Справа № 496/4511/20
Провадження № 2/496/14/21
У Х В А Л А

01 березня 2021 року м. Біляївка

Суддя Біляївського районного суду Одеської області Горяєв І.М., розглянувши заяву (виправлену) адвоката Ролінського В.І., який діє в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом виселення, -

В С Т А Н О В И В:

Біляївським районним судом Одеської області розглядається справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом виселення ОСОБА_1 з будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

12.02.2021 р. ОСОБА_1 до суду подано зустрічний позов про визнання недійсним правочинів та визнання права власності в порядку спадкування.

15.02.2021 р. відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просив заборонити будь-які дії з земельною ділянкою та садовим будинком з надвірними спорудами розташованими за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 15 лютого 2021 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову було повернуто заявнику.

26.02.2021 року на електрону адресу суду від адвоката Ролінського В.І., який діє в інтересах ОСОБА_1 , надійшла виправлена заява про забезпечення позову, в якій просив вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту з метою запобігання безпідставного відчуження майна та заборонити будь-які дії з земельною ділянкою та садовим будинком з надвірними спорудами розташованими за адресою: АДРЕСА_1 .

Заява мотивована тим, що в 2003 році ОСОБА_1 разом з дружиною ОСОБА_3 , оплатно, придбано у власність земельну ділянку та садовий будинок з надвірними спорудами, що знаходяться за вищезазначеною адресою. Вказаний договір було укладено, як договір дарування та оформлено не між продавцем ОСОБА_4 та покупцями ОСОБА_3 і ОСОБА_1 (подружжя ОСОБА_5 на той час мали громадянство республіки Молдова), а між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , за пропозицією та порадою працівників сільської ради с. Дачне. Купуючи майно, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 передали ОСОБА_4 29 жовтня 2003 року завдаток у сумі 300 доларів США, а після оформлення договору дарування 24 грудня 2004 року передали ще 2300 доларів США, що підтверджується власноручними розписками ОСОБА_4 . Вартість вищезазначених об`єктів: земельної ділянки та садового будинку з надвірними спорудами на той час складали суму - 31 200 гривень. Переслідуючи мету позбавити ОСОБА_1 належного йому майна ОСОБА_6 , без відому ОСОБА_1 , отримала дублікати договорів дарування на вищезазначені об`єкти: земельну ділянку, садовий будинок з надвірними спорудами і зареєструвала їх у реєстратора. До жовтня 2020 року, ОСОБА_6 обіцяла оформити право власності на вищезазначені об`єкти: земельну ділянку, садовий будинок з надвірними спорудами, у зв`язку зі смертю ОСОБА_3 одноособово на ОСОБА_1 , в добровільному порядку. В жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся усно, а 17.01.2021 року звернувся з письмовою заявою до ОСОБА_6 про переоформлення права власності вищезазначених земельної ділянки та садового будинку з надвірними спорудами на ОСОБА_1 але ОСОБА_6 ігнорує виконання своїх зобов`язань, незважаючи, що при оформленні права власності у 2003 році на вищезазначені земельну ділянку і будинок взяла на себе зобов`язання, написавши власноручно розписку 24.12.2003 року, що за першою вимогою при отриманні ОСОБА_1 та ОСОБА_3 громадянства України переоформить право власності на вищезазначені земельну ділянку та садовий будинок з надвірними спорудами, на ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Відповіді від ОСОБА_6 на письмову заяву ОСОБА_1 від 17.01.2020 року про переоформлення права власності на вищезазначені земельну ділянку і будинок на ім`я ОСОБА_1 не отримано.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, суд дійшов наступного висновку.

Частиною 2 ст. 149 ЦПК України встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

На підставі ч. 1 ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Суд, перевіривши заяву про забезпечення позову, вважає, що вказана заява відповідно до ч. 10 ст. 153 ЦПК України підлягає поверненню заявникові, оскільки вона подана без додержання вимог ст. 151 ЦПК України з наступних підстав.

В порушення пункту 6 ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову не містить пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Так, згідно із ч. 1-3 ст.154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову. Суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: 1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або 2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

З аналізу вищевказаної норми цивільного процесу вбачається, що метою застосування заходів зустрічного забезпечення є забезпечення відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову. Питання вжиття заходів зустрічного забезпечення вирішуються судом, який остаточно і визначає захід зустрічного забезпечення, який має бути вжитий в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи.

Заявник має зазначити в заяві про забезпечення позову пропозицію щодо зустрічного забезпечення, зокрема, щодо розміру грошової суми, яку він може внести на депозитний рахунок суду. Дана пропозиція враховується судом при визначенні остаточного розміру зустрічного забезпечення. У разі якщо позивач не має можливості внести відповідну суму, він має повідомити суду поважні причини відсутності такої можливості.

Таким чином, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову не відповідає вимогам ст.151 ЦПК України в частині її змісту, оскільки не містить пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення, належного обґрунтування з посиланням на докази необхідності забезпечити позов саме в обраний спосіб.

На підставі викладеного та беручи до уваги те, що позивачем не дотримані вимоги закону при подачі заяви про забезпечення позову, оскільки остання не оформлена в порядку, встановленому ЦПК України, зазначене є перепоною для розгляду вказаної заяви по суті, у зв`язку з чим суд, на підставі ч. 10 ст. 153 ЦПК України, повертає вказану заявнику, про що постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст. 151, 153, 187, 274, ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву (виправлену) адвоката Ролінського В.І., який діє в інтересах ОСОБА_1 , про забезпечення позову - повернути заявнику.

Роз`яснити заявнику, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із такою заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Горяєв І.М.