Справа №522/3380/21
Провадження №2/522/5724/21
УХВАЛА

03 березня 2021 року Суддя Приморського районного суду м. Одеси Шенцева О.П., розглянувши заяву ОСОБА_1 про застосування заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання припиненим основного зобов`язання за договором позики та визнання припиненою іпотеки, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання припиненим основного зобов`язання за договором позики, визнання припиненою іпотеки та скасування державної реєстрації іпотеки.

Разом з позовом позивач звернувся з заявою про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 1, та встановлення заборони державним реєстраторам та іншим посадовим особам, які відповідно до закону наділені повноваженнями державних реєстраторів, здійснювати будь-які реєстраційні дії та вносити записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень відносно квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що 13.08.2019 р. між позикодавцем ОСОБА_4 та позичальником ОСОБА_2 був укладений договір позики грошей, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Бєжаном А.В. за реєстровим № 2837. Відповідно до умов договору позики позичальник отримав від позикодавця кошти у розмірі 2 036 000,00 грн., що еквівалентно 80 000 доларів США.

За умовами договору позики повернення позики має відбутись не пізніше 13.08.2021 р.

Позичальник має право повернути позичену грошову суму достроково.

Для забезпечення виконання договору позики, 13.08.2019 р. між ОСОБА_4 та позивачем ОСОБА_1 укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Бєжаном А.В. за реєстровим №2838, за яким позивач передав в іпотеку належну йому квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 257,8 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1.

Позивач стверджує, що позичальник ОСОБА_2 свої зобов`язання перед ОСОБА_4 за договором позики грошей виконав достроково та належним чином, що підтверджуються розпискою ОСОБА_4 від 29.11.2019 р. Позивач стверджує, що оскільки основне зобов`язання за договором позики грошей виконано належним чином, то іпотека є такою, що припинилась.

27.07.2020 р. позикодавець ОСОБА_4 помер. Єдиним спадкоємцем ОСОБА_4 за заповітом від 25.07.2019 р., посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Двоєнкіною Т.О. за №1318, є ОСОБА_3 .

Оскільки умовами іпотечного договору встановлена можливість позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки, а відомості про реєстрацію іпотеки не виключені та наявні у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, існує вірогідність звернення стягнення на предмет іпотеки з боку спадкоємців померлого позикодавця ОСОБА_4 .

Суд, вивчивши матеріали справи, заяву про забезпечення позову, вважає, що вона підлягає задоволенню.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Забезпечення позову є цивільно-процесуальним заходом, що вживається судом та направлений на охорону матеріально-правових інтересів позивача, що гарантують реальне виконання судового рішення або ефективне відновлення прав позивача.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається, як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача за захистом яких він звернувся, або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Згідно положень ч. 1, 2 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози невиконання рішення суду або утруднення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 р. №9 у п. 4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 р. №9 особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Судом встановлено, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 1, належить ОСОБА_1 .

Суд приймає до уваги, що позивач звернувся до суду за захистом свого права власності та доведенням факту припинення обтяження щодо квартири за адресою: АДРЕСА_1 , у вигляді іпотеки. За твердженням позивача право застави (іпотеки) квартири є припиненим, отже оспорюється та не визначається позивачем.

Згідно з ч. 1 ст. 150 ЦПК України арешт може бути накладений на майно, яке підлягає передачі відповідачеві.

За поданим позовом позивачем оспорюється та не визнається існування та наявність у спадкоємця померлого кредитора ОСОБА_4 , відповідача ОСОБА_3 , права застави по відношенню до квартири, отже предметом позову виступають права щодо нерухомого майна квартири з адресою: АДРЕСА_1 .

Укладений між померлим ОСОБА_4 та ОСОБА_1 іпотечний договір від 13.08.2019 р. є правовою підставою для переходу права власності на квартиру до іпотекодержателя або до його спадкоємців.

Дослідивши пункти 3, 9, 10 іпотечного договору від 13.08.2019 р., укладеного між померлим ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , суд доходить до висновку, що за його умовами існує ймовірність звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку.

Звернення стягнення на предмет іпотеки призведе до втрати позивачем права власності на квартиру, та не виключає можливості подальшого переходу права власності на квартиру до інших осіб, що призведе до істотного ускладнення ефективного захисту прав позивача та потребуватиме подання інших позовів для відновлення його прав.

Враховуючи, що предметом позову є оспорення існування у відповідача (спадкоємця кредитора) прав на квартиру (права застави), враховуючи існування реальної можливості переходу права власності на квартиру від позивача до відповідача ОСОБА_3 , яка є спадкоємцем померлого ОСОБА_4 , та надалі до інших осіб, суд доходить висновку про наявність підстав для застосування забезпечення позову у вигляду арешту майна на підставі п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України.

Суд вважає, що тимчасове накладення арешту на квартиру без обмеження права володіння та користування нею, не зашкодить істотним чином правам та охоронюваним законом інтересам відповідачів та забезпечить можливість ефективного захисту прав позивача у разі можливого задоволення позовних вимог.

Задоволення заяви про забезпечення позову відповідатиме принципу збалансованості інтересів сторін справи.

З урахуванням вищевикладеного, суд прийшов до висновку про необхідність застосування заходів забезпечення позову за заявою позивача.

Згідно п. 43 Рішення по справі «Шмалько проти України» право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на до доступ до правосуддя, в аспекті ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

На підставі вищевикладеного, виходячи з оцінки доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, які заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення ефективного захисту прав позивача у разі невжиття таких заходів; з урахуванням існування спору між сторонами по справі, суд дійшов висновку, що вимоги про забезпечення позову є обґрунтованими, законними та співмірними із заявленими позовними вимогами, а невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення позову та ускладнить ефективний захист та поновлення прав позивача.

Суд вважає, що підстав для застосування зустрічного забезпечення немає.

Керуючись ст.ст.149-153, 259-260 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити.

Накласти арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 1), яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).

Заборонити державним реєстраторам та іншим посадовим особам, які відповідно до закону наділені повноваженнями державних реєстраторів, здійснювати будь-які реєстраційні дії та вносити записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень відносно квартири за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 1).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Ухвала може бути оскаржена через Приморський районний суд м. Одеси або безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня складення повного тексту ухвали суду.

Суддя

03.03.21