Білоцерківський міськрайонний суд Київської області
Справа № 357/7142/21
У Х В А Л А

іменем України

06 липня 2021 року cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Орєхов О. І. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви, -

В С Т А Н О В И В:

02 липня 2021 року заявник ОСОБА_1 звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з заявою про забезпечення позову, в якій просив суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на 100 % (сто відсотків) частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю «НАВІ СОФТ» (LLC NaviSoft) (ідентифікаційний номер: 406175044, юридична адреса: Грузія, м. Кутаїсі, вул. Автомшенебелі, буд. № 88), яка належить ОСОБА_2 ( НОМЕР_1 );

2) заборонити ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) вчиняти будь-які дії, пов`язані з відчуженням корпоративних прав - 100 % (ста відсотків) частки або частини частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю «НАВІ СОФТ» (LLC NaviSoft) (ідентифікаційний номер: 406175044, юридична адреса: Грузія, м. Кутаїсі, вул. Автомшенебелі, буд. № 88);

3) заборонити ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) вчиняти будь-які дії, пов`язані з його виходом з товариства з обмеженою відповідальністю «НАВІ СОФТ» (LLC NaviSoft) (ідентифікаційний номер: 406175044, юридична адреса: Грузія, м. Кутаїсі, вул. Автомшенебелі, буд. № 88);

4) заборонити ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) вчиняти будь-які дії, спрямовані на ліквідацію товариства з обмеженою відповідальністю «НАВІ СОФТ» (LLC NaviSoft) (ідентифікаційний номер: 406175044, юридична адреса: Грузія, м. Кутаїсі, вул. Автомшенебелі, буд. № 88);

5) заборонити товариству з обмеженою відповідальністю «ІДЕЛЬ ДСТ» (ідентифікаційний код юридичної особи: 43188530) та будь-яким іншим особам відчужувати у будь-який спосіб, зокрема, але не виключно шляхом продажу, дарування, міни, застави, іпотеки, внесення до статутного капіталу юридичної особи, тощо об`єкт незавершеного будівництва, який розташований на земельній ділянці з кадастровим номером: :04:001:5675 за адресою: АДРЕСА_1 , будівництво якого розпочато на підставі повідомлення про початок будівельних робіт від 10.06.2020 № 182531;

6) заборонити усім суб`єктам державної реєстрації прав вчиняти будь-які реєстраційні дії, спрямовані на відчуження у будь-який спосіб, зокрема, але не виключно шляхом продажу, дарування, міни, застави, іпотеки, внесення до статутного капіталу юридичної особи, тощо об`єкту незавершеного будівництва, який розташований на земельній ділянці з кадастровим номером: :04:001:5675 за адресою: АДРЕСА_1 , будівництво якого розпочато на підставі повідомлення про початок будівельних робіт від 10.06.2020 № 182531, а також об`єкту нерухомого майна, який буде зареєстрований після введення в експлуатацію зазначеного об`єкту незавершеного будівництва.

В обґрунтування заяви заявник зазначив наступне.

Він, ОСОБА_1 (далі також - Позивач), має намір звернутися до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 (далі - Відповідач), про стягнення заборгованості.

Предметом даного позову є стягнення з Відповідача на його користь грошових коштів в сумі вартості банківських золотих злитків в загальній кількості 259 (двісті п`ятдесят дев`ять) штук та загальною масою 25 500 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот) грамів, отриманих Відповідачем та ОСОБА_4 (солідарні боржники) від нього за договором позики (далі - Договір позики), який підтверджується розпискою Відповідача від 08.11.2016 р. (далі - Розписка ).

НБУ щоденно встановлює облікову ціну банківських металів в гривні за тройську унцію (https://bank.gov.ua/ua/markets/exchangerates-metal).

Одна тройська унція дорівнює 31,1034768 грамів (загальновідомий факт).

Предметом Договору позики є золоті злитки загальною масою 25 500 грамів, що становить 819,844038 тройських унцій (25 500 : 31,1034768 = 819,844038).

На 01.07.2021 облікова ціна банківського золота за курсом НБУ становить 47 850,70 грн за тройську унцію.

Отже, сума його позовних вимог до Боржника станом на 01.07.2021 р. становить 39 230 111,10 грн (819,844038 х 47 850,70 = 39 230 111,10).

В зв`язку з існуванням значного ризику негайного (з моменту публікації відомостей про цей позов) відчуження Відповідачем належного йому майна, з метою забезпечення подальшого виконання можливого судового рішення, він звертається з цією заявою до пред`явлення позову.

Відповідач понад 4 роки має майнові зобов`язання перед ним, які не виконував протягом усього цього часу навіть частково. При цьому, Відповідач не перебуває у скрутному матеріальному становищі, має у фактичному володінні нерухомість та автомобіль преміум-класу, які оформлені на інших осіб. Однак згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у Відповідача відсутнє у власності нерухоме майно. Найімовірніше це пов`язано із приховуванням власного майна від можливості звернення стягнення на нього.

Так само Відповідач мав бізнес, в який вклав до 60 000 000 грн.

Відповідно до відкритих даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_2 до 21.05.2021 був кінцевим бенефіціарним власником (контролером) юридичної особи - товариства з обмеженою відповідальністю «ІДЕЛЬ ДСТ» (ТОВ «ІДЕЛЬ ДСТ»), ідентифікаційний код юридичної особи 43188530. Дата реєстрації ТОВ «ІДЕЛЬ ДСТ» - 22.08.2019. Тип бенефіціарного володіння: не прямий вирішальний вплив.

Відсоток частки статутного капіталу в юридичній особі або відсоток права голосу в юридичній особі: 99,93 (60 000 000 грн).

Відомості про юридичних осіб, через яких здійснювався опосередкований вплив на юридичну особу: ТОВ «НАВІ СОФТ», Грузія (був учасником ТОВ «ІДЕЛЬ ДСТ»).

Наразі, ОСОБА_2 є одноосібним учасником (відсоток частки: 100) товариства з обмеженою відповідальністю «НАВІ СОФТ», юридична адреса (саме таким чином зазначається місцезнаходження товариства за законодавством Грузії): АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 . Дата реєстрації ТОВ «НАВІ СОФТ» - 15.04.2016.

Відповідно до доданої Розписки Відповідач солідарно із ОСОБА_4 запозичив у нього банківські метали 22.03.2016 р., тобто якраз у період реєстрації у Грузії ТОВ «НАВІ СОФТ».

Наскільки йому відомо зі слів Відповідача та їх спільних знайомих, офіційного джерела доходів у розмірі, співмірному із ціною позову (39 230 111,10 грн.), Відповідач не мав. Тож найімовірніше, що запозичені в нього кошти та банківські метали, які легко конвертуються в грошові кошти, вкладалися в бізнес за межами України або просто зберігалися на рахунках ТОВ «НАВІ СОФТ» з метою їх приховування від нього, як кредитора.

В будь-якому разі згодом у 2019 році замість того, щоб повернути борги, ОСОБА_2 через власну компанію ТОВ «НАВІ СОФТ» перевів до 60 000 000 грн. у статутний капітал ТОВ «ІДЕЛЬ ДСТ» (точну суму фактично здійсненого внеску з відкритих джерел встановити неможливо). Відповідач навмисно робив це не напряму від себе, а опосередковано через ТОВ «НАВІ СОФТ», щоб зробити неможливим звернення стягнення на грошові кошти.

Вчинивши далі дії щодо виходу 20.05.2021 року ТОВ «НАВІ СОФТ» зі складу учасників ТОВ «ІДЕЛЬ ДСТ», Відповідач здійснив спробу розірвати свій юридичний зв`язок із вкладеними грошовими коштами (які надалі ТОВ «ІДЕЛЬ ДСТ» інвестувало в Об`єкт будівництва), які, на його думку, він отримав саме за Договором позики.

Означені факти явно вказують на недобросовісність Відповідача, як боржника, а також на те, що він має схильність до приховування майна, на яке може бути звернено стягнення, що ускладнює виконання можливого судового рішення та ефективний захист або поновлення його порушених прав.

В обґрунтування необхідності забезпечення позову також відзначив, що повернути частину боргів за рахунок солідарного боржника за розпискою про запозичення банківських металів ОСОБА_4 йому навряд чи вдасться, оскільки Господарським судом м. Києва за його заявою відкрито провадження у справі про неплатоспроможність № 910/15694/20. Подальше закриття Північним апеляційним господарським судом 01.06.2021 провадження у справі № 910/15694/20 оскаржується у касаційній інстанції і не є остаточним.

При цьому є показовим, що одним із своїх кредиторів у сумі 797 687 грн. ОСОБА_4 зазначив ОСОБА_2 . На підтвердження цього додається копія заяви ОСОБА_2 про грошові вимоги до боржника ОСОБА_4 . Тож, Відповідач має зайві кошти понад власні поточні фінансові потреби, щоб їх запозичити ОСОБА_4 , натомість уникає їх повернення йому, що додатково вказує на його недобросовісність і ризики ускладнення виконання можливого судового рішення.

Цілком імовірно, що заборгованість ОСОБА_2 перед ОСОБА_4 має штучний характер з метою введення у справу про банкрутство дружніх до себе кредиторів, а насправді відповідних зобов`язань не існує. Адже ОСОБА_2 та ОСОБА_4 є дуже близькими давніми друзями. Настільки близькими, що проживають (принаймні зареєстровані) за однією адресою, що ними власноручно зазначено у Розписці. Вони також мають спільні бізнес-інтереси, на що безпосередньо вказує солідарне запозичення в нього банківських металів.

Таким чином, у випадку, якщо заборгованість ОСОБА_2 перед ОСОБА_4 має штучний характер, - це додатково вказує на їх недобросовісність як боржників і на ризики ускладнення виконання можливого судового рішення.

Усі вищенаведені обставини вказуються на існування реальної загрози невиконання чи ускладнення виконання можливого судового рішення про стягнення з Відповідача заборгованості в разі неприйняття зазначених далі заходів забезпечення позову.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського ( арбітражного ) розгляду.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.07.2021 року головуючим суддею визначено Орєхова О.І.

Зазначена заява з додатками була отримана суддею 05.07.2021 року відповідно до контрольного журналу судових справ і матеріалів, переданих канцелярією для розгляду судді.

Вивчивши заяву з додатками, суддя вважає необхідним заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, задовольнити частково з таких підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України заява прозабезпечення позову подається до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.

Відповідно до ч. 8 ст. 28 ЦПК України позови, що виникають із договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

Місцем виконання Договору позики є місцепроживання позикодавця, про що зазначено в розписці, яка додатна до заяви. Місцем проживання позивача є місто Біла Церква Київської області, що підтверджується договором найму нерухомості від 01.03.2021 року.

При цьому, суд звертає увагу на те, що в розписці не вказується саме на «зареєстроване» місцепроживання, а зазначається загалом про містопроживання (мовою оригіналу «место жительства займодавца»).

Відповідно до абз. ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

При цьому абз. 2 цієї ж статті передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

На виконання зазначеного закону постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 р. № 207 затверджено Правила реєстрації місця проживання, п. 18 яких до документів, що підтверджують право на проживання в житлі, віднесено договір найму (піднайму, оренди).

Отже, з вищезназначеного вбачається, що заявник має місце проживання у місті Біла Церква Київської області.

Тому, враховуючи вищезазначене, суддя приходить до висновку, що заявник має право за правилами альтернативної підсудності звернутися до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вказаною заявою про забезпечення позову.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Забезпечення позову є цивільно-процесуальним заходом, що вживається судом та направлений на охорону матеріально-правових інтересів позивача, що гарантують за його позовом реальне виконання судового рішення. Він застосовується лише до позовів про визнання і про присудження.

Відповідно до частин першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.1-2 ст.150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Частина 3 ст. 150 ЦПК України передбачає, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, чи майнових наслідків заборони відповідачу, іншим особам здійснювати певні дії.

Частина 1 ст. 151 ЦПК України передбачає, що заява про забезпечення позову повинна містити: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; інші відомості, потрібні для забезпечення позову

Згідно ч. 4 ст. 152 ЦПК у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні відповідності заходів забезпечення позову позовним вимогам слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

При цьому забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівноправності сторін.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Аналогічна позиція викладена і в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 вересня 2019 року справа № 320/3560/18, провадження № 61-5051св19.

Згідно роз`яснень, даних у пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №381/4019/18 (провадження №14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Аналіз наведених норм діючого законодавства призводить до висновку, що забезпечення позову можливе лише при наявності між сторонами спору та наявності реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення.

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, кожен, чиї права та свободи, визнанні в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть, якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З наданих до суду матеріалів, вбачається, що між заявником ОСОБА_1 та ОСОБА_2 дійсно існує спір щодо повернення заборгованості грошових коштів в сумі вартості банківських золотих злитків в загальній кількості 259 (двісті п`ятдесят дев`ять) штук та загальною масою 25 500 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот) грамів, отриманих ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (солідарні боржники) за договором позики від 08.11.2016 р., що підтверджується доданою до заяви відповідною розпискою.

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах успільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Тлумачення цього положення як захисту права власності було здійснено Європейським судом з прав людини у справі Маркс проти Бельгії (Marckxv. Belgium), заява №6833/74 від 13.07.1979 р., в якому суд зазначив: «Визнаючи, що кожен має право мирно володіти своїм майном, ст. 1 у своїй суті забезпечує право власності».

Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено й у національному законодавстві.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи.

Отже, як вбачаєтьсяіз заяви про забезпечення позову, заявник ОСОБА_1 має намір звернутися до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. Предметом позову є стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів у розмірі 39 230 111,10 гривень за невиконання узятих на себе зобов`язань за договором позики від 08.11.2016 року.

Тому, ОСОБА_1 просив в забезпечення позову, накласти арешт на належну ОСОБА_2 частку в статутному капіталі ТОВ «НАВІ СОФТ», заборонити ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії, пов`язані з відчуженням корпоративних прав - 100 % (ста відсотків) частки або частини частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю «НАВІ СОФТ»; вчиняти будь-які дії, пов`язані з його виходом з товариства; вчиняти будь-які дії, спрямовані на ліквідацію товариства, а крім того заборонити товариству з обмеженою відповідальністю «ІДЕЛЬ ДСТ» та будь-яким іншим особам відчужувати у будь-який спосіб, зокрема, але не виключно шляхом продажу, дарування, міни, застави, іпотеки, внесення до статутного капіталу юридичної особи, тощо об`єкт незавершеного будівництва, який розташований на земельній ділянці з кадастровим номером: :04:001:5675 за адресою: АДРЕСА_1 , будівництво якого розпочато на підставі повідомлення про початок будівельних робіт від 10.06.2020 № 182531; заборонити усім суб`єктам державної реєстрації прав вчиняти будь-які реєстраційні дії, спрямовані на відчуження у будь-який спосіб, зокрема, але не виключно шляхом продажу, дарування, міни, застави, іпотеки, внесення до статутного капіталу юридичної особи, тощо об`єкту незавершеного будівництва, який розташований на земельній ділянці з кадастровим номером: :04:001:5675 за адресою: АДРЕСА_1 , будівництво якого розпочато на підставі повідомлення про початок будівельних робіт від 10.06.2020 № 182531, а також об`єкту нерухомого майна, який буде зареєстрований після введення в експлуатацію зазначеного об`єкту незавершеного будівництва.

З Витягуз грузинського Реєстру підприємців й непідприємницьких (некомерційних) юридичних осіб, який доданий до заяви про забезпечення позову вбачається, що ОСОБА_2 є одноосібним учасником (відсоток частки: 100) товариства з обмеженою відповідальністю «НАВІ СОФТ», юридична адреса (саме таким чином зазначається місцезнаходження товариства за законодавством Грузії): АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 . ОСОБА_2 є власником та директором зазначеного товариства. Дата реєстрації ТОВ «НАВІ СОФТ» - 15.04.2016 року.

З Інформації сформованої за допомогу додатку «Реєстр нерухомості» від 06.05.2021 року, відсутні відомості про право власності за ОСОБА_2 .

Порушуючи питання про забезпечення позову у вказаний у заяві спосіб, заявник посилався також і на те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до того, що майбутнє судове рішення може бути не виконано, оскільки є показовим, що одним із своїх кредиторів у сумі 797 687 грн. ОСОБА_4 зазначив ОСОБА_2 .

На підтвердження зазначеному, заявник додав до заяви копію заяви про грошові вимоги боржника, підписана ОСОБА_2 23.12.2020 року.

Зазначене також враховується суддею при вирішення питання щодо забезпечення позову.

Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З огляду на приписи статті 2 ЦПК України слід підкреслити, що сутність захисту прав, свобод чи інтересів фізичних осіб полягає у спрямуванні цього захисту в першу чергу на відновлення порушеного права.

Тому, невжиття заходів забезпечення позову дозволить ОСОБА_2 здійснити відчуження належної йому частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю «НАВІ СОФТ» та вчиняти інші дії, які в подальшому утруднять або зроблять неможливим виконання рішення суду у даній справі.

Виходячи із пов`язаності заходів забезпечення позову з його предметом, а також з тим, що в суду є всі підстави вважати, що невжиття цих заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду в майбутньому, суддя вважає, що вимоги ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на частку у статутному капіталі, є обґрунтованими та такими, що підлягають в цій частині задоволенню.

Але, так як з витягу з грузинського Реєстру підприємців й непідприємницьких (некомерційних) юридичних осіб не вбачається сума статутного капіталу, що позбавляє суддю можливості перевірити, що ціна позову не буде перевищувати суму арештованого майна, суддя вважає за необхідне зазначити в резолютивній частині ухвали про накладення арешту в межах позовних вимог.

Судом встановлено, що заявлений позивачем вид заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на частку у статутному капіталі, передбачений нормами чинного законодавства та є доцільним заходом. Таке забезпечення позову, виходячи з предмету спору, можна вважати співмірним із заявленими вимогами.

Необхідність обрання даного виду забезпечення позову є обґрунтованою, оскільки порушено права та законні інтереси заявника, і звернення з заявою про забезпечення позову здійснено з метою його захисту.

Накладення арешту на належну відповідачу частку корпоративних прав за своїм змістом полягає виключно у обмеженні права особи розпорядитися цією часткою у статутному капіталі (провести її відчуження), проте не позбавляє відповідача права володіння і користування цією часткою, зокрема не перешкоджає використанню у господарській (підприємницькій) діяльності та виконанню зобов`язань з іншими особами чи контрагентами.

Зазначене узгоджується з позицією викладеною в постанові Верховного Суду у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 вересня 2019 року у справі № 756/3322/19, провадження № 61-16300ск19.

Також, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 11 листопада 2020 року у справі № 522/19690/18 підтвердив законність та обґрунтованість висновків попередніх інстанцій про те, що арешт належної відповідачу частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю не перешкоджає господарській діяльності підприємства, і такий захід є достатнім, необхідним і співмірним.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскільки такий вид забезпечення позову, як арешт належної ОСОБА_2 частки у статутному капіталі товаристває достатнім (зміст арешту полягає виключно у обмеженні права особи розпорядитися цією часткою у статутному капіталі (провести її відчуження)), вимоги щодо заборонити ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії, пов`язані з відчуженням корпоративних прав - 100 % (ста відсотків) частки або частини частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю «НАВІ СОФТ»; вчиняти будь-які дії, пов`язані з його виходом з товариства; вчиняти будь-які дії, спрямовані на ліквідацію товариства, не підлягають до задоволення.

Також не підлягають задоволенню вимоги заявника в заяві про забезпечення позову в частині заборонити товариству з обмеженою відповідальністю «ІДЕЛЬ ДСТ» та будь-яким іншим особам відчужувати у будь-який спосіб, зокрема, але не виключно шляхом продажу, дарування, міни, застави, іпотеки, внесення до статутного капіталу юридичної особи, тощо об`єкт незавершеного будівництва, який розташований на земельній ділянці з кадастровим номером: :04:001:5675 за адресою: АДРЕСА_1 , будівництво якого розпочато на підставі повідомлення про початок будівельних робіт від 10.06.2020 № 182531; заборонити усім суб`єктам державної реєстрації прав вчиняти будь-які реєстраційні дії, спрямовані на відчуження у будь-який спосіб, зокрема, але не виключно шляхом продажу, дарування, міни, застави, іпотеки, внесення до статутного капіталу юридичної особи, тощо об`єкту незавершеного будівництва, який розташований на земельній ділянці з кадастровим номером: :04:001:5675 за адресою: АДРЕСА_1 , будівництво якого розпочато на підставі повідомлення про початок будівельних робіт від 10.06.2020 № 182531, а також об`єкту нерухомого майна, який буде зареєстрований після введення в експлуатацію зазначеного об`єкту незавершеного будівництва, оскільки ОСОБА_2 , який є боржником по розписці не має відношення до даного товариства та не має в статутному капіталі жодної частки.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVINANDOTHERSv. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Як передбачено ч. 7 ст. 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, а також вирішує питання зустрічного забезпечення.

Станом на час розгляду судом заяви про забезпечення позову у суду відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов`язок суду на застосування зустрічного забезпечення, згідно з ч. 3 ст. 154 ЦПК України.

Слід зазначити, що ухвала суду про забезпечення позову згідно з ст. 258 ЦПК України є видом судового рішення, яке відповідно до ст. 124 Конституції України та ст. 18 ЦПК України є обов`язковим для виконання всіма державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями та посадовими особами на всій території України,а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

А відтак, вимогу ст. 157 ЦПК України про те, що ухвала про забезпечення позову виконується в порядку, встановленому для виконання судових рішень, можна цілком обґрунтовано розглядати як загальну вимогу про обов`язковість судових рішень, встановлену ст. 124 Конституції України та ст. 18 ЦПК України.

Таким чином, ухвала про забезпечення позову є обов`язковою до виконання всіма суб`єктами, кому вона адресована та кого вона стосується і повинна бути виконана цими суб`єктами самостійно.

Відповідно до частини 1 ст. 40 Договору між Україною та Республікою Грузія про правову допомогу та правові відносинах у цивільних та кримінальних справах (Договір ратифіковано Законом N 451/95-ВР від 22.11.1995, дата набуття чинності: 05.11.1996), Договірні Сторони взаємно визнають та виконують рішення установ юстиції у цивільних справах, що набули чинності, а також вироки в частині відшкодування шкоди, заподіяної злочином.

Отже, законодавством та міжнародним договором України передбачена можливість визнання та виконання в Грузії ухвали українського суду про забезпечення позову.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 41, 124 Конституції України, ст. 317 ЦК України, ст. ст.ст. 2, 12, 18, 28, 81, 149-153, 263, 353 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду Українивід 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процессуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», ЗакономУкраїни «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви, - задовольнити частково.

Вжити заходи по забезпеченню позову, шляхом накладення арешту на 100% ( сто відсотків ) частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю «НАВІ СОФТ» (LLC NaviSoft) (ідентифікаційний номер: 406175044, юридична адреса: Грузія, м. Кутаїсі, вул. Автомшенебелі, буд. № 88), яка належить ОСОБА_2 ( НОМЕР_1 ), в межах суми позову - 39 230 111,10 гривень (тридцять дев`ять мільйонів двісті тридцять тисяч сто одинадцять гривень десять копійок ).

В іншій частині забезпечення позову, - відмовити.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Ухвала суду про забезпечення позову виконується негайно з дня її постановлення в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Направити примірник ухвали про забезпечення позову заявнику та всім особам яких стосуються заходи забезпечення позову для негайного виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її підписання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду надруковано в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

СуддяО. І. Орєхов