Справа № 365/455/20
Номер провадження: 2/365/48/21
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

23.02.2021 смт. Згурівка Київської області

Згурівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Денисенко Н.О.

секретар

судового засідання Матвієнко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Згурівської селищної ради Київської області про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю,

за участі представників

позивача ОСОБА_2

відповідача Третяк Д.О.

В С Т А Н О В И В:

26 жовтня 2020 року позивач звернулась до суду із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що вона є небогою ОСОБА_4 . З 2006 року остання із своїм пасинком ОСОБА_5 проживали з нею в м. Києві. Рішення Виконавчого комітету Згурівської селищної ради Київської області від 7 липня 2006 року її було призначено їх піклувальником. Питання щодо їхньої дієздатності та встановлення над ними опіки відповідно до рішення суду не вирішувалось. Вона постійно здійснювала за ними догляд, ОСОБА_6 був інвалідом дитинства. ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_2.

Після їхньої смерті залишилася спадщина, яка складається із житлового будинку номер АДРЕСА_1 . Інших спадкоємців крім неї немає. Після смерті ОСОБА_4 вона отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спірний будинок. Як спадкоємець четвертої черги вона подала заяву про прийняття спадщини ОСОБА_6 та к як фактично проживала з ним з 2006 року. Для подальшого оформлення спадкових прав на частину будинку після смерті ОСОБА_6 їй необхідно встановити факт проживання із ним однією сім`єю.

В червні місяці 2018 році за сімейними обставинами вона вмушена була виїхати за межі України в зв`язку з чим оформила ОСОБА_6 до ОСОБА_7 психоневрологічного інтернату для тимчасового перебування та лікування. З липня 2018 року вона постійного його відвідувала в лікарні, опікувалась ним, вони підтримували родинні стосунки як брат та сестра, його похованням займалсь вона, тому просить встановити факт спільного проживання ОСОБА_6 із нею у період часу з 2007 року до 21 вересня 2018 року однією сім`єю.

Ухвалою Згурівського районного суду Київської області від 02.11.2020 за клопотанням позивача витребувано від приватного нотаріуса Липовенко Н.І. копію спадкових справи щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 .

В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали повністю, уповноважений представник відповідача позов не визнала повністю.

В судовому засіданні позивач та її представник надали пояснення, які повністю відтворюють зміст позовних вимог. Крім того, доповнили, що ОСОБА_1 із ОСОБА_6 підтримувала сталі сімейні стосунки. Вони були пов`язані спільним побутом, вели спільний бюджет, піклувалися один про одного. Вона регулярно відвідувала його в медичному закладі та поховала за власний кошт. ОСОБА_6 , не дивлячись на його вади здоров`я, усвідомлено сприймав позивача як рідну людину. Рішення Згурівської селищної ради за 2006 рік щодо встановлення піклування над ОСОБА_6 є юридично нікчемним документом, оскільки щодо ОСОБА_6 не приймалось рішення суду про визнання його недієздатним чи обмежено дієздатним, а опіка чи піклування встановлюється згідно з нормами ЦК України 2003 року виключно над такими особами. Позивач є єдиною особою, яка опікувалась ним. Лише за сімейними обставинами та погіршенням самопочуття ОСОБА_6 позивач змушена була помістити останнього до спеціалізованої медичної установи. При цьому продовжувала опікуватися ним. Вважає, що ст. 1264 ЦК України повинна тлумачитися судом не буквально, виходячи з того, що особи проживали на одній території відповідний проміжок часу, а були (жили) як члени родини незалежно від того, на якій відстані вони перебували час від часу. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема принцип справедливості, норми моралі, традиції, звичаї тощо. Тлумачення ст. 1264 ЦК України спростовує доводи сторони відповідача проте, що факт проживання позивача та спадкодавця за різними адресами на момент смерті останнього виключає застосування щодо спірних правовідносин норм цієї статті.

Представник відповідача посилається на те, що ОСОБА_6 мав вади здоров`я, які нібито заважали йому усвідомлювати оточуючих. Однак жодних доказів не надала. Такі доводи спростовуються показаннями свідків, які підтвердили, що ОСОБА_6 сприймав позивача як рідну для нього людину та між собою вони відносились як члени сім`ї.

В судовому засіданні представник відповідача, заперечуючи проти позову, посилається на те, що при вирішенні спору про право осіб, які проживали разом із спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, необхідно враховувати правило ч. 2 ст. 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, та мають взаємні права та обов`язки. Цей строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини.

Для набуття права на спадкування за законом на підставі ст. 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: проживання однією сім`єю із спадкодавцем і на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа проживали однією сім`єю. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім факту спільного проживання, є ведення із спадкодавцем спільного бюджету, харчування, спільних витрат на купівлю майна, утримання житла, надання взаємної допомоги, наявність усних та письмових домовленостей про порядок користування житлом, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менше п`яти років до часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (ч. 2 ст. 1220 ЦК України). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч. 1 ст. 1221 ЦК України).

Позивач рішенням Виконкому Згурівської селищної ради від 07.11.2006 була призначена піклувальником над ОСОБА_6 як інвалідом з дитинства другої групи. Відтак ОСОБА_1 взяла на себе зобов`язання щодо піклування над останнім, з яким вона не має кровного споріднення. Натомість ОСОБА_6 не мав будь-яких зобов`язань перед нею. З червня 2018 року ОСОБА_6 почав проживати у Ольшаницькому психоневрологічному інтернаті на постійній основі, де й був зареєстрований та поставлений на всі види утримання. Відтак з цього часу ОСОБА_1 не проживала разом із ОСОБА_6 та не була пов`язана спільним побутом.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_8 показала, що знає позивача, у якої наймала житло по АДРЕСА_1 . Позивач є рідною племінницею ОСОБА_4 . Приблизно десять років тому ОСОБА_1 забрала ОСОБА_4 та ОСОБА_6 до себе у місто Київ. Оскільки позивачу необхідно було виїхати за кордон у сімейних справах, то вона оформила ОСОБА_6 в будинок пристарілих. Між позивачем та ОСОБА_6 були дружні стосунки як між братом та сестрою. Приблизно три рази на рік позивач приїздила в смт. Згурівка разом із обома ОСОБА_6 .

В судовому засіданні свідок ОСОБА_10 дав показання, аналогічні показанням свідка ОСОБА_8 . Крім того, зазначив, що ОСОБА_6 мав психічне захворювання. Проте впізнавав позивача та усвідомлено відносився до неї. Йому невідомо, де проживав ОСОБА_6 останнім часом.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_11 показала, що знайома із позивачем понад 10 років. Знала ОСОБА_12 та ОСОБА_6 , які постійно проживали у позивача із 2006 року, де їм був забезпечений належний побут та догляд. ОСОБА_6 мав психічні вади. Він відносився до позивача як до матері. Після смерті ОСОБА_4 став більш нервовим. У зв`язку із виїздом за кордон позивач оформила ОСОБА_6 в інтернат, зібрала та відвезла туди весь його одяг, де в подальшому відвідувала його. Поховали ОСОБА_6 у Рокитному .

Оцінюючи наведені у справі аргументи, ґрунтуючись на засадах верховенства права, на повно і всебічно з`ясованих обставин, об`єктивно та безпосередньо досліджених в судовому засіданні доказів, наявних у справі, суд дійшов висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником Ѕ частки житлового будинку номер АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом ОСОБА_4 від 31.07.2019. Також вона є власником земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом ОСОБА_4 від 31.07.2019.

Власником іншої Ѕ частки спірного житлового будинку за життя був ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.06.1989 (а.с.9-16, 19, 20-24 - копії свідоцтв про право на спадщину, повідомлення, технічного паспорта, заповіту та витягів).

Рішенням Виконавчого комітету Згурівської селищної ради Київської області від 07.11.2006 № 55 на підставі п. 4 делегованих повноважень ст. 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» ОСОБА_1 була призначена піклувальником над недієздатними ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , які були зареєстровані в АДРЕСА_1 (а.с.27 - копія рішення).

З 06.06.2018 ОСОБА_6 був зарахований та поставлений на всі види утримання до Ольшаницького психоневрологічного інтернату. Був зареєстрований по АДРЕСА_2 з 25.06.2018. За чотири місяці перебування в інтернаті його тричі відвідувала ОСОБА_1 , яка понесла витрати на його поховання. Інтернат не укладав із ОСОБА_6 договори (а.с.30 - копія інформації).

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина на зазначене належне йому на праві власності майно.

Спадкова справа відкрита Приватним нотаріусом Рокитнянського районного нотаріального округу Київської області Липовенко Н.І. за заявою ОСОБА_1 як спадкоємця за законом, як особи, яка проживала однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Інших заяв про прийняття спадщини не надходило. Інших спадкоємців судом не встановлено (а.с.67-72 - копія спадкової справи).

Приватний нотаріус Липовенко Н.І. повідомила позивачу, що для оформлення її спадкових прав на спірне майно необхідно звернутися до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем, відмовивши таким чином у видачі свідоцтва про право на спадщину (а.с.35 - лист-відмова).

Позивач при пред`явленні позову сплатила судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп. (а.с.6 - квитанція).

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частинами першої та другої статті 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

За змістом статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (ч. 2 ст. 3 СК України).

В пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» (далі - Пленум № 7) роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини 2 статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.

Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення з спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Для встановлення факту проживання однією сім`єю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, наявність взаємних прав та обов`язків.

Виходячи зі змісту статті 55 ЦК України, завдання опіки та піклування над повнолітніми особами полягає у забезпеченні особистих немайнових і майнових прав та інтересів таких осіб.

Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Стаття 81 ЦПК України надає право сторонам та іншим учасникам справи подавати докази на підтвердження своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76 ЦПК України).

Частиною 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд відхиляє як належний доказ довідку про проживання позивача із спадкодавцем на час відкриття спадщини, тобто по ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки ця обставина спростовується поясненнями самої позивача та її представника, повідомленням інтернату та показаннями свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_11 (а.с.88).

Представник позивача вбачає, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема принцип справедливості, норми моралі, традиції, звичаї тощо.

Проте суд не вбачає підстав для незастосування вимог ст. 1264 ЦК України, керуючись зокрема принципом справедливості.

Заслухавши пояснення позивача, представників сторін, показання свідків, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, суд дійшов висновку, що в позові необхідно відмовити повністю, оскільки в судовому засіданні позивач не довела, що між нею та ОСОБА_6 протягом останніх п`яти років до часу відкриття спадщини склалися відносини, що притаманні сім`ї, та що на час відкриття спадщини вони проживали однією сім`єю.

Надані суду докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо спільного проживання, спільного побуту, наявності взаємних прав та обов`язків з померлим ОСОБА_6 , не підтверджують факт проживання зі спадкодавцем однією сім`єю протягом останніх п`яти років до часу відкриття спадщини, від встановлення якого залежить право позивача на спадкування після померлого, як спадкоємця четвертої черги за ст. 1264 ЦК України.

Обставини щодо надання допомоги та піклування позивачем про померлого, кількаразове відвідування його в інтернаті та поховання не є доказами, що підтверджують факт проживання однією сім`єю з останнім протягом п`яти років до дня відкриття спадщини та наявності між ними відносин, притаманних сім`ї.

Спадкодавець ОСОБА_6 на час своєї смерті перебував в державній установі (інтернаті), а позивач відповідно до рішення відповідача була визначена як піклувальник ОСОБА_6 . Доказів зміни її соціального статусу на час смерті спадкодавця позивач не надала.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 16, 29,55, 1216, 1217, 1220, 1258, 1264 ЦК України, ст. 3 СК України, постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», ст.ст. 2, 4, 12, 19, 76-83, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

В позові ОСОБА_1 до Згурівської селищної ради Київської області про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Згурівський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного судового рішення.

ПозивачОСОБА_1 , житель АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач Згурівська селищна рада, вулиця Українська, буд. 10 смт. Згурівка Броварського району Київської області, 07601, ідентифікаційний код в .

Головуючий суддя Н.О. Денисенко

Повне судове рішення складене 3 березня 2021 року.

Головуючий суддя Н.О. Денисенко