КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

05 липня 2021 року м. Київ

Справа №369/224/17

Апеляційне провадження №22-ц/824/3608/2021

Київський апеляційний суд в складі судді-доповідача Соколової В.В., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області ухваленого під головуванням судді Ковальчук Л.М. 18 листопада 2020 року у місті Києві, повний текст рішення складений 28 грудня 2020 року, у справі за позовом ОСОБА_2 до Тарасівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, Комунального підприємства «Ритуал» Тарасівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: державний реєстратор Виконавчого комітету Васильківської міської ради Київської області Кручок Наталія Володимирівна про визнання рішення та правочину недійсними,

в с т а н о в и в

Ухвалою Київського апеляційного суду від 07 червня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 листопада 2020 року - залишено без руху, для зазначення інших поважних підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 листопада 2020 року.

Зазначеною ухвалою встановлено, що оскаржуване рішення суду постановлено в судовому засідання 18 листопада 2020 року за участі сторін у справі, зокрема ОСОБА_1 , який представляв інтереси КП «Ритуал» Тарасівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області,(т. 5 а.с. 72-75). Також з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 , який діє на підставі довіреності №07/08/Д від 07 серпня 2020 року, виданої КП «Ритуал» Тарасівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області в особі директора Мисака В.Ф., отримав копію оскаржуваного рішення 18 листопада 2020 року (т. 5 а.с. 98). Також представник КП «Ритуал» - Макарчук Л.Л. ознайомився з матеріалами справи 03 березня 2021 року (т.5 а.с. 169). Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , як директор КП «Ритуал» приймав участь в розгляді апеляційної скарги ОСОБА_2 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 листопада 2020 року в суді апеляційної інстанції 01 квітня 2021 року та 20 травня 2021 року (т.5 а.с. 182-184, 247-249). Тобто, ОСОБА_1 , був обізнаний про наявність оскаржуваного рішення суду ще 18 листопада 2020 року.

Однак, апеляційну скаргу на рішення суду від 18 листопада 2020 року ним подано до суду апеляційної інстанції лише 02 червня 2021 року (т.6 а.с.2-28).

На виконання вимог даної ухвали суду апеляційної інстанції, ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції 22 червня 2021 року подано заяву про усунення недоліків та клопотання про поновлення строку, в якому він вказує на те, що апеляційна скарга подана ним в 30-ти денний строк з моменту, коли оскаржуване рішення розпочало впливати на його законні інтереси, права та обов`язки, тобто з 31 травня 2021 року, коли він дізнався, що КП «Ритуал» Боярської міської ради перебуває в стані припинення шляхом його ліквідації. До 31 травня 2021 року його права та інтереси не перебували під загрозою, але з моменту прийняття рішення про ліквідацію КП «Ритуал» судове рішення почало впливати на його законні права та інтереси, як члена Фундації. Беручи до уваги вищевикладене, просить поновити йому строк на апеляційне оскарження рішення суду.

Перш за все, підставам для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 листопада 2020 року, наведених ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, вже була надана оцінка в ухвалі суду від 07 червня 2021 року.

Посилання ОСОБА_1 на те, що апеляційна скарга подається в 30-ти денний строк з моменту, коли оскаржуване рішення розпочало впливати на його законні інтереси, права та обов`язки, тобто з 31 травня 2021 року, коли він дізнався, що КП «Ритуал» Боярської міської ради перебуває в стані припинення шляхом його ліквідації, суд вважає безпідставними, оскільки за положеннями ЦПК України строк на апеляційне оскарження починає свій відлік від дня отримання копії оскаржуваного рішення і право на оскарження належить особі, права якої вирішено таким судовим рішенням. Про наявність оскаржуваного рішення суду ОСОБА_1 , як директору КП «Ритуал» та особі, яка має право на поховання на кладовищі «Пам`ять» було відомо в листопаді 2020 року. А обставини припинення діяльності КП «Ритуал» не є такими, що впливають на обставини початку перебігу строку на апеляційне оскарження для ОСОБА_1 , як фізичної особи. Таким чином ОСОБА_1 пропущено строк на подання апеляційної скарги на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 листопада 2020 року, поважних причин пропуску цього строку не вбачається. При цьому слід зазначити, що в порядку усунення недоліків ОСОБА_1 не зазначені інші причини ніж ті, що вказані в апеляційній скарзі, і яким була надана оцінка суддею-доповідачем.

Виходячи з положень ч.1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

В даному випадку особа, яка брала участь у справі в якості представника юридичної особи подає апеляційну скаргу, як фізична особа, і її посилання на необізнаність про вплив оскаржуваного рішення на її права, як фізичної особи, не можна визнати обгрунтованими та такими, що відповідають її добросовісній поведінці, як учасника судового процесу у цивільній справі.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» наголосив на тому, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (див. наприклад рішення Європейського суду прав людини у справі Каракуця проти України).

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці також виходить з того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави та з боку держави може бути піддане обмеженням, зокрема шляхом встановлення певної процедури розгляду справи.

Диспозитивність (від лат. dispono - розпоряджаюся) - це надання особам, які беруть участь у справі, можливості вільно розпоряджатися своїми матеріальними та процесуальними правами на власний розсуд. Зміст принципу диспозитивності перш за все розкривається через положення хто хоче здійснити свої права, повинен сам потурбуватися про це. Вказані принципи надають кожному учаснику справи можливість самостійно розпоряджатися наданими йому законом процесуальними правами, в тому числі і правом брати участь в судових засіданнях.

Таким чином, право на доступ до правосуддя не є абсолютним, та Законом встановлений певний порядок участі осіб у судовому розгляді, який має бути ними додержаний.

А тому, виходячи з принципів, розумності, справедливості, рівності учасників судового розгляду, а також враховуючи принцип правової (юридичної) визначеності, викладені ОСОБА_1 в заяві обставини не можуть вважатися поважними причинами для поновлення строку на апеляційне оскарження, у зв`язку з чим виявлені в апеляційній скарзі і зазначені в ухвалі Київського апеляційного суду від 07 червня 2021 року недоліки скаржником не є усунутими.

Враховуючи викладене, суддя приходить до висновку, що в порядку п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України, особі, яка подала апеляційну скаргу слід відмовити у відкритті апеляційного провадження.

Керуючись ст. 358 ЦПК України, суд

у х в а л и в

Відмовити у відкритті апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Тарасівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, Комунального підприємства «Ритуал» Тарасівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: державний реєстратор Виконавчого комітету Васильківської міської ради Київської області Кручок Наталія Володимирівна про визнання рішення та правочину недійсними.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова

Судді: А.М. Андрієнко

Н.В. Поліщук