Справа № 606/869/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2021 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді Мельник А.В.

за участю секретаря судового засідання Кавалко В.С.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Теребовля цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Теребовлянської міської ради Тернопільської області (об`єднана територіальна громада), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Теребовлянська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , Теребовлянської міської ради Тернопільської області (об`єднана територіальна громада), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Теребовлянська державна нотаріальна контора, у якому з урахуванням уточнених позовних вимог, просить визнати за ним право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування заявлених вимог, вказує на те, що ОСОБА_3 09 січня 2008 року склала заповіт, за яким належний їй на праві власності житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться в с.Долина Теребовлянського району Тернопільської області, земельну ділянку розміром 2,03 га, на основі державного акту 4-ТР№020881 виданого 30 червня 1999 року та все те, на що вона за законом матиме право заповіла позивачу.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на все належне їй майно, зокрема на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по с.Долина, Тернопільського району, Тернопільської області.

Отримати у державного нотаріуса Теребовлянської державної нотаріальної контори свідоцтво про право на спадщину за заповітом позивач не може через те, що на вказаний житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами відсутні правовстановлюючі документи, будинок зареєстрований за колгоспним двором, який складається з двох членів, головою якого є ОСОБА_3 .

Враховуючи вказані обставини, позивач звернулась до суду для визнання права власності на 1/2 частину вказаного житлового будинку за рішенням суду.

Ухвалою суду від 13 травня 2021 року було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 06 липня 2021 року.

Позивач в судове засідання не з`явився, однак подав заяву, у якій просить справу розглядати за його відсутності, уточнивши позовні вимоги, згідно яких просить визнати за ним право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі.

Представник відповідача Теребовлянської міської ради Тернопільської області (об`єднана територіальна громада) в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі.

Представник Теребовлянської державної нотаріальної контори Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) в судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності.

Відповідно до вимог частини третьої статті 200 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

За вказаних обставин, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши та оцінивши докази по справі суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Згідно копії Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 25 квітня 1990 року, виданого виконавчим комітетом Теребовлянської районної Ради народних депутатів Тернопільської області Української РСР, цілий житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 , належить до колгоспного двору, що складається з 2-х членів, головою якого є ОСОБА_3 . Свідоцтво видано на підставі рішення виконкому Теребовлянської міської Ради народних депутатів № 71 від 20 квітня 1990 року «Про оформлення права власності на жилі будинки»(а.с.18).

Згідно копії довідки Теребовлянського бюро технічної інвентаризації за № 68 від 04 березня 2021 року, житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , є колгоспним двором, що складається з 2-х членів, головою якого є ОСОБА_3 , на підставі Свідоцтва на право власності, виданого виконкомом Теребовлянської районної ради на підставі рішення виконкому № 71 від 20 квітня 1990 року, зареєстровано Тернопільським ОО БТІ 25.04.1990 за реєстровим №252 (а.с. 24).

Відповідно до довідок №09-04/15/128, №09-04/15/126, №09-04/15/127 виданих 05 квітня 2021 року Теребовлянською міською радою Тернопільської області, станом на 15 квітня 1991 рік будинок, що знаходиться по АДРЕСА_1 є колгоспним двором, в ньому проживали і були зареєстровані: голова колгоспного двору ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , її син ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . На день смерті ОСОБА_3 , яка проживала і була зареєстрована по АДРЕСА_1 , разом з нею був зареєстрований та проживав її син ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 12-14).

Згідно копії технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 від 03 березня 2021 року, виданого Теребовлянським бюро технічної інвентаризації, замовником технічної інвентаризації є ОСОБА_1 , вищевказаний житловий будинок має загальну площу 68,2 кв.м, з якої житлова 35,6 кв.м (а.с.19-23).

Відповідно до висновку про вартість майна: житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою по АДРЕСА_1 , станом на 18.03.2021 становить 43460 (сорок три тисячі чотириста шістдесят) грн (а.с.25).

Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15.04.1991). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; г) згідно зі статтею четвертою Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону України «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року.

Статус майна колгоспного двору був врегульований статтями 120-126 ЦК УPCP 1963 року в редакції, чинній на час існування спірних правовідносин.

Відповідно до частини першої статті 120 ЦК УРСР (1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Згідно частини другої статті 120 ЦК УРСР (1963 року) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Таким чином, наявними у справі матеріалами підтверджено, що житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 належав до суспільної групи «колгоспний двір», членами якого були ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності всіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Відтак, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 належало по 1/2 частки житлового будинку кожному.

За життя ОСОБА_3 склала заповіт, посвідчений старостою Долинської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області від 09 січня 2008 року, за яким житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в селі Долина Теребовлянського району Тернопільської області, земельну ділянку розміром 2,03 га, на основі державного акта 4 ТР №020881, виданого 30 червня 1999 року, що знаходиться на території Долинської сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та все її майно, яке буде їй належати на день смерті, де б воно не знаходилось і з чого не складалось, а також все те, що вона за законом матиме право заповіла ОСОБА_1 (а.с.10).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Долинською сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Долина, Теребовлянського району, Тернопільської області (а.с.11).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина.

У державного нотаріуса Теребовлянської державної нотаріальної контори заведена спадкова справа за № 345 від 27 квітня 2009 року за заявою спадкоємця за заповітом ОСОБА_1 , після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 . Вказане підтверджується копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданої Теребовлянською державною нотаріальною конторою за № 340/02-14 від 30 березня 2021 року (а.с. 26).

З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданої Теребовлянською державною нотаріальною конторою за № 340/02-14 від 30 березня 2021 року, вбачається, що при розгляді документів було встановлено, що право власності на житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 було зареєстровано за колгоспним двором, який складається з 2-ох членів колгоспного двору, головою якого була ОСОБА_3 (а.с.26).

Оскільки ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому до правовідносин щодо спадкування після його смерті застосуванню підлягають норми Цивільного кодексу України (далі ЦК України) 2003 року.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У відповідності до частини першої статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі статтею 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Частиною першою статті 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Враховуючи вказане, суд приходить до висновку, що право позивача має бути захищено у судовому порядку шляхом визнання права власності на майно.

За умовами частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

З приписів частини 1 статті 5 ЦПК України вбачається, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до статті 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвічує його право власності.

Пунктом 1 частини другої статті 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що через відсутність державної реєстрації права власності та правовстановлюючих документів на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, позивач не може реалізувати своїх прав, їхні права підлягають судовому захисту, а позов до задоволення шляхом визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/2 частину житлового будинку з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Керуючись статтями 4, 12, 200, 247, 265, 354 ЦПК України, статтями 4, 5, 15, 16, 392, 1216, 1217, 1218, 1223, 1268 ЦК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Теребовлянської міської ради Тернопільської області (об`єднана територіальна громада), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Теребовлянська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

Відповідачі: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ;

Теребовлянська міська рада Тернопільської області (об`єднана територіальна громада), код ЄДРПОУ - 04058456, місцезнаходження: вулиця Шевченка, 8, місто Теребовля, Тернопільська область;

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Теребовлянська державна нотаріальна контора Південно-Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), місцезнаходження: вулиця Кн.Василька, 108, місто Теребовля, Тернопільська область, .

Повний текст рішення суду складено 06 липня 2021 року.

Суддя А.В.Мельник