Справа № 462/2940/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2021 року головуючий суддя Залізничного районного суду м. Львова Бориславський Ю.Л.розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду у м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення понесених витрат на утримання спільного майна,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, в якому просить стягнути зі ОСОБА_2 5262,50 грн. понесених витрат на утримання спільного майна та судові витрати. Свої позовні вимоги мотивує тим, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності шістьом особам, в тому числі і відповідачу. Відповідач у даній квартирі з 2000 року не проживає, однак, як співвласник зобов`язаний нести витрати з утримання належного йому майна. Просить позов задовольнити.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 21.05.2021 року справу прийнято до свого провадження, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення /виклику/ сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

14.06.2021 року до Залізничного районного суду м. Львова надійшов відзив, підписаний адвокатом Ощипок В.С. як представником відповідача ОСОБА_2 , у якому позовні вимоги заперечив, вказавши, що відповідач перебуває за межами України.

У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи наведене, відповідно до ч.8 ст. 178 та ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення /виклику/ сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Із змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 та членам її сім`ї: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на квартиру № НОМЕР_1 від 29.11.1996 р. /а.с.4/.

Згідно долучених до матеріалів справи копій відомостей про нарахування та оплату послуг з утримання будинку та прибудинкових територій за адресою: АДРЕСА_1 за період з січня 2018 р. по грудень 2019 р. позивачем оплачено 6278,03 грн., за період з січня 2020 р. по грудень 2020 р. - 3698,16 грн., за період з січня 2021 р. по квітень 2021 р. - 1498,09 грн. /а.с.6, 7/.

Згідно копій відомостей про нарахування та оплату послуг за центральне опалення за адресою: АДРЕСА_1 за період з січня 2018 р. по квітень 2021 р. позивачем оплачено 23237,62 грн. /а.с.8/.

Частиною 4 ст. 319 ЦК України визначено, що власність зобов`язує.

Відповідно до положення статті 322 Цивільного кодексу України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний сплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг (ч.3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Згідно п. 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року №572, обов`язок по сплаті за обслуговування і ремонт будинку, комунальні та інші послуги покладається на власника, наймача, орендаря житлового приміщення.

Відповідно до вимог ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього (ч. 4 ст. 544 ЦК України).

Статтею 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Із змісту ст. 370, 372 ЦК України вбачається, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності та поділу такого майна, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Аналіз наведених норм права дає підстави зробити висновок, що кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна. Співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування (право зворотної вимоги регрес).

Якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети.

Згідно із ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг.

Положеннями п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що індивідуальний споживач фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону /ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»/.

Відповідно до ч.3 ст. 156 ЖК України, члени сім`ї власника будинку (квартири) зобов`язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту.

Відтак, як встановлено судом, відповідач є співвласником квартири, яка належить на праві спільної сумісної власності шістьом співвласникам, частки власників не виділені, домовленості між сторонами не досягнуто.

Таким чином, виходячи із рівності часток співвласників, суд приходить до переконання, що відповідач зобов`язаний нести тягар утримання належного йому майна у розмірі 1/6 частини /відповідно до кількості співвласників згідно наданого свідоцтва про право власності/ від понесених позивачем витрат на оплату послуг з утримання будинку та прибудинкової території та надання центрального опалення.

Суд не приймає до уваги покликання представника відповідача на те, що останній надавав кошти на утримання сім`ї та квартири, так як таке не підтверджено жодними доказами.

Заперечень щодо наведеного позивачем розрахунку понесених витрат на утримання майна відповідачем суду не подано, а тому суд приймає такий.

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу /групи доказів/.

Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. /ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України/.

Керуючись ст. 319, 322, 526 Цивільного кодексу України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 2, 4, 6-13, 82, 89, 133, 141, 258, 259, 263-265, 268, 274-275, 279, 352, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в :

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення понесених витрат на утримання спільного майна - задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , 5262 /п`ять тисяч двісті шістдесят дві/ гривні 50 копійок відшкодування витрат з оплати послуг з утримання будинку та прибудинкової території та центрального опалення за період з січня 2018 р. по квітень 2021 р.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , 908,00 /дев`ятсот вісім / гривень понесених судових витрат.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, або у строки та порядку ст. 354, 355 ЦПК України.

Текст судового рішення складений 12 липня 2021 року.

Суддя: /підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя: Бориславський Ю. Л.