Роздільнянський районний суд Одеської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/386/21

Номер провадження: 2-з/511/5/21

"03" березня 2021 р. м.Роздільна

Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Бобровська І. В. ,

за участю секретаря судового засідання - Шкарпицька В.К.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним,

ВСТАНОВИВ:

01 березня 2021 року до Роздільнянського районного суду Одеської області надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним, в якій заявник просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони приватному нотаріусу Роздільнянського районного нотаріального округу Одеської області Івановій Альвіні Йосипівні (м.Роздільна, вул.Європейська, 44б, Одеська область, Роздільнянський район) заборонити видавати свідоцтво про «Право на спадщину за заповітом» після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

В обґрунтування заяви заявник ОСОБА_1 посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , якому вона приходиться рідною донькою.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина.

Для прийняття спадщини заявник ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Роздільнянського районного нотаріального округу Одеської області Іванової А.Й. з заявою, але з`ясувалось, що її батько за життя склав заповіт під реєстраційним номером 370 від 14.08.2020 на користь інших осіб окрім неї, вона як донька взагалі не включена до кола спадкоємців.

Заявник вважає, що до складання заповіту на користь інших осіб її батька спонукали тяжкі обставини, які були нав`язані спадкодавцю іншими особами або особою, що зазначені в заповіті, оскільки перед смертю батько висловлював намір все майно, яким він володіє, заповісти їй.

Зазначила, що її батько володів достатньою великою кількістю нерухомого майна, що в свою чергу могло стати тягарем наживи (незаконного володіння) для інших осіб шляхом створення несприятливих умов для особи яка склала заповіт, або вчинення дій які можуть кваліфікуватися як підробка документу, який визначає отримання майна в незаконний спосіб.

Також, заявниці відомо, що її батько за життя був одружений вдруге з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована в АДРЕСА_1 , у батька та його дружини спільних дітей не було, та що останній рік свого життя батько дуже хворів і в нього були вади серця.

У зв`язку з викладеними обставинами, ОСОБА_1 має намір звернутись до суду з позовом про визнання вказаного заповіту недійсним.

Також заявник зазначила, що невжиття таких заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист її прав, за захистом яких вона має право звернутись до суду.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу справу за вказаною заявою було розподілене судді Бобровській І.В.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.152 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається: до подання позовної заяви за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.

Оскільки визнання недійсним заповіту є немайновою вимогою, відповідач ОСОБА_2 (згідно заяви) зареєстрована в м.Роздільна, отже позовна заява, про яку ОСОБА_1 висловила намір подати до суду, підсудна Роздільнянському районному суду Одеської області, а відтак заява про забезпечення позову до подання позовної заяви підсудна Роздільнянському районному суду Одеської області.

Згідно з ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Подана ОСОБА_1 заява про забезпечення позову відповідає приписам та вимогам встановленим ст. 151 ЦПК України, та таким чином вона підлягає розгляду.

Дослідивши вказану заяву про забезпечення позову, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно з ч.1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Так, ч.1 ст. 150 ЦПК України встановлено перелік видів забезпечення позову.

Позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії (пункт 2 частини 1 статті 150 ЦПК України). При цьому, частиною третьою статті 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п.4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Також заходи забезпечення позову повинні узгоджуватися з предметом та підставами позову, а особа, що заявляє про необхідність вжиття заходів забезпечення позову судом, зобов`язана довести зв`язок між неприйняттям таких заходів і утрудненням чи неможливістю виконання судового рішення.

Із поданої заяви вбачається, що ОСОБА_1 має намір звернутись до суду з позовом про визнання недійсним заповіту, складеного її батьком ОСОБА_3 .

Як вбачається із поданої заяви, заявник не має наміру ставити на розгляд суду жодної з вимог, у разі задоволення яких, без вжиття зазначених заходів забезпечення позову, виконання судового рішення буде неможливим чи ускладненим, адже визнання недійсним заповіту не є майновою вимогою і для її виконання компетентними органами, у разі задоволення позову, достатнім є лише судове рішення, що набрало законної сили.

Саме до такого правового висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 12 лютого 2020 року по справі № 569/3313/19, провадження № 61-11236св19.

Заявник не надав суду доказів на підтвердження того, що оспорюваний заповіт взагалі існує та що спадкова справа після смерті ОСОБА_3 заведена та перебуває у приватного нотаріуса Роздільнянського районного нотаріального округу Одеської області Іванової А.Й., внаслідок чого також суд не може заборонити даному нотаріусу видавати свідоцтво про право на спадщину.

Крім того, саме лише посилання в заяві про забезпечення позову на потенційну можливість створення перешкоди для виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення заяви.

Таким чином, заявлені ОСОБА_1 заходи не є адекватними вимогам, які заявник має намір заявити, не перебувають у зв`язку з предметом позовних вимог, а тому підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову відсутні.

Керуючись ст. ст. 149-153, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання до Роздільнянського районного суду Одеської області апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

С Суддя: І. В. Бобровська