Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

Справа № 695/480/20

номер провадження 2/695/222/21

18 лютого 2021 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Степченка М.Ю.

за участю секретаря Варданян Л.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золотоноша в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу і поділ майна, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області до ОСОБА_2 з позовом про розірвання шлюбу та поділ майна, в якому просить:

- розірвати її шлюб, укладений з ОСОБА_3 ;

- поділити спільне майно подружжя - легковий автомобіль Hyundai Tucson, д.н. 2008 року випуску, держаний номерний знак НОМЕР_1 , залишивши його в користуванні відповідача, попередньо стягнувши на депозитний рахунок суду з ОСОБА_3 на користь позивачки вартість її частки в розмірі 140000 грн.

- відшкодування судових витрат покласти на відповідача.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 30 липня 2013 р. вони з відповідачем уклали шлюб, про що складено актовий запис № 4 та видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 .

Від шлюбу в них народилися діти - ОСОБА_4 , 2016 року народження і ОСОБА_5 , 2012 року народження, які на даний проживають з позивачкою.

Спільне життя з відповідачем не склалося в зв`язку з погіршенням відносин між подружжям, постійними сварками. Позивачка вважає, що подальше спільне проживання неможливе. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Ведення спільного господарства, сумісного проживання припинено. Подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Тому позивачка просить розірвати її шлюб з відповідачем.

За час проживання у шлюбі за рахунок спільних коштів було придбано автомобіль Hyundai Tucson, д.н. 2008 року випуску, держаний номерний знак НОМЕР_1 , який зареєстровано на відповідача. Угоди про добровільний поділ майна, що є спільною власністю подружжя, між позивачем та відповідачем не досягнуто, тому позивачка просить суд поділити спільне майно подружжя, а саме легковий автомобіль Hyundai Tucson, д.н. 2008 року випуску, держаний номерний знак НОМЕР_1 , залишивши його в користуванні відповідача, попередньо стягнувши на депозитний рахунок суду з відповідача на користь позивачки вартість її частки в розмірі 140000 грн.

При подачі позову позивачка понесла судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2240,8 грн. та очікує понести витрати на правову допомогу, тому просила відшкодування судових витрат покласти на відповідача.

13.03.2020 р. було винесено ухвалу про відкриття провадження та розгляд справи у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін.

В ухвалі про відкриття спрощеного позовного провадження відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву та роз`яснено право подати заяву з обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Від відповідача на адресу суду відзив на позовну заяву не надходив.

Судом вживались заходи для повного з`ясування обставин справи.

З метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи 23.12.2020 р. судом було ухвалено продовжити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

25.01.2021 р. від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, в якій позивачка просила:

- розірвати їх шлюб з відповідачем;

- стягнути з відповідача на її користь грошові кошти в розмірі 140 000 грн. (сто сорок тисяч гривень), як компенсацію вартості 1/2 частини легкового автомобіля Hyundai Tucson, 2008 року випуску, держаний номерний знак НОМЕР_1 .

Заява мотивована тим, що протягом часу розгляду справи в суді, ОСОБА_3 розпорядився автомобілем, що придбаний був у період шлюбу, на власний розсуд без отримання її згоди, тому позивачка просить стягнути на її користь грошову компенсацію 1/2 вартості спірного транспортного засобу.

З урахуванням оголошень про продаж аналогічних автомобілів, вартість транспортного засобу позивачка оцінює в 280000 грн., тому вартість 1/2 частки у вказаному майні становить 140000 грн.

У судове засідання позивач та її представник - адвокат Ніколаєв О.В. не з`явилися, але адвокат, скерував до суду заяву про розгляд справи без його участі, де позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач у судове засідання не з`явився, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку.

Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:

1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;

2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;

3) відповідач не подав відзив;

4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Так як відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, але у судове засідання не з`явився без поважних причин, не подав відзив, позивач не заперечує проти винесення заочного рішення, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що у справі мається достатньо доказів для розгляду справи за відсутності сторін, та приходить до висновку, що уточнені позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи з наступних підстав.

Відповідно до свідоцтва про шлюб (повторно) серії НОМЕР_2 від 04.11.2014 року, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , 30.07.2013 р. зареєстрували шлюб у відділі ДРАЦС по Золотоніському району Золотоніського МРУЮ у Черкаській області за актовим записом № 4, після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка ОСОБА_6 , дружини - ОСОБА_7 .

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 являються батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджено свідоцтвом про народження (повторно) серії НОМЕР_3 від 21.03.2017 р. та серії НОМЕР_4 від 07.06.2016 р.

З листа начальника Територіального сервісного центру№7145 судом встановлено, що автомобіль Hyundai Tucson, д.н. 2008 року випуску, держаний номерний знак НОМЕР_1 зареєстровано за ОСОБА_2 11 лютого 2017 р.

Згідно листа начальника Територіального сервісного центру№7145 автомобіль Hyundai Tucson, д.н. 2008 року випуску, з ОСОБА_3 перереєстровано на нового власника 04.12.2020 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

За приписами ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21 грудня 2007 року, «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

З`ясувавши обставини справи, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, сімейних відносин сторони не підтримують, вони не пов`язані спільним побутом та бюджетом, взаємні почуття між ними втрачені і примирення між сторонами неможливе, разом не проживають, як сім`я. Крім того, на думку суду, подальше перебування їх у шлюбі буде шкодити їхнім інтересам.

Частиною третьою статті 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Частиною 2 ст. 112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Отже, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають до задоволення.

Щодо позовних вимог про поділ майна суд зазначає наступне.

У статті 60 СК України зазначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України.

Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц та від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц.

Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статтею 372 Цивільного кодексу України.

До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Частина четверта статті 65 СК України передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

У випадку, коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Відповідно до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу відповідно до частин другої та третьої статті 325 ЦК України, можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Вказаною постановою роз`яснено, що сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначенням кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Поділу підлягає усе майно, що є у спільній сумісній власності подружжя.

Судом встановлено, що автомобіль Hyundai Tucson, 2008 року випуску, держаний номерний знак НОМЕР_1 , придбаний під час шлюбу сторін, тому є спільною сумісною власністю подружжя. Відповідач відчужив його без згоди позивача як іншого із подружжя, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню грошова компенсація вартості 1/2 частини спірного транспортного засобу.

Дана позиція узгоджується з правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц (провадження № 61-9018сво18) та від 05 жовтня 2020 року у справі № 537/78/19 (провадження № 61- 17347св19), відповідно до яких, у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно.

З копії оголошень з сайту AUTO.RIA, наданих позивачем, встановлено, що вартість подібного за своїми якостями транспортного засобу становить близько 280000,00 грн., тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню грошова компенсація вартості 1/2 частини транспортного засобу, а саме 140000,00 грн.

Суд також вважає, що відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягти судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору в сумі 2240,80 грн.

На підставі зазначеного та керуючись ст.ст. 141, 264, 265, 274 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу і поділ майна задовольнити повністю.

Шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 30.07.2013 року в відділі ДРАЦС по Золотоніському району Золотоніського МРУЮ у Черкаській області за актовим записом № 4- розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 140000,00 (сто сорок тисяч) грн., як компенсацію 1/2 вартості автомобіля.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти у сумі 2240,80 грн. в порядку відшкодування коштів по сплаті судового збору.

Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів в порядку визначеному ст.ст. 354-356 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя М.Ю. Степченко