ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2021 року

м.Суми

Справа №587/1248/20

Номер провадження 22-ц/816/741/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Філонової Ю. О. , Левченко Т. А.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: державний реєстратор Центру надання адміністративних послуг у м. Суми Матусенко Тетяна Павлівна, ОСОБА_2 ,

треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Дмитренка Віталія Вікторовича

на рішення Сумського районного суду Сумської області від 10 березня 2021 року в складі судді Степаненка О.А., ухвалене в м. Суми,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до державного реєстратора Центру надання адміністративних послуг у м. Суми Матусенко Т.П., ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про скасування рішення про державну реєстрацію речового права.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 10 серпня 2018 року ОСОБА_3 надав ОСОБА_1 позику: грошові кошти в сумі 11000,00 доларів США на строк до 17 серпня 2018 року. У зв`язку з неповерненням суми позики ОСОБА_3 подав до Зарічного районного суду м. Суми позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, де у порядку забезпечення позову ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 08 листопада 2018 року було накладено арешт на майно ОСОБА_1 , а саме: на нежитлове приміщення, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 7 - 1/2 часток нежитлового приміщення та 1/2 часток нежитлового приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_1 дізнався, що 11 грудня 2018 року державним реєстратором Центру надання адміністративних послуг у м. Суми Матусенко Т.П. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про реєстрацію права власності, номер запису про права власності: 29400900, відповідно до якого за ОСОБА_2 зареєстровано право приватної власності на нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , хоча на той час на цей об`єкт нерухомого майна було зареєстровано обтяження (арешт нерухомого майна), накладений згідно ухвали Зарічного районного суду м. Суми по справі № 591/6220/18 від 08 листопада 2018 року. Позивач вважав, що дії державного реєстратора Матусенко Т.П. щодо реєстрації права власності на нежитлове приміщення є незаконними, остання повинна була відмовити в такій реєстрації на підставі п. 6 ч. 1ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяження», оскільки малися наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1 просив визнати неправомірними та скасувати запис про проведену реєстрацію права власності 29400900 від 11 грудня 2018 року за ОСОБА_2 на об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 7, розташований за вищевказаною адресою.

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 10 березня 2021 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено за його необґрунтованістю.

Не погодившись з рішенням суду представник ОСОБА_1 - адвокат Дмитренко В.В. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалите нове про задоволення позову.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що станом на момент вчинення реєстраційних дій - 11 грудня 2018 року пункту 7 частини 4 статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяження» ще не існувало, тому суд першої інстанції не міг застосувати дану норму до спірних правовідносин.

Вказує, що місцевий суд повинен був застосувати до спірних правовідносин п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відповідно до якого державний реєстратор повинен був відмовити ОСОБА_2 у вчиненні реєстраційних дій та задовольнити позовні вимоги.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 з доводами позивача не погодився, вважає рішення суду законним, обгрунтованим та ухвалене відповідно до норм матеріального та процесуального права. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 - адвоката Дмитренка В.В., відповідача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_5 , третьої особи ОСОБА_4 , дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що між ОСОБА_1 - позивачем по справі та ОСОБА_3 10 серпня 2018 року було укладено договір позики на суму 11 000 доларів США, згідно якого останній зобов`язався повернути кошти до 17 серпня 2018 року, однак взятих на себе грошових зобов`язань не виконав.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 14 березня 2019 року по справі № 591/6220/18 було стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 борг в сумі 307085,83 грн, 3 % річних в розмірі 1564,87 грн, а також понесені судові витрати у розмірі 3086,50 грн судового збору.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 08 листопада 2018 року у справі № 591/6220/18 було задоволено заяву ОСОБА_3 та в порядку забезпечення позову накладено арешт у межах ціни позову на суму 308 650 грн 70 коп. на майно, яке належить на праві власності ОСОБА_1 , а саме на нежитлове приміщення, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 7 - 1/2 часток нежитлового приміщення та 1/2 часток нежитлового приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

В подальшому, 15 листопада 2018 року державним реєстратором Момот Ю.М. Центру надання адміністративних послугу м. Суми було зареєстровано обтяження: номер запису: 28937459, підстава виникнення обтяження: ухвала Зарічного районного суду м. Суми по справі № 591/6220/18 від 08 листопада 2018 року; вид обтяження: арешт нерухомого майна; опис предмета обтяження: нежитлове приміщення, реєстраційний номер: 7, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна позивачу відомо, що 11 грудня 2018 року державним реєстратором Центру надання адміністративних послуг у м. Суми Матусенко Т.П. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про реєстрацію права власності на спірний об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером: 7, номер запису про право власності: 29400900.

Із запису вбачається, що державним реєстратором Матусенко Т.П. зареєстровано право приватної власності на нежитлове приміщення, реєстраційний номер: 7, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 на підставі: повідомлення-вимоги про порушення основного зобов`язання по іпотечному договору, який виданий 16 липня 2018 року, видавник: ОСОБА_2 ; накладна про вручення повідомлення про порушення основного зобов`язання по іпотечному договору, серія та номер 4620091, виданий 16 липня 2018 року, видавник: ТОВ «ТЕКС Україна»; іпотечний договір, серія та номер: 695, виданий 03 лютого 2017 року; видавник: приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Нагорна Н.В., ринкова вартість майна станом на 03 грудня 2018 року становить 324100,00 грн (а.с. 9).

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції зазначив, що позивачем всупереч положенням ст. ст. 12, 81 ЦПК України належними доказами не доведено наявність у нього порушеного права або охоронюваного законом інтересу, а тому прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що такий висновок суду першої інстанції узгоджується з матеріалами справи та вимогами закону.

Відповідно до вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно п. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяження» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Пункт 1 ч. 1 та ч. 4 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяження» передбачає, що державній реєстрації прав підлягають: 1) право власності, 4) заборона відчуження та арешт нерухомого майна, податкова застава, предметом якої є нерухоме майно та інші обтяження.

Статтею 10 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяження» передбачено правовий статус та компетенція державного реєстратора.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 3 цієї статті Закону державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема:

відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом;

відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав;

відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах;

наявність обтяжень прав на нерухоме майно;

наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації;

та перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

Відповідно до статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяження» державна реєстрація прав проводиться в такому порядку:

1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв;

2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав;

3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв;

4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень;

5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав);

6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав;

7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником;

8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.

Відповідно до п. 6 ч. 1ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяження» в державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно.

Згідно положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування» 3 липня 2018 року № 2478-VIII частину 4 статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяження» було доповнено пунктом 7, відповідно до якого відмова в державній реєстрації прав з підстави, зазначеної у пункті 6 частини першої цієї статті, не застосовується у разі державної реєстрації права власності на нерухоме майно іпотекодержателем - фінансовою установою в порядку, передбаченому статтями 33-38 Закону України «Про іпотеку». Наявність зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки обтяжень, інших речових прав, у тому числі іпотеки, на передане в іпотеку майно не є підставою для відмови у державній реєстрації права власності за іпотекодержателем.

Вищевказані зміни до статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяження» набрали чинності 04 листопада 2018 року, введені в дію 04 лютого 2019 року.

Відповідно до положень пунктів 1, 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2478 цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування та вводиться в дію через три місяці з дня набрання чинності цим Законом. Цей Закон застосовується до відносин, що виникли після введення його в дію, а також до відносин, що виникли до введення його в дію та продовжують існувати після введення його в дію, крім частини четвертої статті 36 Закону України «Про іпотеку», що застосовується виключно до договорів і угод, укладених після введення в дію цього Закону.

З матеріалів справи вбачається, що право власності на іпотечне майно (об`єкт нерухомого майна - нежитлове приміщення (реєстраційний номер: 7) виникло у іпотекодержателя ОСОБА_2 на підставі іпотечного договору, серія та номер: 695, виданого 03 лютого 2017 року. Ухвала Зарічного районного суду м. Сум про накладення арешту на спірне майно була винесена 08 листопада 2018 року. 11 грудня 2018 року державний реєстратор Матусенко Т.П. внесла зміни про реєстрацію права власності на спірне нерухоме майно за ОСОБА_2 .

Суд першої інстанції правильно зазначив, що положення п. 7 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяження» поширюються на правовідносини щодо державної реєстрації за ОСОБА_2 права власності на іпотечне майно нежитлове приміщення (реєстраційний номер: 7), розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , а тому прийшов до обґрунтованого висновку, що у державного реєстратора Матусенко Т.П. були відсутні правові підстави для відмови здійснити державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна - нежитлове приміщення (реєстраційний номер: 7), розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Отже, на час реєстрації за ОСОБА_2 права власності на нежитлове приміщення, тобто станом на 11 грудня 2018 року, діяла норма п. 7 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про реєстрацію речових прав» в редакції Закону № 2478, що надало державному реєстратору Матусенко Т.П. право у відповідності з чинним законодавством здійснити таку реєстрацію права власності на спірне нерухоме майно.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що дії державного реєстратора Центру надання адміністративних послуг у м. Суми Матусенко Т.П. щодо реєстрації за ОСОБА_2 права власності на об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 7, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та запис про проведену державну реєстрацію 29400900 від 11 грудня 2018 року права власності, здійснені у відповідності до вимог Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяження», Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 25 грудня 2015 року № 1127, а тому є законними і такими, що не порушують права та законні інтереси позивача.

Доводи апеляційної скарги про те, що місцевий суд повинен був застосувати до спірних правовідносин п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відповідно до якого державний реєстратор повинен був відмовити ОСОБА_2 у вчиненні реєстраційних дій та задовольнити позовні вимоги відхиляються апеляційним судом, оскільки п. 6 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції, що діяла на момент реєстрації, не містив обов`язку державного реєстратора відмовити у реєстрації, а передбачав можливість відмови у такій реєстрації. Дані доводи були обґрунтовано відхилені місцевим судом з посиланням на існуюче законодавство на час вчинення оспорюваних дій.

За встановлених обставин інші доводи апеляційної скарги висновків суду по суті спору не спростовують та не належать до тих підстав, з якими чинний процесуальний закон пов`язує можливість зміни або скасування оскаржуваного рішення.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Серявін та інші проти України» вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Трофимчук проти України»).

Враховуючи викладене, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дотримуючись принципу змагальності, на підставі наданих сторонами доказів, та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, 374, 375, 381 - 384, 389-390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Дмитренка Віталія Вікторовича залишити без задоволення.

Рішення Сумського районного суду Сумської області від 10 березня 2021 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: В.І. Криворотенко

Судді: Ю.О. Філонова

Т.А. Левченко