Справа № 390/1433/19
Провадження №2/390/19/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" лютого 2021 р. Кіровоградський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Гершкул І.М.,

при секретарі Магомедовій А.С.,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Швець Р.Ю.,

представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Бойко З.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кропивницький за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Української пожежно-страхової компанії про відшкодування шкоди заподіяної джерелом підвищеної небезпеки,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 та Української пожежно-страхової компанії в якому просила: стягнути солідарно з ОСОБА_2 та Української пожежно-страхової компанії на її користь матеріальні збитки у сумі 18913,16 грн.; стягнути з ОСОБА_2 на її користь моральну шкоду у сумі 20000 грн. і судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 13.09.2019 року ОСОБА_2 керуючи автомобілем FIAT, реєстраційний номер НОМЕР_1 , у с. Обознівка, Кропивницького району Кіровоградської області, допустив зіткнення з автомобілем ВАЗ-21124, реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керувала ОСОБА_1 , внаслідок чого автомобіль позивача отримав механічні пошкодження. Позивач зателефонувала до поліції з метою фіксування дорожньо-транспортної пригоди, однак працівники поліції запропонували залишити місце пригоди та вирішити проблему між собою. ОСОБА_2 відмовився у добровільному порядку відшкодовувати завдані збитки позивачу, а тому ОСОБА_1 звернулася до Української пожежно-страхової компанії з заявою про виплату страхового відшкодування, проте останні не здійснили страхове відшкодування. Крім цього, через пошкодження майна позивач зазнала душевних страждань.

Позивач та її представник у судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Бойко З.С. у судовому засіданні заперечила проти задоволення позову, оскільки вважає, що позов є необґрунтованим і не доведеним належними та допустимими доказами.

Відповідач Українська пожежно-страхова компанія свого представника до суду не направили, повідомлені про дату, час і місце судового засідання в установленому законом порядку, причину неявки суду не повідомили.

Експерт ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснив, що перебуває на посаді судового експерта відділу автотехнічних досліджень лабораторії автотехнічних досліджень та криміналістичного дослідження транспортних засобів Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України. Питання яке було поставлено на вирішення експертів «Яка була швидкість транспортних засобів у різні моменти розвитку дорожньо-транспортної пригоди ?» ним не вирішувалося.

Експерт ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснив, що перебуває на посаді заступника завідувача відділу автотехнічних досліджень лабораторії автотехнічних досліджень та криміналістичного дослідження транспортних засобів Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України. Питання яке було поставлено на вирішення експертів «Яка була швидкість транспортних засобів у різні моменти розвитку дорожньо-транспортної пригоди?» ним не вирішувалося, оскільки на клопотання експерта сторонами не подано орієнтири, що розташовувалися на лівому узбіччі по ходу руху автомобілів. При покадровому перегляді відеозапису з відеореєстратора не представилося можливим встановити відстань, яку подолали автомобілі за певний проміжок часу до моменту зіткнення, оскільки на відео відсутні будь-які орієнтири, які б дозволяли встановити вказану відстань. Швидкість автомобіля FIAT не може вплинути на висновки викладені за результатами експертизи.

Заслухавши пояснення учасників процесу, експертів, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Відповідно статей 15 та 16 ЦК України: кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, не визнання або оспорювання; кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу; способами такого захисту цивільних прав та інтересів є зокрема відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно ст.1166 ч.1 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст.1187 ч.2 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Пунктом 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Судом встановлено, що згідно повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду 13.09.2019 року о 08.52 год. у с. Обознівка, Кропивницького району Кіровоградської області, відбулося зіткнення автомобілів FIAT PUNTO TDS, реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_2 , та ВАЗ-21124, реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керувала ОСОБА_1 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. У повідомленні зазначено відомості щодо полісу обов`язкового страхування, зокрема: автомобіль ВАЗ-21124, реєстраційний номер НОМЕР_2 , страхувальник ОСОБА_5 , страхова компанія Українська пожежно-страхова компанія, поліс №АО927470 дійсний з 19.04.2019 року до 18.04.2020 року; автомобіль FIAT PUNTO TDS, реєстраційний номер НОМЕР_1 , страхувальник ОСОБА_2 , страхова компанія Українська пожежно-страхова компанія, поліс №АО1676237 дійсний з 21.07.2019 року до 20.07.2020 року (а.с.17).

18.09.2019 року ОСОБА_1 звернулася зі скаргою №К-1964 до ГУНП в Кіровоградській області про притягнення до відповідальності працівників поліції, які виїжджали на місце дорожньо-транспортної пригоди. 01.10.2019 року представник позивача звернувся з запитом до ГУНП в Кіровоградській області щодо притягнення до відповідальності працівників поліції, які виїжджали на місце дорожньо-транспортної пригоди (а.с.9-10).

10.10.2019 року ОСОБА_1 звернулася з заявою до Української пожежно-страхової компанії про відшкодування майнової шкоди заподіяної джерелом підвищеної небезпеки розміром 18913,16 грн. (а.с.11).

Згідно звіту №229 про оцінку вартості матеріального збитку, який виконано на замовлення ОСОБА_1 суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_6 , вартість матеріального збитку, нанесеного в результаті ДТП власнику колісного транспортного засобу ВАЗ-21124, реєстраційний номер НОМЕР_2 , складає 18913,16 грн. У звіті зазначено, що власником автомобіля ВАЗ-21124, реєстраційний номер НОМЕР_2 , згідно свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_3 від 18.05.2018 року є ОСОБА_7 (а.с.18-36).

В якості доказу позивачем подано до суду відеозапис із відеореєстратора та фотознімки, де зафіксовано зіткнення автомобілів ВАЗ-21124, реєстраційний номер НОМЕР_2 , та FIAT, реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с.37, 101-107).

Відповідно висновку експерта №19/12/1-32/33-СЕ/20 від 18.06.2020 року водій автомобіля ВАЗ-21124, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_1 з технічної точки зору, повинна була діяти відповідно вимог п.п.10.1 та 10.4 Правил дорожнього руху України, а водій автомобіля FIAT PUNTO TDS, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_2 з технічної точки зору, повинен був діяти відповідно вимог п.14.2 (б) Правил дорожнього руху України. Водій автомобіля ВАЗ-21124, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_1 з технічної точки зору, мала технічну можливість уникнути зіткнення шляхом виконання вимог п.п.10.1 та 10.4 Правил дорожнього руху України, а також водій автомобіля FIAT PUNTO TDS, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_2 з технічної точки зору, мав технічну можливість уникнути зіткнення шляхом виконання вимог п.14.2 (б) Правил дорожнього руху України. Таким чином, у даній дорожній обстановці у діях водія автомобіля FIAT PUNTO TDS, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_2 з технічної точки зору, вбачаються невідповідності вимогам п.14.2 (б) Правил дорожнього руху України, а водія автомобіля ВАЗ-21124, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_1 з технічної точки зору, вбачаються невідповідності вимогам п.п.10.1 та 10.4 Правил дорожнього руху України, що перебувають у причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди (а.с.123-138).

Статтями 12, 13, 81, 89 ЦПК України передбачено: суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Сукупний аналіз наданих доказів у справі свідчить, що стороною позивача суду не надано будь-яких доказів, які дають змогу чітко з`ясувати хто є власником автомобіля ВАЗ-21124, реєстраційний номер НОМЕР_2 , зокрема свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, а також стороною позивача не заявлялось будь-яких клопотань щодо витребування вказних матеріалів. Натомість, надані суду матеріали, які вказано вище, опосередковано свідчать, що страхувальником вказаного автомобіля зазначено ОСОБА_5 , а власником ОСОБА_7 . Відсутні будь-які докази, що дають змогу з`ясувати на якій правовій підставі ОСОБА_1 володіє автомобілем ВАЗ-21124, реєстраційний номер НОМЕР_2 . За таких обставин, суд вважає, що стороною позивача не надано доказів існування правових підстав, що дають право позивачу вимагати відшкодування шкоди заподіяної автомобілю ВАЗ-21124, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Крім цього, матеріали справи свідчать, що автомобілі, які були учасниками дорожньо-транспортної пригоди, мали поліси обов`язкового страхування, що видано Українською пожежно-страховою компанією. Проте, стороною позивача не надано до суду оригінал чи копію полісу та не заявлено будь-якого клопотання про витребування матеріалів, які стосуються наявності договору страхування цивільно-правової відповідальності. Викладені обставини позбавляють можливості суд дослідити істотні умови договору страхування цивільно-правової відповідальності власників автомобілів, які були учасниками дорожньо-транспортної пригоди, а відповідно з`ясувати наявність правових підстав для стягнення з Української пожежно-страхової компанії шкоди та її розмір.

Окремо необхідно відзначити, що відповідно висновку експерта причиною дорожньо-транспортної пригоди учасниками якої є сторони визнано обопільну вину сторін.

Відповідно ст.23 ЦК України: особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб; розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення; при визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості; моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування; моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

ОСОБА_1 ставиться питання про стягнення з ОСОБА_2 моральної шкоди у сумі 20 000 грн., яку обґрунтовано тим, що позивач зазнала душевні страждання через пошкодження її майна. Зваживши у сукупності надані докази, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди не підлягають задоволенню, оскільки доказів, які підтверджують прямо чи опосередковано наявність будь-яких негативних наслідків і моральної шкоди заподіяної позивачу діями відповідача суду не надано. Крім цього, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Позивач просить стягнути моральну шкоду в сумі 20000 грн., однак обґрунтуванням даної суми є лише суб`єктивний висновок позивача, що саме вказана сума буде справедливою, проте будь-який обґрунтований розрахунок, а також докази, що свідчать про заподіяння позивачу моральної шкоди в будь-якому вигляді на вказану суму чи суму близьку до вказаної суду не надано.

Таким чином, зваживши у сукупності наведені вище докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, оскільки позовні вимоги не доведено належними, допустимими та достатніми доказами.

Судові витрати понесені позивачами не підлягають стягненню з відповідачів, оскільки позовні вимоги залишено без задоволення, що відповідає вимогам ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.15, 16, 22, 23, 979, 1166, 1187 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст.4, 12, 13, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) та Української пожежно-страхової компанії (04080, м. Київ, вул. Кирилівська, 40) про відшкодування шкоди заподіяної джерелом підвищеної небезпеки відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 26.02.2021 року.

Суддя Кіровоградського районного суду

Кіровоградської області І.М. Гершкул