Справа № 128/790/21
УХВАЛА

07 липня 2021 року м. Вінниця

Суддя Вінницького районного суду Вінницької області Бондаренко О.І., оглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Патрікєєвої І.В. про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ :

В провадженні Вінницького районного суду знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 звернулася до суду з заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, що належить відповідачу ОСОБА_2 , зокрема, накласти арешт на нежитлове приміщення, комора VII поверсі 6 під`їзду, об`єкт житлової нерухомості площею 3,9 кв.м. реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101; квартира, об`єкт житлової нерухомості загальною площею 76,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101; будинок площею 46,30 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер майна: 11774414.

Подана заява мотивована тим, що сума стягнення становить 1100000,00 грн.; відповідач має ряд судових проваджень, які набрали законної сили, в яких він залучений в якості відповідача або ж третьої особи, щодо майнових стягнень з боку юридичних осіб, фінансових установ.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 21.05.2021 року відносно суб`єкта ОСОБА_2 існують діючи арешти на нерухоме майно відповідача, а саме: арешт нерухомого майна обтяжувач: Вінницький районний суд Вінницької області згідно ухвали від 28.08.2013 року справа № 128/4125/13-ц, арешт нерухомого майна обтяжувач: Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, постанова про арешт майна від 20.09.2019 року; арешт нерухомого майна обтяжувач: Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, постанова про арешт майна від 13.06.2014 року.

Крім того, майно боржника перебуває під обтяженням іпотеки від 07.05.2008 року, договір іпотеки №4046.

Також, у Вінницькому районному суді Вінницької області на розгляді знаходиться позовна заява ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, що може свідчити про намір відповідача уникати виконання рішення по справі № 128/790/21, шляхом розірвання шлюбу та оформлення майна на дружину.

Враховуючи значну суму до стягнення та ряд фактів ризиковості виконання рішення по справі, фінансові ризики, які на сьогодні існують у відповідача, сторона позивача звертається до суду з заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту майно відповідача, оскільки накладення арешту на майно та рахунки, як спосіб забезпечення позову, необхідна норма для ефективного захисту порушених та оспорюваних прав, так як є реальна загроза їх порушення шляхом відчуження житлового будинку та земельної ділянки, що значно ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду, у випадку його задоволення.

Ознайомившись з заявою, оглянувши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Відповідно до частини першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Статтею 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову, у пункті 1 частини першої якої передбачено, що позов може забезпечуватись накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, заявник просить накласти арешт на майно, що належить відповідачу ОСОБА_2 , зокрема, на нежитлове приміщення, комора VII поверсі 6 під`їзду, об`єкт житлової нерухомості площею 3,9 кв.м. реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101; квартира, об`єкт житлової нерухомості загальною площею 76,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101; будинок площею 46,30 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер майна: 11774414.

При цьому, як зазначає заявник у поданій до суду заяві, так і надаючи відповідні докази, відповідач має ряд судових проваджень, які набрали законної сили, в яких він являється відповідачем або ж третьою особою, щодо майнових стягнень з боку юридичних осіб, фінансових установ.

Так, згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 21.05.2021 року відносно ОСОБА_2 вже існують діючи арешти на нерухоме майно, яке належить йому на паві приватної власності, зокрема, і на нежитлове приміщення, комора VII поверсі 6 під`їзду, об`єкт житлової нерухомості площею 3,9 кв.м. реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101; квартира, об`єкт житлової нерухомості загальною площею 76,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101; будинок площею 46,30 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер майна: 11774414.

Крім того, майно боржника перебуває під обтяженням іпотеки від 07.05.2008 року, договір іпотеки №4046.

Також, заявник посилається на те, що у Вінницькому районному суді Вінницької області на розгляді знаходиться позовна заява ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, що може свідчити про намір відповідача уникати виконання рішення по справі №128/790/21, шляхом розірвання шлюбу та оформлення майна на дружину.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 20.05.2021 року позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу залишено без розгляду і дана ухвала набрала законної сили.

Таким чином, враховуючи наведене, приходжу до висновку, що, в даному випадку, з огляду на вже існуючу заборону відчуження майна відповідача, про яку просить заявник, відсутні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення, в разі задоволення позовних вимог позивача.

За таких обставин, вважаю, що в задоволенні вказаної заяви слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 149, 151, 153 ЦПК України, -

УХВАЛИВ :

В задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Патрікєєвої І.В. про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.І. Бондаренко