Ухвала

01 липня 2021 року

м. Київ

справа № 757/54510/17

провадження № 61-2858св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В., Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тимошенко Ірина Віталіївна,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на постанову Київського апеляційного суду від 21 січня 2021 року у складі колегії суддів: Матвієнко Ю. О., Мельника Я. С., Поливач Л. Д.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тимошенко І. В., про визнання шлюбного договору недійсним.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2020 року у складі судді Батрин О. В. позов ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Судове рішення місцевого суду мотивовано тим, що позивач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, повторно не з`явився в судові засідання, які були призначені на 14 серпня 2020 року та 23 жовтня 2020 року, надавши клопотання про їх відкладення.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Київського апеляційного суду від 21 січня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2020 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалюючи судове рішення, апеляційний суд виходив із того, що ухвала місцевого суду була постановлена у підготовчому судовому засіданні, що суперечить положенням статті 257 ЦПК України й, відповідно, є підставою для її скасування та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

У лютому 2021 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 .

Ухвалою Верховного Суду від 12 березня 2021 року відкрито касаційне провадження в указаній справі.

Ухвалою колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22 червня 2021 року справу призначено до розгляду в складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Аргументи учасників справи

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати судове рішення апеляційного суду та залишити в силі ухвалу місцевого суду.

Підставою касаційного оскарження заявник зазначає необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2019 року у справі № 759/15271/17, провадження № 61-14373св19 щодо застосування положень пункту 3 частини 1 статті 257 ЦПК України у підготовчому провадженні (пункт 2 частини другої статті 389 ЦПК України).

У касаційній скарзі заявник вказує, що ЦПК України в жодній із статей не містить заборони чи обмеження залишати позов без розгляду на стадії підготовчого провадження. Крім того, пунктом 1 частини другої статті 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого засідання суд може постановити ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду. Отже, ухвалення такого судового рішення, за наявності для того належної підстави, є не тільки правом, а й обов`язком суду, складовою виконання ним завдань підготовчого провадження.

Крім того, заявник, посилаючись на висновок, який викладено у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10 лютого 2021 року у справі № 916/365/17, зазначав про наявність підстав для передачі справи на розгляд до Великої Палати Верховного Суду зважаючи на протилежні підходи Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду та Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Відзиву на касаційну скаргу позивачем не подано

Фактичні обставини справи, встановлені судами

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тимошенко І. В., про визнання шлюбного договору недійсним.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2020 року позов ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Постановою Київського апеляційного суду від 21 січня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2020 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Позиція Верховного Суду

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у касаційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку про необхідність передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Пунктом 3 частини першої статті 257 ЦК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

У справі, яка переглядається, місцевий суд, постановляючи ухвалу про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду, виходив із того, що належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи позивач повторно не з`явився в судові засідання, які були призначені на 14 серпня 2020 року та 23 жовтня 2020 року, надавши клопотання про їх відкладення.

Ухвалюючи судове рішення, апеляційний суд виходив із того, що висновки місцевого суду щодо залишення позовної заяви без розгляду є помилковими, оскільки з аналізу пункту 3 частини першої статті 257 ЦК України вбачається, що залишення позовної заяви без розгляду з підстави, викладеної у вказаній нормі, може мати місце лише в тому випадку, якщо позивач, який був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, повторно не з`явився саме в судове засідання, а не в підготовче.

Враховуючи те, що ухвала місцевого суду постановлена у підготовчому судовому засіданні, апеляційний суд її скасував та направив справу для продовження розгляду.

Аналогічний висновок щодо застосування пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України міститься у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 21 жовтня 2019 року у справі № 759/15271/17 (провадження № 61-14373св19), від 11 березня 2020 року у справі № 761/8849/19 (провадження № 61-21428св19), від 18 січня 2021 року у справі № 760/22245/18 (провадження № 61-15715св19), від 20 січня 2021 року у справі № 569/5089/17 (провадження № 61-19799св19), від 10 лютого 2021 року у справі № 598/2250/19 (провадження № 61-19688св20), від 19 травня 2021 року у справі № 752/21845/19 (провадження № 61-2696св21), від 08 червня 2021 року у справі № 663/1025/18 (провадження № 61-768св21) та інших.

Наведена правова позиція обумовлена тим, що частиною першою статті 196 ЦПК України передбачено, що для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання.

Таким чином, підготовче засідання є формою підготовчого провадження, яка полягає у вчиненні судом та учасниками судового процесу відповідних процесуальних дій.

При цьому положеннями статті 189 ЦПК України визначено, що завданнями підготовчого провадження є: остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; з`ясування заперечень проти позовних вимог; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; вирішення відводів; визначення порядку розгляду справи; вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

З системного аналізу завдань підготовчого провадження (частина перша статті 189 ЦПК України) та процесуальних дій, які вчиняються під час підготовчого засідання (частина друга статті 197 ЦПК України) вбачається, що метою проведення підготовчого засідання є здійснення дій, необхідних для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті, а не розгляд та вирішення спору по суті.

В той же час відповідно до статті 209, частини першої статті 211 ЦПК України розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат є завданням такої стадії як розгляд по суті, яка відбувається у формі судового засідання.

Таким чином, підготовче засідання та судове засідання проводяться з різною метою, що обумовлено різними завданнями, які стоять перед підготовчим провадженням та розглядом по суті, формами проведення яких вони є.

Підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання.

Відповідно до частини першої, другої статті 200 ЦПК України у підготовчому засіданні суд постановляє ухвалу (ухвали) про процесуальні дії, що необхідно вчинити до закінчення підготовчого провадження та початку судового розгляду справи по суті.

За результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу: 1) про залишення позовної заяви без розгляду; 2) закриття провадження у справі; 3) закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

За змістом пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Системний аналіз змісту частини п`ятої статті 233, пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України дозволяє дійти висновку, що суд може залишити заяву без розгляду за одночасного існування наступних умов: 1) позивач повторно не з`явився в судові засідання, про час та місце проведення яких був повідомлений належним чином, або не повідомив про причини неявки; 2) від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності; 3) його неявка перешкоджає вирішенню спору, тобто розгляду справи.

Разом з тим, оскільки, як зазначалося вище, розгляд та вирішення спору має відбуватися лише в судовому засіданні, то суд не має повноважень залишати позов без розгляду з підстав, зазначених в пункті 3 частини першої статті 257 ЦПК України, в підготовчому засіданні. За таких обставин, тобто у разі якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, суд відповідно до частини другої статті 200 ЦПК України у разі закінчення вчинення дій, передбачених частиною другою статті 197 ЦПК України, має постановити ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду.

Разом із тим, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06 листопада 2019 року у справі № 904/2423/18, від 02 грудня 2020 року у справі № 914/1531/19, від 22 грудня 2020 року у справі № 925/337/19, від 13 січня 2021 року у справі № 910/4372/20 та від 10 лютого 2021 року у справі № 916/365/17 та інших майже за тотожних за змістом норм процесуального права містяться протилежні висновки щодо можливості залишення позовної заяви без розгляду під час підготовчого засідання, від яких колегія суддів вважає за необхідне відступити.

Так, частина перша статті 181 ГПК України передбачає, що для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання.

Згідно з частиною першою статті 177 ГПК України завданнями підготовчого провадження є: остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; з`ясування заперечень проти позовних вимог; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; вирішення відводів; визначення порядку розгляду справи; вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Крім того, частина друга статті 182 ГПК України закріплює перелік дій, які вчиняються під час підготовчого засідання, які необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.

З частини першої, другої статті 185 ЦПК України вбачається, що у підготовчому засіданні суд постановляє ухвалу (ухвали) про процесуальні дії, що необхідно вчинити до закінчення підготовчого провадження та початку судового розгляду справи по суті. За результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу: 1) про залишення позовної заяви без розгляду; 2) закриття провадження у справі; 3) закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Частиною першої статті 194 ГПК України встановлено, що завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.

Відповідно до частини першої статті 196 ГПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні.

Пункт 4 частини першої статті 226 ГПК України містить припис, відповідно до якого суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору, або позивач (його представник) не з`явився у судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

При цьому Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду сформульований висновок, що норми статті 226 ГПК України не пов`язують можливість залишення позову без розгляду із стадією судового розгляду та не містять заборони залишення позову без розгляду на стадії підготовчого провадження. Навпаки, пунктом 1 частини другої статті 185 ГПК України прямо передбачена можливість постановлення судом ухвали про залишення позовної заяви без розгляду за результатами підготовчого засідання.

З наведеного вбачається, що у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду та Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду сформульовані протилежні висновки щодо можливості залишення позовної заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в підготовче засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Разом з тим, у ЦПК України, так само як і в ГПК України чітко розмежовані завдання підготовчого провадження та розгляду справи по суті й, відповідно, цілі проведення підготовчого засідання та судового засідання.

У зв`язку з наведеним, хоча пункт 1 частини другої статті 200 ЦПК України, так само як і пункт 1 частини другої статті 185 ГПК України дозволяють суду за результатами підготовчого засідання постановити ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, однак підстави для цього, що закріплені в частині першій статті 257 ЦПК України та частині першій статті 226 ГПК України, які є загальними нормами, мають застосовуватися з врахування завдань відповідних стадій цивільного та господарського судочинства, що містяться у спеціальних нормах, й не можуть їм суперечити.

Оскільки розгляд та вирішення спору є завданням стадії розгляду справи по суті (стаття 209 ЦПК України, стаття 194 ГПК України), а не підготовчого провадження (частина перша статті 189 ЦПК України, частина перша статті 177 ГПК України), а залишення позову без розгляду з підстав, передбачених пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України, пункту 4 частини першої статті 226 ГПК України, допускається лише за умови, що нез`явлення перешкоджає розгляду справи, то вчинення вказаної процесуальної дії з цих підстав допускається лише в судовому засіданні.

Протилежний підхід закріплений в КАС України. Так, відповідно до в пункту 4 частини першої статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо позивач не прибув (повторно не прибув, якщо він не є суб`єктом владних повноважень) у підготовче засідання чи судове засідання без поважних причин або не повідомив про причини неявки, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності.

У частині третій статті 403 ЦПК України визначено, що суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, палати або об`єднаної палати, передає справу на розгляд Великої Палати, якщо така колегія (палата, об`єднана палата) вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів (палати, об`єднаної палати) іншого касаційного суду.

Відповідно до частини п`ятої статті 403 ЦПК України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії або палати, має право передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

Виходячи з того, що колегія суддів Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду вважає за необхідне відступити від висновку Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду щодо наявності у суду повноважень залишати позов без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в підготовче засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи, враховуючи, що уніфікація позиції щодо застосування норм процесуального права необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовної практики, вказана справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

З урахуванням наведеного та положень статей 402-404 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу № 757/54510/17-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тимошенко Ірина Віталіївна, про визнання шлюбного договору недійсним, за касаційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на постанову Київського апеляційного суду від 21 січня 2021 року.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. В. Білоконь

Н. Ю. Сакара

С. Ф. Хопта

В. В. Шипович