії НОМЕР_3 , відповідно до якого, пред`явник цього посвідчення є інвалідом 3 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни. Посвідчення безтермінове та дійсне на всій території України (а.с.10).

23 березня 2018 року ОСОБА_1 підписав заяву приєднання до Договору про надання послуг з централізованого опалення

Згідно ч.1 ст.46 Конституцій України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

28 лютого 2018 року в газеті «Сміла» №9 (1101) опубліковано Договір про надання послуг з централізованого опалення, відповідно до якого, КП «Смілакомунтеплоенерго» надає у м. Сміла Черкаської області послугу з централізованого опалення (а.с.36).

Позивач ОСОБА_1 , підписавши заяву-приєднання до Договору про надання послуг з централізованого опалення, підтвердив факт ознайомлення та погодження з умовами даного договору, а також, що вказана послуга надається КП «Смілакомунтеплоенерго» (а.с.15).

Твердження представника позивача, про відсутність повноважень представника відповідача для підпису ним відзиву, заявлене вже після вирішення судом питання про прийняття такого відзиву до розгляду. Крім того, таке твердження заявлене представником позивача без наведення будь-яких доказів, що посадова особа відповідача, а саме виконувач обов`язків директора, не була наділена відповідними повноваженнями. В свою чергу судом враховано, що відповідно до вимог ч.3 ст. 58 ЦПК України, юридична особа бере участь у справі через свого керівника, тобто виконуючий обов`язки директора, яким було підписано відзив, за своїм статусом уповноважений звернутись до суду від імені та в інтересах юридичної особи. Враховуючи наведене, відповідне твердження представника позивача не приймається до уваги судом.

Як вбачається з відзиву відповідача КП «Смілакомунтеплоенерго» на позовну заяву, та відповіді на відзив позивача, відповідач стверджує, а позивач та його представник не заперечують, що у будинку, в якому знаходиться квартира позивача ОСОБА_1 , встановлено загальнобудинковий прилад обліку теплової енергії, та розрахунок послуг за централізоване опалення для мешканців даного будинку, проводиться за фактично спожиту еплоенергію (Гкал) відповідно показників будинкового лічильника та затверджених тарифів.

Обставина здійснення розрахунку за централізоване опалення для мешканців будинку, в якому проживає позивач, на підставі даних загальнобудинкового приладу обліку теплової енергії, підтверджується і змістом платіжних повідомлень, в яких чітко зазначено кількість спожитої теплової енергії у відповідні періоди (а.с.18-19).

В свою чергу, суд не приймає до уваги твердження представника позивача, висловлене в судових дебатах, про недоведеність відповідачем будь-якими доказами факту встановлення відповідного приладу в будинку позивача. Такі твердження виходять за межі предмету спору, оскільки як в позовних вимогах, так і у відзиві відповідача, дана обставина жодною із сторін не оспарювалась, крім того, позовні вимоги не ґрунтуються на відсутності загальнобудинкового приладу обліку теплової енергії в будинку позивача. Та самим позивачем не надано буд яких доказів відсутності такого приладу.

Таким чином судом встановлено, що дана обставина визнавалась сторонами та не заперечувалась як на момент звернення із позовом, так і після отимання позивачем відзиву на позовну заяву, отже не підлягає доведенню під час судового розгляду.

За таких обставин, на переконання суду облік теплової енергії, та розрахунок послуг за централізоване опалення для мешканців будинку в якому проживає позивач, повинен проводитись з урахуванням фактично спожитої еплоенергії (Гкал) відповідно показників будинкового лічильника та затверджених тарифів.

Відповідно до пп.2 п.а ст.28 Закону України «Про місцеве самоврядування», до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить встановлення в порядку і межах, визначених законодавством, тарифів на побутові, комунальні (крім тарифів на теплову енергію, централізоване водопостачання та централізоване водовідведення, послуги з постачання гарячої води, які встановлюються Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг), транспортні та інші послуги.

Рішення виконавчого комітету Смілянської міської ради від 20 жовтня 2017 року за №463 «Про встановлення тарифів на послуги з централізованого опалення та теплову енергію для КП «Смілакомунтеплоенерго» вирішено встановити Комунальному підприємству «Смілакомунтеплоенерго» тарифи в розмірі, зокрема, для населення на послуги з централізованого опалення для абонентів житлових будинків з будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії 1975 гривень 04 копійки з ПДВ за 1 Гкал (а.с.34).

Рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради від 22 листопада 2018 року №414 «Про встановлення тарифів на послуги з централізованого опалення та теплову енергію для КП «Смілакомунтеплоенерго» вирішено встановити Комунальному підприємству «Смілакомунтеплоенерго» тарифи в розмірі, зокрема, для населення на послуги з централізованого опалення для абонентів житлових будинків з будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії 2337 гривень 72 копійки з ПДВ за 1 Гкал (а.с.35).

Закон України «Про житлово-комунальні послуги» визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їх виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки.

Згідно п.4 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавцями послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності визначено суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальну організацію).

Відповідно до змісту ст.68, 162 ЖК України, ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.19 Закону України «Про теплопостачання», споживачі зобов`язані своєчасно сплачувати за спожиті послуги.

Згідно ч.6 ст.19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», гранична норма витрат на оплату комунальних послуг для громадян, які відповідно до законодавства мають пільги або користуються субсидією на оплату житлово-комунальних послуг, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно ст.21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», одиниця виміру обсягу спожитої споживачем теплової енергії визначається правилами надання відповідної комунальної послуги, що затверджуються уповноваженим законом органом.

Ціною послуги з постачання теплової енергії є тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії.

Послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.

Згідно Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 (надалі Правила), централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання.

Відповідно до п.12 Правил (в редакції чинній на момент нарахування спірної плати за послуги теплопостачання), у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) за умови здійснення власником, балансоутримувачем будинку та/або виконавцем заходів з утеплення місць загального користування будинку.

У разі нездійснення таких заходів споживач не сплачує за опалення місць загального користування будинку.

У разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії у багатоквартирному будинку, де окремі або всі квартири обладнані квартирними засобами обліку теплової енергії, споживачі, які не мають таких засобів обліку та які не передали виконавцю показання квартирних засобів обліку теплової енергії, оплачують таку послугу за показаннями будинкового засобу обліку теплової енергії пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири, не враховуючи витрати теплової енергії виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат тепла за показаннями усіх квартирних засобів обліку.

Плата за послуги нараховується згідно з показаннями будинкового засобу обліку теплової енергії, а у разі його відсутності (несправності) за нормативами (нормами) споживання у таких випадках: у разі відсутності засобів обліку теплової енергії, встановлених у квартирі (будинку садибного типу); у разі несправності квартирних засобів обліку, що не підлягає усуненню, з моменту її виявлення; у разі відсутності у виконавця показань квартирних засобів обліку теплової енергії за розрахунковий період з подальшим перерахунком відповідно до пункту 18 цих Правил.

Відповідно до п.5 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», інвалідам війни надається 100 - процентна знижка плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) та скрапленим балонним газом для побутових потреб в межах середніх норм споживання. Площа житла, на яку надається знижка, при розрахунках плати за опалення становить 21 кв.м опалювальної площі на кожну особу, яка постійно проживає у житловому приміщенні (будинку) і має право на знижку плати, та додатково 10,5 кв. м на сім`ю.

Таким чином, позивач ОСОБА_1 , як інвалід війни, відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», має право на отримання 100% знижки на оплату житлово-комунальних послуг, зокрема, на оплату централізованого теплопостачання в межах середніх норм споживання на 52,5 кв.м. площі квартири АДРЕСА_3 .

У рішенні Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року №20-рп/2011 зазначено, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень. Передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства.

Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною 1 статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави. Водночас зміст основного права не може бути порушений, що є загальновизнаним правилом.

Принцип збалансованості інтересів людини з інтересами суспільства сформульовано й у практиці Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Так, у рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Сорінг проти Сполученого Королівства» ЄСПЛ зазначив, що Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) спрямована на пошук справедливого співвідношення між потребами, повязаними з інтересами суспільства в цілому, і вимогами захисту основних прав людини.

У рішенні від 09 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» ЄСПЛ констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового.

Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат (рішення Суду від 12 жовтня 2004 року у справі «Кйартан Асмудсон проти Ісландії»).

ЄСПЛ у рішенні «Великода проти України» від 03 червня 2014 року зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися й передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Рішенням Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року №3-рп/2012 встановлено, що державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії можуть бути визначені як законами України, так і іншими нормативно-правовими актами, зокрема, актами Кабінету Міністрів України.

Згідно ст.1 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», державні соціальні стандарти - встановлені законами, іншими нормативно-правовими актами соціальні норми і нормативи або їх комплекс, на базі яких визначаються рівні основних державних соціальних гарантій; соціальні норми і нормативи - показники необхідного споживання продуктів харчування, непродовольчих товарів і послуг та забезпечення освітніми, медичними, житлово-комунальними, соціально-культурними послугами.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», державні соціальні нормативи у сфері житлово-комунального обслуговування встановлюються з метою визначення державних соціальних гарантій щодо надання житлово-комунальних послуг та розмірів витрат на найм житла, управління житлом і оплату комунальних послуг, які забезпечують реалізацію конституційного права громадянина на житло. До державних соціальних нормативів належать, зокрема:

- гранична норма витрат на управління житлом, оплату комунальних послуг, передбачених Законом України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від отримуваного доходу;

- соціальна норма житла та соціальні нормативи користування комунальними послугами, з оплати яких держава надає пільги та встановлює субсидії громадянам.

Згідно ст.5 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», що державні соціальні стандарти і нормативи формуються, встановлюються та затверджуються у порядку, визначеному Кабінетом міністрів України за участю та погодженням з іншими сторонами соціального партнерства, якщо інше не передбачено Конституцією України та законами України.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 06 червня 2014 року №409 «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) установлено соціальну норму житла, в межах якої держава надає громадянам пільги на оплату житлово-комунальних послуг, витрат на управління багатоквартирним будинком для централізованого та індивідуального опалення (теплопостачання) незалежно від джерела та виду енергії - 21 кв.м опалюваної площі на одну особу та додатково 10,5 кв.м на сім`ю (п. 2 ч. 2).

Крім того, установлено соціальні нормативи, в межах яких держава надає громадянам пільги або субсидії на оплату житлово-комунальних послуг, витрат на управління багатоквартирним будинком для постачання з теплової енергії (для потреб центрального або автономного опалення) та індивідуального опалення у разі використання теплової енергії для централізованого опалення (теплопостачання) абонентами, житлові будинки яких обладнані будинковими та/або квартирними приладами обліку, - 0,0431 Гкал на 1 кв.м опалюваної площі на місяць в опалювальний період.

В п.3 постанови Кабінету Міністрів України від 06 червня 2014 року №409 «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що залежно від особливостей регіонів та типу будівель соціальні нормативи користування житлово-комунальними послугами, встановлені підпунктом 1 цього пункту, визначаються з урахуванням коригуючих коефіцієнтів згідно з додатками 1 і 2.

Коригуючий коефіцієнт для розрахунку розміру витрат теплової енергії на потреби централізованого опалення згідно додатку №2 до Постанови №409 по Черкаській області для будинків п`ять і більше поверхів становить 0,429.

При складанні позивачем розрахунків, які викладені у позовній заяві, вищевказані норми законодавства України не були враховані, у зв`язку з чим такі розрахунки судом не приймаються до уваги.

Натомість, відповідно до квитанцій по особовому рахунку № НОМЕР_1 , платником за яким є позивач ОСОБА_1 , за спірний період, у них зазначається пільга у розмірі 100% на 2 осіб, кількість спожитих Гкал, вартість 1 Гкал, вартість фактично спожитого тепла, розмір пільги та сума, яку необхідно сплатити споживачу (а.с.18-19).

Враховуючи інформацію, яка викладена у вказаних квитанціях, суд приходить до висновку, що оплата позивачем здійснюється за фактично спожите тепло, відтак на будинку АДРЕСА_4 наявні засоби обліку теплової енергії.

З квитанцій та наданих відповідачем розрахунків вбачається, що в спірний період плату за опалення відповідач нараховував виходячи із фактично спожитої теплової енергії згідно будинкових засобів обліку та враховуючи 100-процентну знижку за користування комунальними послугами у межах середніх норм споживання, при цьому соціальні нормативи користування житлово-комунальними послугами з урахуванням коригуючих коефіцієнтів, визначені відповідно до положень Постанови №409, яка є чинною та не була скасована та не була визнана неконституційною, в зв`язку з чим є обов`язковою для застосування у діяльності підприємства, яке надає комунальні послуги.

Тобто на опалення 1 квадратного метра опалювальної площі є норма використання Гкал, на яку поширюється пільга, а саме: 0,429*0,0431= 0,0184899 Гкал.

По квартирі позивача з пільговою площею 52,5 кв.м (будинок якого обладнано тепловим лічильником) пільгова норма: 0,0184899*52,5 = 0,97071975 Гкал на місяць.

У відповідях на звернення позивача та у відзиві на позов відповідачем надано обґрунтований розрахунок вартості послуг з теплопостачання позивачу ОСОБА_1 , який складений у відповідності до вищевикладених норм, з урахуванням пільги ОСОБА_1 та зміни розміру тарифу у грудні 2018 року.

При цьому, правильність наданих відповідачем розрахунків позивачем не спростована.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що розрахунок соціальної пільги по квартирі позивача ОСОБА_1 за період з листопада 2018 року по лютий 2019 року включно відповідачем КП «Смілакомунтеплоенерго» здійснено вірно, в зв`язку з чим позовні вимоги ОСОБА_1 про неправомірність дій КП «Смілакомунтеплоенерго» та зобов`язання його здійснити перерахунок за поставлене тепло до його квартири за листопад, грудень 2018 року та січень, лютий 2019 року, з урахуванням 100-процентної знижки плати за користування комунальними послугами, є необґрунтованими.

Таких же висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року, справа № 522/5231/18 пр розгляді аналогічних правовідносин.

Що стосується позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суд враховує, що, відповідно до ч.1 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права.

Згідно загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні.

Враховуючи, що під час судового розгляду встановлена правомірність дій відповідача в частині нарахування вартості послуги з централізованого теплопостачання, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь моральної шкоди є безпідставними.

Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити у повному обсязі.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позивач ОСОБА_1 при зверненні до суду з даним позовом, на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», був звільнений від сплати судового збору, та приймаючи до уваги, що позовні вимоги задоволенню не підлягають у повному обсязі, судові витрати слід віднести на рахунок державни.

Керуючись ст.1, 2, 13, 76, 77, 81, 82, 89, 247, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України,

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Смілакомунтеплоенерго» про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі:

Позивач ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Відповідач Комунальне підприємство «Смілакомунтеплоенерго», адреса: 20700, Черкаська область, м. Сміла, вул. В`ячеслава Чорновола, 72-а, .

Повний текст рішення складено 02 березня 2021 року.

Головуючий Т.В. Ігнатенко