Справа № 946/7108/19
Провадження № 2/946/957/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2021 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Смокіної Г.І.,

за участю секретаря судового засідання Тащі Т.М.,

позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3 , представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ізмаїлі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

26.09.2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення боргу в сумі 121047,50 грн за договором позики від 26.10.2016 року, мотивуючи тим, що 26.10.2016 року позичила відповідачці 5000 доларів США за умови повернення вказаної суми у строк до 01.06.2017 року, про що свідчить відповідна розписка від 26.10.2016 року, проте відповідач борг не повернула, від виконання грошового зобов`язання ухиляється.

Рух справи

Ухвалою судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 04.10.2019 року відкрито провадження у справі (а.с. 10).

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 09.12.2019 року справу призначено до розгляду по суті (а.с. 16).

Ухвалою судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 17.02.2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено (а.с. 33).

Ухвалою судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 17.03.2020 року цивільну справу прийнято до свого провадження після повторного автоматизованого розподілу (а.с. 36).

04.05.2020 року надійшли письмові заперечення ОСОБА_3 на позовну заяву (а.с. 41).

04.11.2020 року надійшли письмові заперечення ОСОБА_3 (а.с. 68).

Аргументи учасників справи

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, пояснили, що кошти в сумі 5000 доларів США були передані відповідачу, про що видана відповідна розписка, після отримання остання розпорядилась коштами на власний розсуд, що не впливає на її обов`язок повернути борг, до теперішнього часу зобов`язання не виконане.

В судовому засіданні відповідач проти задоволення позову заперечувала, пояснила, що у 2013 році, точну дату не пам`ятає, взяла у позивача 5000 доларів США, проте не для себе, а для подруги ОСОБА_6 для вирішення її матеріальних проблем, про що написала розписку. Пізніше 26.10.2016 року на прохання позивача розписку переписала та зобов`язалась через ОСОБА_6 повернути кошти. ОСОБА_6 своє зобов`язання дотепер не виконала, борг ОСОБА_1 не повернула. Оскільки кошти брала для ОСОБА_6 , вважає, що саме вона повинна виконати зобов`язання з повернення боргу.

Представник відповідача в судовому засіданні просила у задоволенні позову відмовити, мотивуючи тим, що зміст розписки є суперечливим, не підтверджує укладення між сторонами договору позики, оскільки не підтверджує факт отримання відповідачкою від позивачки певної грошової суми у борг, з розписки не вбачається моменту передачі коштів, не вказано порядку повернення коштів, відсутній обов`язок відповідача повернути борг.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що раніше зі сторонами перебувала у дружніх стосунках, у 2013 році за попередньою домовленістю ОСОБА_3 взяла у ОСОБА_1 5000 доларів США та передала кошти їй ОСОБА_6 для вирішення матеріальних проблем. Точну дату та обставини отримання нею коштів від ОСОБА_3 не пам`ятає. Про складення відповідачем розписки про отримання коштів від ОСОБА_1 знає. Повернути борг можливості не має у зв`язку з тяжким матеріальним становищем.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

26.10.2016 року ОСОБА_1 позичила ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 5000 доларів США, що еквівалентно 130000 грн, що підтверджено розпискою від 26.10.2016 року (а.с. 5).

Згідно розписки відповідач взяла в борг у ОСОБА_7 5000 доларів США (для ОСОБА_6 ) та зобов`язалась (тобто ОСОБА_3 через ОСОБА_6 ) повернути їх 01.07.2017 року.

Згідно розрахунку позивача сума боргу за курсом НБУ на день звернення до суду становить 121047,50 грн, правильність якого відповідачем не спростована.

До теперішнього часу зобов`язання з повернення боргу не виконано.

Позиція суду

Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 77, ч. 2 ст. 78, ч. 1 ст. 80 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обгрнутованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (ч. 1 ст. 82 ЦПК України).

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вислухавши позивача, відповідача, їх представників, свідка, перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права

Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається

за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її изначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України з зобов`язаннями допускається у випадках,

порядку та на умовах, встановлених законом (ст. 533 ЦК України).

Згідно зі статтею 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначеним змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно п.1 ч. 1, ч. 3 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Відповідно до ст. 1051 ЦК України, позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

За висновком Верховного Суду у постанові № 632/2209/16 від 04.03.2020 року, на яку посилались відповідач та його представник, якщо зміст розписки є суперечливим та не підтверджує укладення між сторонами договору позики, оскільки не підтверджує факт отримання відповідачем у борг певної грошової суми від позивача, відсутні підстави для стягнення суми як боргу за договором позики.

Зі змісту власноручно написаної ОСОБА_3 розписки вбачається, що остання отримала у борг від позивача 5000 доларів США та зобов`язалась їх повернути 01.06.2017 року.

Факт отримання вказаної суми від позивача та складення розписки від 26.10.2016 року в судовому засіданні відповідачем не заперечувався.

Датою передачі коштів з огляду на реальний характер договору позики є дата складення розписки, а саме 26.10.2016 року.

Належних та допустимих доказів того, що за розпискою від 26.10.2016 року гроші не передавались, суду не надано.

Доводи відповідача щодо відсутності у розписці обов`язку з повернення боргу спростовується змістом розписки.

Зміст розписки не є суперечливим, оскільки свідчить як про отримання відповідачем коштів від позивача у борг, так і про зобов`язання відповідача повернути кошти в обумовлений строк, що характерно для правовідносин за договором позики.

Передача коштів відповідачем іншій особі після їх отримання від позивача, а отже розпорядження своєю власністю на свій розсуд, не звільняє відповідача від обов`язку з повернення боргу.

Наявність будь-яких інших зобов`язань між сторонами відповідачем не доведено.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність між сторонами правовідносин, які виникли з боргового зобов`язання відповідача щодо повернення коштів.

Оскільки зобов`язання з повернення боргу в обумовлений договором строк відповідачем не виконано, з неї на користь позивача підлягає стягненню борг в межах заявлених позовних вимог в сумі 121047,50 грн.

Судові витрати

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Сплату позивачем судового збору підтверджено квитанцією № 88 від 25.09.2019 року (а.с. 1).

За таких обставин, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1210,47 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 141, 258, 263-268, 273, 354 ЦПК України, ст. ст. 526, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 05.03.1996 року Ізмаїльським МВ УМВС України в Одеській області) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий 25.03.1997 року Ізмаїльським МВ УМВС України в Одеській області) борг в сумі 121047 (сто двадцять одна тисяча сорок сім гривень) грн 50 (п`ятдесят) коп.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 05.03.1996 року Ізмаїльським МВ УМВС України в Одеській області) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий 25.03.1997 року Ізмаїльським МВ УМВС України в Одеській області) судовий збір в сумі 1210,47 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення.

Повний текст рішення складено 01 лютого 2021 року.

Суддя: Г.І.Смокіна