1Справа № 335/5038/20 2/335/210/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2021 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі

головуючого судді Геєць Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Ровенської В.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Яркіної О.В.,

представника відповідача адвоката Курінної О.І.,

розглянувши у відкритому судового засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 , третя особа Головне управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області про розірвання договору та повернення грошових коштів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 , третя особа Головне управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області про розірвання договору та повернення грошових коштів, зазначивши наступне.

В середині березня 2020 року позивач вирішила відремонтувати балкон у своїй квартирі. Для виконання ремонтних робіт в мережі «Інтернет» вона знайшла оголошення фізичної особи - приватного підприємця ОСОБА_2 , який саме і займався ремонтними роботами балконів та рекламував свої послуги.

23.03.2020 року між нею, як замовником і споживачем побутових послуг, та ОСОБА_2 , фізичною особою - приватним підприємцем, виконавцем, був укладений Договір № 116. За даним договором предметом послуг було виконання робіт у приміщенні замовника за адресою АДРЕСА_1 силами виконавця, його інструментами, механізмами, комплекс ремонтно-будівельних робіт (п. 1.1. Договору), а Замовник зобов`язується сплатити за послуги в повному обсязі.

У Договорі також зазначалось, що зміст та графік виконання робіт обумовлені у технічному завданні, що є невід`ємною частиною цього договору (п. 1.2 Договору).

Об`єкт замовлення - балкон, розміром 1,5 кв.м. (1,5 х 1,0).

За умовами укладеного договору позивач замовила наступний перелік робіт - внутрішнє утеплення та внутрішня обшивка балкону.

Саме це мало б бути зазначено у додатку до договору, який не був виконаний ОСОБА_2 .

Суттєвою умовою Договору була і визначена вартість робіт у розмірі 15 300,00 грн. (п. 2.2 Договору).

У визначену вартість послуг входило :

Складання детального плану/переліку всіх робіт;

Консультація по вибору необхідних матеріалів (їх довговічність, екологічність, гарантійних строків, керівництво по правильному догляду та експлуатації, вартості...);

Складання у двох примірниках Технічного завдання для двостороннього підписання сторонами (ч. а) п. 2.1. Договору);

Вартість всіх необхідних матеріалів для виконання робіт із доставленням їх до об`єкта (ч. б) п. 2.1 Договору);

Вартість всіх ремонтно-будівельних робіт передбачала:

Демонтаж всіх існуючих виробів та конструкцій без збереження їх цілісності, виніс/вивіз їх з об`єкту;

Виготовлення закладних, несучих елементів, каркасів всіх необхідних конструкцій із застосуванням дугової зварки, цегляної кладки та інших загально будівельних робіт;

Монтажні, оздоблювані та регулювальні роботи (ч. в) п. 2.1 Договору).

Частиною г) пункту 2.1. Договору було передбачено, що по факту виконання всіх видів робіт відбувається підписання акту прийому передачі виконаних робіт з візуальним контролем якості та перевіркою робото спроможності всіх виробів, та механізмів.

Окремим розділом договору був обумовлений порядок розрахунку - за п. 3.1. Договору був сплачений аванс у розмірі 2 000, 00 грн. та остаточний розрахунок у розмірі 13 300,00 грн.

Щодо обов`язків виконавця та замовника, розділ 4 Договору передбачав наступне:

Виконавець (підрядник) зобов`язувався якісно та в термін до 04.04.2020 року виконати весь обсяг робіт, зазначений у технічному завданні, своєчасно попередити про непридатність або неякісність матеріалів, що отримані від Замовника, про те, що дотримання вказівок Замовника не відповідають технології виконання робіт, що може суттєво вплинути на якість виконання робіт і що у цьому випадку вся відповідальність покладається на Замовника, про наявність інших, незалежних від Підрядника (виконавця) робіт обставин, що можуть вплинути на якість робіт (п.4.1.Договору).

Замовник бере на себе обов`язки по підготовці приміщення для виконання робіт, узгодити всі питання по погодженню замовлених робіт, забезпечити доступ робітників Підрядника в приміщення Замовника, забезпечити зберігання інструментів та речей виконавця, а також негайно прийняти всі роботи по технічному завданню, підписати акт приймання-передачі робіт та сплатити всі кошти за умовами Договору (п. 4.2. Договору).

В розділі 5 Договору були обумовлені гарантії якості виконання робіт.

Так, Виконавець встановив гарантійний строк у термін в 2 роки із моменту підписання сторонами акту виконаних робіт за умов правильної експлуатації приміщення. При цьому при знаходженні недоліків у виконаній роботі Замовник має право вимагати усунення виявлених дефектів (п. 5.1. Договору).

Сторони домовились і про те, що гарантійні зобов`язання не розповсюджуються на ті види робіт, що були виконані з порушенням технологій за ініціативи Замовника, і про ці роботи складається та узгоджується сторонами «Акт повідомлення», а у разі відмови від підписання такого Акту, Підрядчик має право розірвати договір в односторонньому порядку без повернення всіх авансових платежів. ( п. 5.3.Договору).

Умовами договору передбачено і те, що Підрядник не усуває недоліки у роботі, якщо минуло більше ніж 2 роки гарантійного строку, якщо недоліки виникли через неправильну експлуатацію виробу, приміщення, якщо недоліки виникли від зовнішнього впливу, та через неякісні будівельні матеріали. ( п. 5.3..Договору).

Розділ 6 Договору передбачав права та відповідальність сторін та порядок розгляду спорів.

Оскільки автором Договору є ОСОБА_2 , то переважне право на захист своїх інтересів він і виклав у цьому розділі, оскільки мова у пунктах розділу більше йде про захист отримання оплати за виконану роботу. Жодним чином в цьому розділі не було закріплено те, що всі роботи по Договору буде виконувати третя особа (робітник Підрядника), та про те, що навіть при виконанні робіт іншою особою, ОСОБА_2 залишається відповідальним за якісні роботи.

Договір був укладений 23.03.2020 року в цей день сплачено аванс у розмірі 2 000, 00 грн. Квартира, в якій позивач замовляла ремонтні роботи на балконі, була порожньою, доступ до квартири було забезпечено.

Роботи по ремонту балкону виконувались в період з 31.03.2020 року по 02.04.2020 року.

Ремонт виконував робітник Підрядника ОСОБА_3 . Жодного разу на об`єкті ОСОБА_2 не з`являвся. Хід виконання ремонтних робіт не контролював.

Передбачені послуги щодо вибору будівельних матеріалів, консультацій щодо їх якості позивачу не надавав.

У вечорі 02.04.2020 року робітник ОСОБА_4 став наполегливо вимагати негайно прийняти роботи шляхом їх оплати у розмірі 13 300, 00 грн.

Враховуючи пізню годину доби, та маючи вади зору, позивач пропонувала перенести розрахунок на ранок наступного дня, на що отримала категоричну вимогу та змушена була віддати залишок коштів по договору саме третій особі - ОСОБА_5 , про отримання грошових коштів ОСОБА_4 зробив запис на Договорі.

При цьому позивач була дуже схвильованою, і не змогла зразу розгледіти всі дефекти ремонтних робіт.

Щодо сміття, будівельних відходів, що знаходились у кімнаті, в якій розташований балкон, ОСОБА_4 заявив про те, що виносити будівельне сміття він не збирається та займатись його вивозом, також не буде.

Наступного дня, 03.04.2020 року позивач разом із чоловіком прийшли до квартири, і вже при денному освітленні виявили велику кількість недоліків та дефектів у роботі з ремонту балкону, залишене будівельне сміття та відходи.

Позивач негайно зателефонувала до ФОП ОСОБА_6 , повідомила його про виявленні недоліки, про невивезене будівельне сміття, що свідчить про недотримання ним умов Договору.

Позивач вважає, що всі недоліки в проведенні ремонтних робіт на балконі стались через неякісні будівельні матеріали, не дотримання технічних та технологічних вимог на усіх етапах роботи і через відсутність технічних знань та досвіду працівника, що виконував зазначений ремонт.

Відповідач відмовився усунути недоліки добровільно.

08.04.2020 року позивач направила на адресу ОСОБА_2 письмову заяву, в якій ще раз виклала свої зауваження щодо неякісно виконаного Договору та запропонувала вирішити питання про розірвання договору та повернення грошових коштів.

На свою заяву позивач отримала відповідь від ОСОБА_2 . У відповіді він посилався на те, що повна оплата грошових коштів була здійснена в повному обсязі після проведення візуального огляду виконаних робіт, перевірки робочого стану їх та якості, та в процесі виконання робіт та в момент повного розрахунку, претензій до нього не було. З огляду на це, він вважав, що добросовісно виконав умови договору.

У позові позивач просить розірвати договір № 116 від 23.03.2020 року укладений між ОСОБА_1 та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 . Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 сплачені грошові кошти за договором № 116 від 23.03.2020 року, у сумі 15 300 грн. на користь ОСОБА_1 . Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 вартість матеріальної шкоди у розмірі за лікарські засоби 2228 грн. 30 коп., поштові витрати у розмірі 70 грн.60 коп. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 суму моральної шкоди у розмірі 15 000 грн. на користь ОСОБА_1 .

Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19.06.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.

09.07.2020 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, про невизнання позовних вимог з посиланням на невірне обрання позивачем способу захисту. Відповідач посилається на те, що позивач не конкретизувала недоліки та дефекти в його роботі, а тому не зрозуміло, яка вартість цих недоліків. Вважає, що умови договору відповідачем були виконані в повному обсязі, тому заявлені вимоги позивача, на його думку є необґрунтованими, оскільки відповідно до п. 5.1. укладеного між сторонами договору замовник вправі вимагати усунення виявлених дефектів.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову з підстав викладених у відзиві на позов.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та проаналізувавши надані письмові докази, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 23.03.2020 року між позивачем та відповідачем було укладено договір № 116 (цивільно-правова угода на виконання робіт), відповідно до умов якого відповідач зобов`язався виконати комплекс ремонтно-будівельних робіт для позивача за адресою АДРЕСА_1 у строк до 04.04.2020 року.

Пунктом 2.2. Договору сторони визначили загальну вартість договору у сумі 15300 грн.

Пунктом 3.1. Договору сторони передбачили порядок та форму розрахунків за договором, зокрема передбачили, що оплата за договором може відбуватися в два етапи: аванс та кінцевий розрахунок. При поетапному розрахунку, на момент підписання технічного завдання, визначається сума авансу у розмірі 2000 грн., а кінцевий розрахунок здійснюється при підписанні акту сдачи-прийняття виконаних робіт у сумі 13300 грн.

Як встановлено судом та не оспорювалось учасниками справи на виконання п. 3.1. Договору відповідач отримав від позивача аванс у розмірі 2000 грн. в день підписання Договору 23.03.2020 року. Остаточний розрахунок за договором проведено позивачем 02.04.2020 року після виконання обсягу робіт визначених умовами укладеного договору. Про передачу та отримання залишку грошових коштів за виконання робіт у сумі 13300 грн. письмово позначено на екземплярі договору долученого позивачем до матеріалів справи. Крім цього, ці обставини сторони не заперечували в суді (ст. 82 ч. 1 ЦПК України).

Отже, відповідач виконав умови договору і закінчив роботу, а позивач розрахувався за виконану роботу.

Належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні.

За змістом ч. 1 ст. 639 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно із ч. 1 ст. 639 ЦК України договір може бути укладеним у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Параграфом 1 Глави ЦК України унормовано загальні положення про підряд.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням іншої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк, або за згодою замовника, - достроково (частина перша статті 854 ЦК України).

Цивільним кодексом України не передбачено обмежень щодо форми вчинення договору підряду.

Згідно зі ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або у письмовій формі.

Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 633 ч. 1 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Крім того, ст. 865 ЦК України закріплено поняття договору побутового підряду. Відповідно до ч. 1 ст. 865 ЦК України за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Таким чином, укладений договір між позивачем та відповідачем про надання послуг слід вважати аналогічним до договору побутового підряду, оскільки були погоджені істотні умови договору, які передбачені для договору підряду, а саме: виконання ремонтно-будівельних робіт, визначено порядок оплати виконаних робіт, а також поведінка сторін засвідчувала їхню волю на настання відповідних правових наслідків.

Належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні.

Правовими приписами ст. 872 ЦК України встановлені права замовника у разі істотного порушення підрядником договору побутового підряду.

Відповідно до ч. 1 ст. 872 ЦК України, якщо підрядником були допущені істотні відступи від умов договору побутового підряду або інші істотні недоліки в роботі, виконаній із матеріалу замовника, він має право вимагати за своїм вибором: виготовлення іншої речі з однорідного матеріалу такої самої якості; розірвання договору та відшкодування збитків.

Відповідно до ч. 2 ст. 872 ІК України у разі виявлення інших відступів від умов договору або інших недоліків у роботі замовник має право за своїм вибором вимагати безоплатного усунення цих недоліків у розумний строк або відшкодування його витрат на усунення недоліків чи відповідного зменшення плати.

Крім того, відповідно до п. 3 ст. 10 ЗУ „Про захист прав споживачів у разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати:

- безоплатного усунення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) у розумний строк;

- відповідного зменшення ціни виконаної роботи (наданої послуги);

- безоплатного виготовлення іншої речі з такого ж матеріалу і такої ж якості чи повторного виконання роботи;

- відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи;

- реалізації інших прав, що передбачені чинним законодавством на день укладення відповідного договору.

Крім того, відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання також мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимоги, що звичайно ставляться.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги про розірвання договору та стягнення сплачених грошових коштів за договором позивач послалася на те, що роботи з ремонту балкону за договором виконанні з численними недоліками та дефектами.

Судом встановлено із наявних у цій справі доказів сторін в їх сукупності, що перед укладенням договору про виконання послуг, було обговорено всі питання щодо обсягу та вартості ремонтно-будівельних робіт, строків їх виконання, їх вартості, порядок та строки оплати.

Крім того, судом встановлено, що відповідачем були виконані вчасно та у повному обсязі ремонтно-будівельні роботи, які були раніше оговорені сторонами, про що свідчить факт повної оплати позивачем за надані послуги за договором.

А тому підстав для розірвання договору та стягнення сплачених грошових коштів за договором судом не встановлено.

Посилання позивача на вади зору в момент прийому-передачі наданих послуг суд не приймає до уваги, оскільки позивачем не було надано суду відповідних доказів щодо стану здоров`я, які б унеможливлювали перевірити правильність та якість виконаних робіт за договором.

Окрім цього, позивачем у позові не конкретизовано та не надано відповідних доказів щодо того, які конкретно недоліки та дефекти в роботі відповідача виявила позивач, яка конкретна вартість цих недоліків та дефектів.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Згідно із ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За нормами ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному з`ясуванню обставин цієї справи: заслуховував пояснення сторін, досліджував докази сторін, тощо.

Жодних доказів на підтвердження того, що виконані ремонтно-будівельні роботи були здійснені відповідачем з недоліками та дефектами позивачем не надано, а навпаки, повний розрахунок за договором підтверджує факт виконання умов договору у повному обсязі, тому доводи сторони позивача про стягнення з відповідача сплаченої позивачем суми за договором у повному обсязі є неспроможними.

При вищевикладених обставинах, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд приходить до висновку, що позов позивача у цій справі в межах заявлених нею позовних вимог про розірвання договору та стягнення сплачених грошових коштів за договором не підлягає задоволенню.

Згідно з частинами першою та другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір.

Під час судового розгляду не встановлено причинно наслідкового зв`язку між понесеними позивачем витратами на лікування у сумі 2228 грн. 30 коп., поштовими витратами у сумі 70 грн. 60 коп. та діями відповідача, а тому вказані позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди, то суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимоги про стягнення моральної шкоди, оскільки відшкодування моральної шкоди у разі порушення зобов`язання (стаття 611 ЦПК України) може здійснюватися виключно у випадках, що прямо передбачені законом, а також якщо умови про відшкодування передбачені укладеним договором. Умови укладеного між сторонами договору № 116 від 23.03.2020 року не містять умови про відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до положень статей 4, 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі мають право на відшкодування моральної шкоди тільки в разі її заподіяння небезпечною для життя і здоров`я людей продукцією у випадках, передбачених законом (правовий висновок, викладений у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року справа № 761/26293/16-ц (провадження № 14-64цс19).

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

При вищевикладених обставинах, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд дійшов висновку, що позивачем не надано належних та переконливих доказів на підтвердження його позовних вимог у цій справі, тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

В силу вимог ст. 141 ЦПК України у разі відмови позивачу у задоволенні його позову, останній не має права на компенсацію за рахунок відповідача будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи судом.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 , третя особа Головне управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області про розірвання договору та повернення грошових коштів, - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня складення повного судового рішення апеляційної скарги.

Повний текст судового рішення складено 03.03.2021 року.

Суддя Ю.В. Геєць