Провадження № 2-з/686/164/21
УХВАЛА

06 липня 2021 року

Хмельницький міськрайонний суд

в складі:головуючого судді Салоїд Н.М.,

при секретареві - Лоб І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницький в залі суду заяву

ОСОБА_1

про забезпечення позову

в с т а н о в и в :

В провадженні Хмельницького міськрайонного суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів та стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за виконавчим документом №;274/3227/17, виданого 13.04.2018 року Бердичівським районним судом Житомирської області стягнення з нього на користь відповідача аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у виконавчому провадженні № 56467794, що виконується державним виконавцем Києво-Святошинського районного відділу ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), заборонити державному виконавцеві цього відділу ДВС до набрання законної сили рішення у цивільній справі № 686/12492/21 за його до позовом до ОСОБА_2 вчиняти будь-які виконавчі дії та приймати рішення щодо примусового виконання виконавчого листа № 274/32217 від 13.04.2018 року паро стягнення з нього аліментів, виносити постанови про арешт коштів та майна боржника ОСОБА_1 .

Суд, перевіривши доводи заяви та матеріали справи, вважає, що подана заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Цивільно-процесуальним кодексом України передбачені види забезпечення позову.

Забезпечення позову це заходи цивільного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим (частина 2 статті 151 ЦПК України). Цей перелік підстав для забезпечення позову є вичерпним.

За загальним правилом заявник зобов`язаний довести наявність підстав для забезпечення позову, надавши відповідні докази.

Відповідно до положень частини 10 статті 150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір вирішується по суті.

Заявник ставить питання про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення аліментів за рішенням суду в іншій справі, що набрало законної сили та виконується відповідно до Закону та Конституції України.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладено на державну виконавчу службу, у порядку, передбаченому законом. Він діє на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно вимог частини 1 статті 34 Закону України «Про виконавче провадження» лише виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у передбачених цим законом випадках.

У ЦПК України немає правової норми, яка б надавала суду повноваження у порядку, передбаченому статтями 149, 150 ЦПК України, вживати заходи забезпечення позову шляхом зупинення виконання рішення суду та обмежувати право державного виконавця винесення постанов, які входять до його повноважень.

Отже, суд не наділений повноваженнями вирішувати питання щодо вжиття таких заходів, як забезпечення позову шляхом зупинення виконання рішення суду, що набрало законної сили та заборони винесення постанов про арешт коштів та майна боржника, оскільки вирішення питання про зупинення вчинення виконавчих дій належить виключно до компетенції виконавця, а тому не допускається забезпечення позову шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

Як убачається з матеріалів поданого позивачем позову, предметом його є звільнення від сплати аліментів заявника та стягнення аліментів на утримання спільної дитини по суті із стягувача аліментів. Справа по суті не розглянута.

Спосіб забезпечення позову запропонований заявником щодо зупинення стягнення аліментів за рішенням суду, що набрало законної сили та заборони державному виконавцеві проводити дії з виконання не є забезпеченням позову, є неприпустимим та незаконним.

Вказане забезпечення є предметом позовних вимог, що розглядається судом в порядку цивільного судочинства, суд має вирішити позов по суті, а тому подана заява задоволеною бути не може.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 150,151.153, 353 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом 15 діб до Хмельницького апеляційного суду.

Суддя: