Справа №601/2128/20
Провадження № 2/601/85/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2021 року Кременецький районний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді Білосевич Г.С.,

з участю секретаря судового засідання Польової Ж.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кременець цивільну справу № 601/2128/20 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

встановив:

Позивачі, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , звернулися до суду з позовом про визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням - житловим будинком, що розташований по АДРЕСА_1 . Позивачі посилаються на те, що вони є власниками житлового будинку, що розташований по АДРЕСА_1 . У вказаному будинку зареєстрована ОСОБА_3 , яка є відповідачем по даній справі. З 1999 року відповідач не проживає за місцем реєстрації, а саме у будинку, що належить позивачам. Реєстрація відповідача у вищезазначеному будинку перешкоджає позивачам у реалізації їхнього права на користування та розпорядження належним їм майном. Тому позивачі просять суд визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком, що розташований по АДРЕСА_1 .

В судове засідання позивачі подали заяву в якій просять справу слухати у їх відсутності та позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча про день, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином. Причини її неявки суду невідомі.

Судом прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі частини 4 статті 223 та частини 1 статті 281 ЦПК України, оскільки відповідач належним чином повідомлялася про день, час і місце судового засідання, не з`явилася в судове засідання без поважних причин і не повідомила причини неявки та не подала відзив на позов.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 є власниками житлового будинку, що розташований по АДРЕСА_1 , що стверджується свідоцтвом про право особистої власності на домоволодіння від 15.03.1993 року та інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 21.10.2020 року.

Згідно довідки про склад сім`ї та акту обстеження на факт не проживання осіб в житловому приміщенні від 18.09.2020 року, ОСОБА_3 зареєстрована в житловому будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , однак з 1999 року не проживає за вказаною адресою. Фактично з 1999 року проживає за межами України.

Відповідно до ст. 29 Цивільного кодексу України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення.

Судом встановлено, що відповідач - ОСОБА_3 з 1999 року без поважних причин не проживає за місцем своєї реєстрації, тому втратила право на користування житловим будинком, що розташований по АДРЕСА_1 , що на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ..

Керуючись ст.ст. 29, 405 ЦК України, ст. 72 Житлового кодексу України, ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", ст.ст. ст.ст. 19, 42, 263, 264, 265, 268, 280-282 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Ухвалити заочне рішення.

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком, що розташований по АДРЕСА_1 , що на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 житель: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 .

Позивач: ОСОБА_2 жителька, АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , зареєстрована: АДРЕСА_1 .

Головуючий: