ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5528/21 Справа № 207/674/21 Суддя у 1-й інстанції - Бистрова Л. О. Суддя у 2-й інстанції - Пищида М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Пищиди М.М.

суддів Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.

за участю секретаря судового засідання Бондаренка В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи» на ухвалу Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 березня 2021 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора Дворецької Юлії Олексіївни, Комунальне підприємство «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської міської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи» про скасування рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2021 року позивачка звернулася до суду з позовом до Державного реєстратора Дворецької Юлії Олексіївни, Комунальне підприємство «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської міської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи» про скасування рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно.

Також, позивачка подала до суду заяву про забезпечення позову, в якій вона просила накласти арешт на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 та заборонити іншим особам вчиняти будь-які реєстраційні дії, обтяження щодо вказаної квартири (а.с.34-36).

Ухвалою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 березня 2021 року заяву позивачки ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено.

Накладено арешт на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , та заборонено іншим особам вчиняти будь-які реєстраційні дії, обтяження щодо вказаної квартири (а.с.47-48).

В апеляційній скарзі, Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи», посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви відмовити.

Перевіривши законність ухвали суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає за потрібне апеляційну скаргу задовольнити частково.

Постановляючи ухвалу про вжиття заходів забезпечення позову, суд першої інстанції керувався положеннями ст.ст. 151-153 ЦПК України та виходив з того, що існує загроза неможливості виконання майбутнього рішення суду чи утруднення його виконання, що може призвести до порушення збалансованості інтересів сторін та істотного порушення прав та законних інтересів позивача до вирішення справи по суті та набрання рішення законної сили у разі задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів не може в повній мірі погодитись з висновками суду першої інстанції, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Перелік видів такого забезпечення передбачено ч. 1 ст. 150 ЦПК, який не є вичерпним, а тому за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані й інші його види, але з урахуванням обмежень, установлених ч. 4 зазначеної статті.

Згідно п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується зокрема забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч.3 ст.150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Згідно із абзацом 3 п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», ухвала про забезпечення позову повинна включати мотивувальну частину, де поряд із зазначенням мотивів, із яких суд (суддя) дійшов до висновку про обґрунтованість припущення про те, що невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, наводиться посилання на закон, яким суд керувався при постановлені ухвали.

Предметом позову є вимоги про скасування запису про право власності, яким зареєстровано право власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи» на нерухоме майно.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що між сторонами дійсно існує спір, предметом якого є скасування запису про право власності, що стосуються вищевказаного майна та що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Між тим, забезпечуючи позов шляхом накладення арешту на нерухоме майно суд першої інстанції не перевірив дотримання положень ст. 150 ЦПК України щодо співмірності виду забезпечення позову та заявлених позовних вимог, не обґрунтував доцільність застосування у даному випадку саме зазначеного виду забезпечення позову арешту, не звернув уваги на те, що арешт є найбільш обтяжливим заходом, який підлягає примусовому виконанню органами державної виконавчої служби.

З виділених матеріалів справи також вбачається, що ані заява, ані ухвала фактично не має обґрунтування і необхідності застосування саме такого виду забезпечення позову, як накладення арешту на квартиру.

Крім того, при вирішенні питання про забезпечення позову, суд повинен був перевірити: наявність зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття таких заходів; співмірність заявленого виду забезпечення позову із позовними вимогами; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу, запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасником судового процесу; розумність, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову.

Також, судом не враховано, що відповідно до п.5.6.1Інструкції про проведення виконавчих дій арешт майна полягає у проведенні його опису, оголошенні заборони розпоряджатися ним, а в разі потреби обмеженні права користування майном або його вилученні в боржника та передачі на зберігання іншим особам, що застосування саме такого засобу забезпечення позову як арешт позивачем належним чином не вмотивовано, і може призвести до безпідставної заборони користуватись майном та передачу його іншим особам, що є обмеженням права власності.

Враховуючи викладене, а також те, що судом було порушено норми процесуального права при вирішенні питання щодо забезпечення позову, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала підлягає скасуванню в частині накладення арешту на квартиру.

Що стосується оскаржуваної ухвали в частині заборони вчиняти певні дії, то колегія вважає, що вона постановлена з дотриманням норм процесуального права, такий захід може забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову, є співмірним із позовними вимогами, забезпечує збалансованість інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу, запобігає порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасником судового процесу.

Виходячи з викладеного ухвала в зазначеній частині скасуванню не підлягає і її слід залишити в цій частині без змін.

Згідно зі ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи» задовольнити частково.

Ухвалу Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 березня 2021 року в частині накладення арешту на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 скасувати та ухвалити у цій частині нове судове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 в задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно.

В іншій частині ухвалу суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.

Судді: