Провадження № 2/712/733/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2021 року Соснівський районний суд м. Черкас у складі:

головуючого судді Пересунька Я.В.,

при секретарі Дядюрі І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Черкаси в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за несплату аліментів та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про звільнення від сплати заборгованості за аліментами, -

в с т а н о в и в:

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з указаним позовом, просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь пеню за прострочення сплати аліментів на утримання неповноліньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 41 932 грн 24 коп.

Позов обгрунтовано тим, що з 5 вересня 2005 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, в якому ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась ОСОБА_3 .

Рішенням Соснівського районного суду м.Черкас від 26 березня 2015 року з відповідача стягнуто аліменти на її користь на утримання дочки в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

На підставі вказаного судового рішення державним виконавцем 19 червня 2015 року відкрито виконавче провадження № 47922035.

Не зважаючи на рішення суду та відкрите виконавче провадження, відповідач має заборгованість за аліментами.

Так, згідно з довідкою головного державного виконавця від 11 листопада 2020 року заборгованість ОСОБА_2 за період із 1 липня 2019 року по 1 листопада 2020 року зі сплати аліментів станом на 1 листопада 2020 року становить 41 932 грн.

У позовній заяві зазначено, що відповідач є працездатною особою, доказів щодо поважності причин несплати аліментів державному виконавцю не надано, він тривалий час ухиляється від виконання рішення суду, питання про зменшення розміру аліментів не заявляв, що свідчить про наявність вини відповідача у виникненні заборгованості за аліментами.

Враховуючи правовий висновок ВП ВС від 3 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16, а також правові висновки КЦС ВС від 15 січня 2020 року у справі № 334/7702/16 та від 25 квітня 2018 року № 572/1762/15, ОСОБА_1 просить стягнути з ОСОБА_2 пеню за період із 1 липня 2019 року по 1 листопада 2020 року в розмірі 41 932 грн що дорівнює 100 % заборгованості за аліментами.

Ухвалою Соснівського районного суду м.Черкас від 15 грудня 2020 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження.

1 лютого 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду і зустрічним позовом, в якому просить звільнити його від сплати заборгованості за аліментами у розмірі 41 932 грн у виконавчому провадження № 47922035.

Зустрічний позов обгрунтовано тим, що з нього на даний час стягуються аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

Дочку він дуже любить і як батько бере активну участь у її вихованні та матеріальному забезпеченні.

З часу ухвалення рішення про стягнення аліментів він своєчасно, щомісячно сплачує аліменти, утримання яких проводиться бухгалтерією підприємства, на якому він працює. Крім того, на різноманітні свята він купує своїй дочці подарунки, а впродовж року, по мірі можливості, купує їй особисті речі (одяг, взуття тощо).

З огляду на поведінку ОСОБА_1 , рішенням служби у справах дітей Черкаської міської ради № 281 від 6 липня 2020 року встановлено графік його спілкування з дочкою.

До розірвання шлюбу з ОСОБА_1 він працював на підприємстві «Інтерплита», на якому в певний період припинили виплачувати зарплату. Такі обставини стали основною причиною постійних сварок та призвели до розірвання шлюбу. Через невиплату заробітної плати він змушений був перейти на роботу в ПрАТ «Азот», але й там почались проблеми з виплатою зарплати, у зв`язку з чим він звільнився з роботи в червні 2017 року.

Період із 2014-2018 роки став одним із найважчих у житті, оскільки він втратив сім`ю, залишився без засобів для існування, а мати в 2016 році захворіла на рак та стала інвалідом ІІ групи.

Після оперативного втручання матері та неодноразових хіміотерапій мати постійно проходить дороговартісне лікування, кошти на що було позичено матір`ю у її знайомої.

Після звільнення з ПрАТ «Азот» він збирався виїхати на заробітки до Республіки Польща, у зв`язку з чим взяв у борг у знайомої 3 500 доларів США. Однак через хворобу матері він не зміг виїхати на заробітки та протягом року не міг влаштуватись на роботу.

За рахунок позичених коштів він упродовж року жив та здійснював всі необхідні платежі.

Не зважаючи на вкрай скрутне матеріальне становище, за рахунок позичених коштів він також щомісяця сплачував аліменти на утримання дочки в розмірі приблизно 1 800 грн.

Паралельно з цим він звернувся до суду про стягнення з ПрАТ «Азот» заборгованості за заробітною платою та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні і рішенням Соснівського районного суду м.Черкас від 4 березня 2019 року у справі № 712/15133/18 на його користь було стягнуто 8692 грн 43 коп заробітної плати та 168 657 грн 88 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, а також судові витрати, а всього стягнуто 179 036 грн 31 коп. з утриманням з цієї суми податків та обов`язкових платежів.

Після отримання вказаних коштів він погасив заборгованість по своїй борговій розписці у розмірі 3 500 доларів США, частково допоміг свої матері погасити її борги на лікування раку (розписка на 3 000 доларів США).

На думку ОСОБА_2 , із частини коштів у розмірі приблизно 88 000 грн, яку він отримав відповідно до рішення суду та погасив борг за своєю розпискою, не повинна стягуватись 1/4 частина аліментів, оскільки він щомісячно завжди, починаючи з червня 2017 року по травень 2018 року, справно сплачував аліменти в розмірі приблизно 1 800 грн.

Проведення таких стягнень фактично створює подвійне відрахування аліментів з одного доходу, що суперечить рішенню суду та вимогам чинного законодавства, а також породжує несправедливість.

З приводу частини коштів у розмірі приблизно 77 000 грн, які він отримав за рішенням суду та сплатив борг за розпискою матері, які були витрачені на лікування раку, ОСОБА_2 вважає, що з цих коштів також не повинна стягуватись 1/4 частина на оплату аліментів. Зазначені кошти він не використовував на своє утримання, а використав на лікування матері.

ОСОБА_2 також просить врахувати, що наразі його майновий стан погіршився, оскільки він хоч і працює офіційно, але отримує мінімальну заробітну плату в розмірі 5200 грн, а в зв`язку з епідемією та введених підприємством карантинних заходів воно діє нестабільно, що негативно впливає на розмір його заробітної плати та матеріальний стан. Крім того, він проживає однією сім`єю без реєстрації шлюбу з іншою жінкою, яка має на утриманні неповнолітню дитину від першого шлюбу.

Після сплати аліментів, комунальних платежів у нього залишається приблизно 2 100 грн на проживання

На думку позивача, вказані обставини в їх сукупності є достатньою підставою для звільнення його від сплати заборгованості за аліментами.

9 лютого 2021 року до суду надійшла відповідь ОСОБА_1 на відзив, в якій вона звертає увагу суду на те, що з ОСОБА_2 стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) і отримавши грошові кошти на підставі рішення суду він умисно приховав їх від державного виконавця. Крім того, він не оскаржив рішення державного виконавця щодо нарахування йому заборгованості за аліментами та їх стягнення не оскаржив. Просила врахувати, що не зважаючи на скарги ОСОБА_2 на скрутний майновий стан, зі слів дитини він має кошти на дороговартісний ремонт квартири, купує дорогу техніку, відвідує спортивні заняття. Додатково пояснила, що надані ним боргові розписки не мають жодного відношення до суті позовних вимог.

16 лютого 2021 року до суду надійшли заперечення ОСОБА_2 на відповідь ОСОБА_1 на його відзив, в яких він просить врахувати, що любить свою дочку та по мірі можливостей піклується про неї.

Ухвалою Соснівського районного суду м.Черкас від 17 лютого 2021 року прийнято зустрічни позов ОСОБА_2 до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 , у звязку з чим замінено судове засідання на підготовче в межах підготовчого провадження та продовжено подальший розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

24 березня 2021 року до суду надійшов відзив ОСОБА_1 на зустрічний позов ОСОБА_2 , в якому вона просить врахувати, що в зустрічному позові ним не наведено фактів його тяжкої хвороби чи іншої обставини, яка унеможливлює сплату ним заборгованості відповідно до ч. 2 ст. 197 СК України. Не враховуючи реалій сьогодення щодо необхідності мати достатньо коштів для утримання дитини, ОСОБА_2 у зустрічному позові обмежується лише своїми проблемами, а забезпечення своєї дитини повністю поклав на ОСОБА_1 яка до того ж є інвалідом. Щодо його доводів про надання утриманні хворій матері, то він з невідомих причин не зазначає про наявність у нього сестри, яка також надає утримання матері.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкас від 8 квітня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

У вступному слові в судовому засіданні ОСОБА_1 первісний позов підтримала, а проти задоволення зустрічного позову заперечила.

Представник ОСОБА_2 адвокат Дмитрик С.В. у вступному слові заперечував проти задоволення первісного позову та наполягав на задоволенні зустрічного позову.

Заслухавши вступне слово ОСОБА_1 та адвоката Дмитрика С.В., дослідивши надані сторонами докази, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом установлено, що з 5 вересня 2005 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували в зареєстрованому шлюбі, в якому ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась дочка ОСОБА_3 .

Рішенням Соснівського районного суду м.Черкас від 26 березня 2015 року стягнуто з ОСОБА_2 та користь ОСОБА_1 аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 2 лютого 2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

На підставі вказаного рішення суду було видано виконавчий лист і постановою старшого державного виконавця Орел І.С. Придніпровського ВДВС Черкаського міського управління юстиції від 19 червня 2015 року відкрито виконавче провадження № 47922035.

Згідно з розрахунком заборгованості, складеним державним виконавцем, станом на 1 листопада 2020 року ОСОБА_2 має заборгованість за аліментами в розмірі 41 932 грн 24 коп. (а.с. 18).

Зміст указаного розрахунку дає підстави для висновку, що вказана заборгованість нарахована з липня 2019 року, оскільки боржник провадженні отримав дохід у розмірі 168 657 грн 88 коп. від ПрАТ «Азот».

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження".

Разом з тим, згідно із ч. 2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Обгрунтовуючи вимоги первісного позову, ОСОБА_4 посилалась на те, що ОСОБА_2 фактично приховав від державного виконавця отриманий дохід за рішенням суду в розмірі 168 657 грн 88 коп., умисно відмовляється сплачувати з цього доходу 1/4 частину в розмірі 41 932 грн 24 коп. за рішенням суду про стягнення аліментів на утримання їх спільної неповнолітньої дочки, а тому з нього підлягає стягненню пеня за аліментами.

Проте із такими доводами ОСОБА_4 погодитись не можна з огляду на наступне.

Як установлено судом, рішенням Соснівського районного суду м.Черкас від 4 березня 2019 року у справі № 712/15133/18, яке набрало законної сили 9 квітня 2019 року, стягнуто з ПАТ «Азот» на користь ОСОБА_2 заборгованість з виплати заробітної плати в розмірі 8 692 грн 43 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні 168 657 грн 88 коп., та судові витрати 1686 грн, а всього стягнуто 179 036 грн 31 коп.

Статтею 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу

її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

У ч. 1 ст. 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Аналіз положень СК України, зокрема положень статті 81, частини третьої статті 181, частини другої статті 182, статті 183 СК України, свідчить про те, що законодавець ототожнює поняття «заробітку» та «доходу», передбачаючи можливість стягнення на користь дитини мінімального рекомендованого розміру аліментів з обох джерел отримання грошових коштів.

ЦК України також ототожнює поняття «заробітку» та «доходу», зокрема у відносинах щодо відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю.

Відповідно до статті 81 СК України перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затверджується Кабінетом Міністрів України.

Згідно із п. 1 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року № 146, утримання аліментів з працівників провадиться з усіх видів заробітку і додаткової винагороди як за основною роботою, так і за роботою за сумісництвом, в тому числі з: 1) основної заробітної плати за посадовим окладом, тарифною ставкою, відрядними розцінками тощо; 2) усіх видів доплат і надбавок до заробітної плати; 3) грошових і натуральних премій; 4) оплати за надурочну роботу, за роботу в святкові, неробочі та вихідні дні; 5) заробітної плати, що зберігається під час відпустки, а також з одержуваної при звільненні компенсації за невикористану протягом кількох років відпустку; 6) заробітної плати, що зберігається під час виконання державних і громадських обов`язків, та в інших випадках збереження середньої заробітної плати; 7) винагороди за загальні річні підсумки роботи підприємств та організацій; 8) винагороди, що виплачується штатним літературним працівникам газет, журналів, агентств друку, радіо, телебачення із фонду літературного гонорару, а також нештатним літературним працівникам, що підлягають державному соціальному страхуванню; 9) одноразової винагороди (відсоткових надбавок) за вислугу років; 10) допомоги по державному соціальному страхуванню, а також з допомоги по тимчасовій непрацездатності, що встановлені в колективних сільськогосподарських підприємствах; 11) доплат до допомоги по державному соціальному страхуванню, виплачуваних за рахунок підприємств, установ, організацій; 12) сум, виплачуваних для відшкодування збитків у зв`язку з втратою працездатності внаслідок каліцтва або іншого пошкодження здоров`я, за винятком сум для відшкодування витрат на догляд за ними, на додаткове харчування, санаторно-курортне лікування (включаючи оплату проїзду) і протезування потерпілих; 13) допомоги по безробіттю; 14) одержуваної пенсії, за винятком надбавок до пенсії, що виплачуються особам з інвалідністю першої групи на догляд за ними; 14- 1) державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства, призначеної відповідно до Закону України "Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю"; 15) стипендій, виплачуваних студентам в період навчання у вищих навчальних закладах, учням професійних навчально-виховних закладів та слухачам навчальних закладів підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів; 16) доходів від підприємницької діяльності, селянських (фермерських) господарств, кооперативів, об`єднань громадян, а також доходів, що припадають на частку платника аліментів від присадибної ділянки або підсобного господарства; 17) усіх видів заробітку, одержуваного адвокатами за роботу в юридичних консультаціях; 18) плати, отриманої за передачу в оренду земельної ділянки або земельної частки (паю); 19) інших видів заробітку.

На думку суду, грошовий дохід у виді середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 168 657 грн 88 коп., який стягнуто на користь працівника на підставі рішення суду, не повинен враховуватись під час визначення розміру аліментів що стягуються з такої особи, оскільки такі кошти не є видом заробітку (доходу), з якого стягуються аліментні платежі, у розумінні Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів, а є санкцією для роботодавця за несвоєчасний розрахунок з працівником при звільненні та разовою компенсаційною виплатою для працівника.

Отже, державний виконавець, на думку суду, помилково у липні 2019 року включив до розрахунку заборгованості за аліментами боржника ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 41 932 грн 24 коп., врахувавши при цьому отримані ним грошові кошти в розмірі 168 567 грн 88 коп. за рішенням суду.

За таких обставин відсутні підстави вважати, що ОСОБА_2 має заборгованість за аліментами перед ОСОБА_1 на утримання їх спільної дочки ОСОБА_3 , а тому первісний позов про стягнення пені за аліментами задоволенню не підлягає.

Крім того, згідно з борговою розпискою, 20 червня 2017 року ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_5 в борг 3500 доларів США, які зобов`язався повернути до 1 січня 2020 року.

Борг за вказаним договором позики було повернуто 1 серпня 2019 року в повному обсязі, тобто після отримання грошових коштів за рішенням Соснівського районного суду м.Черкас від 4 березня 2019 року у справі № 712/15133/18.

Крім того, 5 квітня 2016 року мати ОСОБА_2 ОСОБА_6 , отримала в борг від ОСОБА_7 3 200 доларів США, які зобов`язалась повернути не пізніше 2022 року. Вказаний боргу було повернуто 18 листопада 2016 року в розмірі 50 доларів США, 10 квітня 2017 року 30 доларів США, 15 вересня 2017 року 20 доларів США, 2 липня 2018 року 50 доларів США, 21 березня 2019 року 50 доларів США, а 27 липня 2019 року 3 000 доларів США.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6 суду пояснила, що взяла в борг указані кошти для лікування у зв`язку з виявленням в неї в 2016 році злоякісного онкологічного утворення. Основна сума боргу була повернута за рахунок коштів, отриманих її сином за рішенням Соснівського районного суду м.Черкас від 4 березня 2019 року у справі № 712/15133/18.

Суд також ураховує, що не зважаючи на скрутне матеріальне становище боржника у виконавчому провадженні щодо стягнення аліментів ОСОБА_2 , відсутність у нього роботи, а відтак і доходів, отримання ним коштів у борг за розпискою, а також важку хворобу його матері, він не допускав заборгованості за аліментами та справно сплачував такі на утримання своєї дочки.

Надаючи оцінку доводам зустрічного позову про звільнення ОСОБА_2 від сплати заборгованості за аліментами у розмірі 41 932 грн у виконавчому провадженні № 47922035, суд не вбачає підстав для задоволення такого зустрічного позову, оскільки як встановлено вище судом, така заборгованість була нарахована державним виконавцем помилково.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 259, 263-265, 268, 274-279 ЦПК України, ст. 196, 197 СК України, суд,

у х в а л и в:

Відмовити в задоволенні первісного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за несплату аліментів.

Відмовити в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про звільнення від сплати заборгованості за аліментами.

Рішення може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду через Соснівський районний суд м.Черкас протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

Позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

Відповідач за первісним позовом і позивач за зустрічним позовом: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення суду складено 9 липня 2021 року.

Суддя: Я.В. Пересунько