23.02.2021 Єдиний унікальний номер 205/9016/20
Провадження № 2/205/1011/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2020 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді - Терещенко Т.П.,

за участю секретаря судового засідання - Далакян Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що шлюб між нею та відповідачем було розірвано 29 вересня 2004 року. Від шлюбу сторони мають сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований і проживає із нею. Відповідач сплачував аліменти на підставі рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська до повноліття дитини у розмірі 1/4 частини його заробітку. Постановою Відділу державної виконавчої служби Головного Територіального управління юстиції у Запорізький області від 30.10.2019 року виконавче провадження № 5534887 на підставі виконавчого листа № 2-957 від 24.03.2003 року, виданого Ленінським районним судом м. Дніпропетровська, про стягнення аліментів з відповідача, було закінчено зв`язку із досягненням повноліття. Їх син вступив до Національного технічного університету «Дніпропетровська політехніка» і навчається на першому курсі денного навчання, термін закінчення навчального закладу 30.06.2023 року. На теперішній час вони проживають разом з дитиною, відповідач з ними не проживає, ніяких стосунків не підтримує, матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, на утриманні інших дітей не має та аліменти іншим особам не сплачує. На підставі викладеного позивач звертається до суду з цим позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх доходів до досягнення ним 23 років або до закінчення навчання.

Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити.

Від відповідача надійшла заява в якій він визнав позовні вимоги та не заперечував щодо стягнення з нього аліментів на утримання повнолітнього сина.

Третя особа у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, відповідно до ст. 128 ЦПК України про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Вивчивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 29 вересня 2004 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано, що підтверджується копією паспорта позивача (а. с. 32).

Від подружнього життя сторони мають повнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, про що зроблено відповідний запис № 1127 (а. с. 37).

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишився проживати разом з матір`ю, що підтверджується довідкою № 194 від 05 листопада 2020 року, яка видана головою правління ОК «ЖБК № 57 «Мишинобудівник» Костинською С.П. (а. с. 39) і на цей час знаходиться на повному утриманні та матеріальному забезпеченні позивача.

Відповідно до довідки № 6346 від 01.10.2020 року, ОСОБА_3 , 2001 року народження, 01 жовтня 2020 року вступив до Національного технічного університету «Дніпровська політехніка» IV рівня акредитації і зараз навчається на 1 курсі денного відділення. Термін закінчення навчального закладу 30.06.2023 року.

Статтями 141, 155 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків, мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини.

Згідно із ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до п. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до Конвенції про права дитини (ратифіковані Постановою Верховної Ради № 789 від 27.02.91 р.) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини.

Згідно із ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Чинним законодавством України встановлено, що діти рівні у своїх правах незалежно від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей та повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги.

Зобов`язання з утримання дітей виникає за наявності сукупності таких умов: родинного зв`язку між батьками й дитиною (кровний зв`язок між батьками та дитиною або зв`язок між усиновлювачем і усиновленою дитиною); неповноліття дитини; навчання повнолітньої дитини; відсутність підстав для звільнення батьків від сплати аліментів; можливість батьків надавати матеріальну допомогу.

Частиною 1 статті 200 СК України встановлено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 200 СК України при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Положеннями статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 2 статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 6 від 15.05.2006 судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Отже, з урахуванням встановлених судом обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина підлягають задоволенню.

Визначаючи розмір аліментів, що підлягають до стягнення, суд враховує положення статті 182 СК України, та те, що дитина є повнолітньою, проживає разом з матір`ю і продовжує навчання на 1 курсі денного відділення, тому з відповідача підлягають стягненню аліменти у розмірі 1/4 частки зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до закінчення повнолітнім сином навчання до 30 червня 2023 року, але не пізніше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років.

Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 191 СК України суд вважає необхідним стягнути аліменти з ОСОБА_2 на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання з дня подання позову до суду, тобто з 19 листопада 2020 року.

На підставі п. 7 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

З урахуванням зазначеного, суд вважає можливим допустити негайне виконання судового рішення у межах сум платежів за один місяць.

У відповідності до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Згідно із ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі за одну майнову вимогу у розмірі 840 грн. 80 коп., оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду.

Керуючись ст. ст. 182, 191, 199, 200 СК України, ст. ст. 12, 13, 76 - 78, 81, 128, 141, 210, 211, 223, 247, 258, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення аліментів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНН НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (паспорт серія НОМЕР_3 , виданий Ленінським РВ УМВС України в Дніпропетровській області 06 листопада 1997 року) аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) батька щомісячно, до закінчення повнолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчання у Національному технічному університеті «Дніпровська політехніка», з терміном навчання до 30 червня 2023 року, але не пізніше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років, починаючи стягнення з 19 листопада 2020 року.

Допустити негайне виконання рішення у межах сум платежів за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНН НОМЕР_2 ) в дохід держави судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Сторони:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серія НОМЕР_3 , виданий Ленінським РВ УМВС України в Дніпропетровській області 06 листопада 1997 року, місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНН НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Третя особа: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНН НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя: Т.П. Терещенко