Дата документу 06.07.2021 Справа № 2-598/10
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 2-598/10
Провадження №22-ц/807/2064/21
Головуючий в 1-й інстанції Новікова Н.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2021 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С. В.,
суддів:Крилової О. В., Полякова О. З.,
секретарБєлова А. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника адвоката Усенко Антона Володимировича на ухвалу Токмацького районного суду Запорізької області від 24 березня 2021 року, постановлену у м. Токмак (повний текст рішення складено 25 березня 2021 року) у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛКОМ-ЛІЗИНГ» про заміну сторони виконавчого провадження,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2021 року представник ТОВ «ОЛКОМ-ЛІЗИНГ» звернувся до суду із заявою, в якій просив замінити стягувача ПАТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» на його правонаступника ТОВ «ОЛКОМ-ЛІЗИНГ», , у справі №2-598/2010 щодо виконання рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 01.09.2010. В обґрунтування заяви зазначив, що рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 01.09.2010 у справі № 2-598/2010 задоволено позов Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором №13-3680-077И від 13.07.2007 в сумі 156 425,32 гривень, сплаченого державного мита у розмірі 1570,00 гривень та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120,00 гривень. На підставі рішення суду були видані виконавчі листи №2-598/2010. Зазначені виконавчі листи були на виконанні Токмацького міськрайонного відділу державної виконавчої служби, але на сьогодні виконавчі провадження завершені. 14.09.2020 ТОВ «ОЛКОМ ЛІЗИНГ» стало переможцем електронного аукціону щодо купівлі Кредитного портфелю ПАТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ», що складається з прав вимоги та інших майнових прав за 224 кредитними договорами фізичних осіб, що забезпечені іпотекою, транспортними засобами та іншою заставою. Лот № GL3N219036. 14.09.2020 між ТОВ «ОЛКОМ-ЛІЗИНГ», який є переможцем аукціону, ТОВ «УКРІНВЕСТЕНЕРГОКОНСАЛТ», , як оператора, через електронний майданчик якого переможець набув право участі в електронних торгах та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», як Замовником аукціону підписано Протокол електронного аукціону №UA-EA-2020-09-03-000024-b від 14.09.2020 року. 09.10.2020 між ПАТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» та ТОВ «ОЛКОМ ЛІЗИНГ» було укладено Договір про відступлення прав вимоги за Кредитними договорами та порукою. 09.10.2020 між ПАТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» та ТОВ «ОЛКОМ ЛІЗИНГ» було укладено Договір про відступлення прав вимог за договорами іпотеки та застави, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чайкою І.Г., зареєстрованим в Реєстрі 1262. Наразі ТОВ «ОЛКОМ-ЛІЗИНГ» є правонаступником ПАТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» за Кредитним договором, укладеним з ОСОБА_1 №13-3680-077И від 13.07.2007. Окрім права вимоги за Кредитним Договором №13-3680-077И від 13.07.2007, ТОВ «ОЛКОМ-ЛІЗИНГ» набуло права вимоги за договорами забезпечення, а саме: договором поруки від 13.07.2007 №13-3680-077П (поручитель ОСОБА_2 ). У зв`язку із заміною первісного кредитора - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на нового кредитора - ТОВ «ОЛКОМ ЛІЗИНГ», необхідною є заміна Стягувача у даному виконавчому провадженні, що стало підставою звернення до суду.

Ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області від 24 березня 2021 року, заяву задоволено повністю.

Замінено стягувача ПАТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ», , місцезнаходження: 04112, м. Київ, вул. Дегтярівська, 48 у справі №2-598/2010 щодо виконання Рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 01.09.2010 р., на правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «ОЛКОМ ЛІЗИНГ», , місцезнаходження: 79018, Львівська область, м. Львів, площа Липнева, буд. 9, Р/р IBAN НОМЕР_1 в АБ «КЛІРИНГОВИЙ ДІМ», МФО 300647.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 в особі представника адвоката Усенко Антона Володимировича подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні вимог заяви відмовити у повному обсязі.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що заявником не підтверджено право вимоги за договором поруки, не доведено наявність відкритих виконавчих проваджень у яких заявник має намір замінити сторону стягувача та не вказано номер таких проваджень.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 01.09.2010 заочним рішенням Токмацького районного суду Запорізької області у цивільній справі №2-598/2010, позов ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі начальник відділення № 13 філії «Запорізьке РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» Резніченко І.Г. задоволено повністю. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за кредитним договором №13-3680-077И від 13 липня 2007 року в розмірі 156 425, 32 гривень, сплачене державне мито у розмірі 1 570,00 гривень, витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120,00 гривень.

09.10.2020 між стягувачем ПАТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» та заявником ТОВ «ОЛКОМ ЛІЗИНГ» було укладено Договір про відступлення прав вимоги з додатками, згідно з умовами якого право вимоги до боржників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за зобов`язаннями, передбаченими кредитним договором №13-3680-077И від 13 липня 2007 року перейшло до ТОВ «ОЛКОМ ЛІЗИНГ» (а.с.5-12).

Задовольняючи вимоги заяви, суд першої інстанції зазначив, що на підставі Договору про відступлення прав вимоги від 09.10.2020 відбулась заміна кредитора з ПАТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» на правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «ОЛКОМ ЛІЗИНГ» у зобов`язанні; правонаступник кредитора звернувся до суду із заявою про надання йому статусу стягувача, яка відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», а тому заява підлягає задоволенню.

З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником (ч.5 ст.15 Закону України "Про виконавче провадження").

Відповідно до ч.1 ст.442 ЦПК України у разі вибуття однієї з сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 цього Кодексу).

Відповідно до ч.1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Норма ч.1 ст.442 ЦПК України має імперативний характер, у ній прямо визначено правило поведінки, а саме право замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин.

Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутись до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як передбачено ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В постанові від 21 березня 2018 року у справі №6-12076св18 Верховний Суд, а в постанові від 09 грудня 2019 року у справі № 2-3627/09 Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду висловився щодо застосування процесуальної норми про заміну сторони виконавчого провадження і суд апеляційної інстанції враховує ці висновки.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

З урахування наведеного колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням вимог закону і підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника адвоката Усенко Антона Володимировича залишити без задоволення.

Ухвалу Токмацького районного суду Запорізької області від 24 березня 2021 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 08 липня 2021 року.

Судді: С. В. Кухар

О. В. Крилова

О. З. Поляков