справа 278/597/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2021 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Грубіяна Є.О., за участю секретаря Петровської Ю.Р., розглянув заяву ОСОБА_1 до ТОВ "Алекскредит", ТОВ "Фінансова компанія "Дінеро" про визнання недійсними договорів, --

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, за змістом якого просить ухвалити рішення про визнання недійсним кредитних договорів №2582230 та №L3319491.

Оглянувши матеріали справи, приходжу до висновку про відсутність підстав для розгляду справи даним судом, та, з огляду на це, передачу справи за підсудністю до Солом`янського районного суду м. Києва, виходячи з наступного.

Так, у відповідності до ч. 2 ст. 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, за змістом якого просить ухвалити рішення яким визнати недійсними кредитні договори.

Оглянувши матеріали справи, приходжу до висновку про відсутність підстав для розгляду справи даним судом, та, з огляду на це, передачу справи за підсудністю до Солом`янського районного суду м. Києва, виходячи з наступного.

Так, у відповідності до ч. 2 ст. 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Визначаючи підсудність Житомирському районному суду Житомирської області, позивач керувалась ч. 5 ст. 28 ЦПК України, згідно якої позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Місцем реєстрації відповідача-1 є м. Дніпро, вул. Якова Самарського, 12 А, а відповідача-2 - АДРЕСА_1 .

Суд не погоджується з доводами позивача про те, що дана позовна заява відноситься до категорії справ про захист прав споживачів, оскільки матеріали заяви не містять жодних доказів про факт як укладення спірних кредитних договорів між позивачем та відповідачами так і існування таких правочинів в природі (матеріальному світі). Посилання позивача на те, що такі договори їй показували представники відповідачів в соціальних мережах (додатках встановлених на мобільних телефонах) не є різновидом електронного доказу в розумінні положень п. 1 ч. 2 ст. 76 ЦПК України і з даного приводу існує усталена судова практика. Подібна правова позиція викладена у чисельних постановах Верховного Суду (4.12.2019 р. у справі №756/11258/17; 28.12.2019 р. у справі №922/788/19; 11.06.2019 р. у справі №904/2882/18; 24.09.2019 р. у справі №922/1151/18; 16.03.2020 р. у справі №910/1162/19). За таких обставин, суд вважає, що позивач не є споживачем послуг, що надаються відповідачами і не може ставити питання про захист своїх прав, як їх споживача.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом (стаття 125 Конституції України).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Поняття "суд, встановлений законом" включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20 липня 2006 року в справі "Сокуренко і Стригун проти України" зазначив, що фраза "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Термін "судом, встановленим законом" у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів, у тому числі й територіальної.

За таких обставин, суд вважає, що позов поданий з порушенням правил підсудності, що за положеннями п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України вимагає передати справу на розгляд Солом`янського районного суду м. Києва як до суду, що найбільш наближений до місця проживання позивача.

Відповідно до ч. 9 ст. 187 ЦПК України якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 27, ст. 31 ЦПК України, суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ "Алекскредит", ТОВ "Фінансова компанія "Дінеро" про визнання недійсними договорів - передати для розгляду за підсудністю до Солом`янського районного суду м. Києва.

Складення повного тексту ухвали відповідає даті її постановлення.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Суддя Є.О. Грубіян