Справа № 581/970/20
Провадження № 2/581/7/21
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

01 березня 2021 року сел.Липова Долина

Липоводолинський районний суд Сумської області в складі: головуючого - судді Бутенка Д.В., за участю секретаря судового засідання Бочкун Л.І., позивачки ОСОБА_1 , відповідачки ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Липова Долина цивільну справу в порядку загального провадження в режимі відеоконференцзв`язку за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Липоводолинська районна державна нотаріальна контора Сумської області, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, зміну черговості одержання права на спадкування з визнанням права на спадкування разом із спадкоємцем першої черги за законом,

в с т а н о в и в:

Сутність заявлених до суду вимог

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаною заявою, яку мотивувала тим, що вона з 1991 року почала проживала разом із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а з 1996 року нею його зареєстровано в її будинку по АДРЕСА_1 ). Разом вони прожили як подружжя майже 30 років, аж до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 . Протягом даного часу вони разом вели спільне господарство, мали сімейний бюджет, оплачували комунальні послуги, придбавали товари, майно та продукти харчування, допомагали один одному у щоденних турботах та клопотах, користуючись всіма правами і виконували всі обов`язки подружжя. Спільних дітей вона з померлим не мала. Кожен із них раніше перебував у зареєстрованому шлюбі, які на час початку їх спільного сімейного життя вже були розірвані: розірвання шлюбу ОСОБА_3 із його дружиною ОСОБА_4 зареєстровано Сарненським райвідділом ЗАГС 15 вересня 1989 року, а розірвання шлюбу позивачки з другим чоловіком ОСОБА_5 зареєстровано Липоводолинський відділом ЗАГС 30 листопада 1990 року. За життя ОСОБА_3 мав захворювання: гіпертонічну хворобу, цукровий діабет ІІ типу, і тому за станом здоров`я з 57 років перебував на пенсії. Після виявлення у 2018 році онкологічного захворювання чоловік тяжко хворів, на лікування йшли всі їх доходи, так як пенсія позиваки та її цивільного чоловіка не вистачало, ними отримувалися доходи від передачі в оренду паю, допомагали односельці. Коли чоловік був прикутий до ліжка ОСОБА_1 доглядала за ним, робила знеболюючі ін`єкції, готувала їжу, підтримувала його морально. Так як раніше кожен із них перебував у зареєстрованому шлюбі, то вони не поспішали з реєстрацією нового шлюбу, а з часом звикли до неоформлення шлюбних відносин. Після смерті цивільного чоловіка 21 червня 2020 року позивачка провела самостійно його поховання. У позивачки діти відсутні, а у ОСОБА_3 є рідна донька від попереднього шлюбу ОСОБА_6 , яка проживає у с. Вири Сарненського району Рівненської області. Заповіту за свого життя ОСОБА_3 не складав. Звернувшись до Липоводолинської районної державної нотаріальної контори для оформлення спадкових прав після смерті ОСОБА_3 , нею отримано роз`яснення про те, що вона не має права на спадщину, оскільки шлюб між нею та спадкодавцем не був зареєстрований, а факт проживання однією сім`єю можна встановити лише в судовому порядку. Після смерті ОСОБА_3 в місцевій державній нотаріальній конторі заведена спадкова справа. Оформити право на спадщину після смерті цивільного чоловіка ОСОБА_3 вона не може, так як для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 позивачці необхідно в судовому порядку встановити факт проживання з ним однією сім`єю без реєстрації шлюбу, оскільки це буде рівнозначно визнанню її спадкоємцем четвертої черги спадкування за законом із подальшим заявленням вимоги про зміну черговості у спадкуванні й отриманні нею права на спадкування разом із спадкоємцем першої черги дочкою померлого ОСОБА_7 (відповідачкою по справі). Тому ОСОБА_1 просила суд установити факт її проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а саме те, що вона ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживала разом із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , та мешкав на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 , а також просила суд змінити черговість у спадкуванні і визнати за нею право на спадкування разом із спадкоємцем першої черги за законом (відповідачем по справі).

Позиція позивача, відповідача, третьої особи по даній справі

У судовому засіданні ОСОБА_1 позов підтримала у повному обсязі з вищевказаних підстав. Уточнила, що ОСОБА_3 з 09 вересня 1991 року і до дня своєї смерті проживав із нею однією сім`єю в її будинку в АДРЕСА_1 , до початку спільного проживання вона та її фактичний чоловік були розлучені і в зареєстрованих шлюбах не перебували, він, до виявлення онкохвороби, допомагав їй вести домашнє господарство, спільно з ним вона обробляла город, все набуте ними від ведення домашнього господарства споживалося або витрачалося на їхні спільні потреби, ними облаштовувався разом будинок (проводився газ та водопостачання до нього, проводилися зовнішні та внутрішні ремонтні роботи). У 57 років, у 2017 році ОСОБА_3 призначена пільгова пенсія за віком, як особі, яка постраждала від Чорнобильської катастрофи (він був переселенцем із зони відчуження), до цього за свого життя працював зварювальником, а з 2015 року сезонно працював кочегаром у сільській школі, позивачці пенсія за вислугою років, як педагогічному працівнику, була призначена раніше. У 2007 році у ОСОБА_3 вперше діагностована ішемічна хвороба серця, у 2015 році цукровий діабет ІІ типу, з січня 2018 року випадково виявлено онкозахворювання легенів, яке супроводжувалося сильним кашлем, пухлина з часом почала тиснула на глодку, заважаючи споживати їжу, у подальшому для його лікування ОСОБА_3 пройшов курс променевої терапії та курс хіміотерепапії в Сумському обласному онкологічному диспансері, проте через цукровий діабет та низький гемоглобін подальше інтенсивне лікування припинилося, а по місцю проживання він пройшов курс очищення організму, з літа 2019 року стан його здоров`я не погіршувався, він самостійно пересувався по господарству, із зими 2019 року та по весну 2020 року стан його здоров`я погіршився, з ротової порожнини почала виходити рідина і для усунення гострої болі йому почали прописувати різні наркотичні знеболювальні засоби (їх спочатку вона особисто вводила в якості знеболювальних ін`єкцій через кожні 4 години, потім через три години і вже перед самою смертю практично через кожні дві години, в якості останнього знеболювального застосовувався сильнодіючий наркотичний засіб - морфін, у цей період часу ОСОБА_3 чотири рази втрачав свідомість), він протягом двох місяців до дня смерті постійно вживав медичні препарати, вона його доглядала особисто, у цей час він вже був прикутий до ліжка, нею застосувалися памперси, а до цього вона допомагала йому пересуватися до туалету всередині будинку, бо він не міг цього робити самостійно, не перешкоджаючи його рідній дочці відвідувати батька і не висловлюючи заборон на це, проте через карантинні заходи, запровадженні у Рівненській області навесні 2020 року, вона в телефонну режимі відповідачу висловлювала недоцільність її приїзду до батька, бо останній перебував у групі ризику. Оскільки в позасудовому порядку укласти договір про доступ її до спадкування разом із відповідачем не представилось можливим, батько відповідачки заповіту за свого життя не склав, то вона після відвідування двох нотаріальних контор, надіслала поштою заяву про прийняття спадщини за законом на адресу місцевої державної нотаріальної контори. Із близьких родичів померлого на даний час жива мати ОСОБА_3 , також у нього є одна рідна дочка відповідачка по справі, та рідна сестра. Зазначила, що вони не одружилися раніше, адже у неї було два невдалі шлюби, тому спочатку не хотіли ризикувати, потім їх і так все влаштовувало, а коли чоловік хворів вона не наважилася говорити про шлюб, щоб чоловік не думав, що він скоро помре. Додатково в порядку доповнення до судового розгляду суду пояснила про те, що нею в період до січня 2020 року придбавалися в якості знеболювальних препаратів для ОСОБА_3 спочатку трамадол, налбуфін, а в останні два-три місяці морфін та його аналоги й розмір понесених нею витрат дорівнював біля 7000 грн. на місяць, знеболювальні наркотичні засоби (трамадол, морфін) раз на десять днів вона безкоштовно отримувала в місцевій лікарні разом із ліками від цукрового діабету по державній програмі, для проходження променевої терапії в Сумському онкодиспансері вона ОСОБА_3 залишала грошові кошти в розмірі 2000 грн. і точний розмір коштів, витрачених на хіміотерпапію, вона не пам`ятає; після проходження в Липоводолинській ЦРЛ курсу очищення організму ОСОБА_3 (після проходження променевої та хіміотерапії в м.Сумах) нею весною 2020 року окремо витрачено 3000 грн., у медичних закладах в м.Суми вона із цивільним чоловіком разом на лікуванні не перебувала, на медогляди до відділу сімейної медицини по визначених у медичній картці хворого датах вони з`являлися (приїздили) вдвох (вона разом із своїм чоловіком кожного разу особисто відвідували лікаря сімейної медицини в сел. Липова Долина), нею у 2018-2019 роках отримувалась щомісячно пенсія в розмірі 1900 грн., у 2020 році 2300 грн., а ОСОБА_3 у ці роки отримував мінімальну пенсію в розмірі 1700 грн. з щомісячною доплатою по 100 грн., як переселенець із зони відчуження Чорнобильської катастрофи, у 2019 році вона отримала за декілька років оренду плату за земельний пай ОСОБА_3 лише в розмірі 30000 грн. та ці кошти нею витрачено виключно на його лікування, за період спільного проживання із вищезазначеним чоловіком вони звели металевий паркан, наклали цементну стяжку на житловий будинок, у 2011 році за кошти її сестри придбано мотоблок, який використовувався як в їх господарстві, так і в господарстві його власниці; документи в підтвердження придбання ліків та інших понесених витрат на лікування ОСОБА_3 у неї відсутні.

Відповідачка в судовому засіданні частково визнала заявлені позовні вимоги та додатково суду пояснила про те, що вона погоджується із вимогою про установлення факту проживання однією сім`єю ОСОБА_1 із ОСОБА_3 без реєстрації шлюбу протягом більш ніж двадцяти років, проте на зміну черговості спадкування та надання позивачці права на спадкування за законом всього чи частини майна її батька в першу чергу разом із нею вона не погоджується, так як позивачка не була його законною дружиною, не зареєструвала шлюб із її батьком за свого життя, а її батько не склав за свого життя заповіту на її ім`я. Додатково пояснила про те, що ще приблизно за 5 років до дня смерті у її батька виявлялися ознаки кашлю, він тоді ще палив цигарки, проте на її пропозицію пройти обстеження він говорив, що в його сім`ї відсутні кошти для цього; уважала, що виявлене під час рентгенодослідження за два роки до дня смерті онкозахворювання було проявом непролікованого запалення легенів, а її батько невчасно звернувся до лікарів, бо до цього, можна було б ще провести операцію по видаленню пухлини. Зазначала, що її батько не був прикутий до ліжка, він самостійно пересувався, памперси не використовував, улітку 2019 року, коли вона три дні перебувала у гостях у батька с. Суха Грунь, то він сам пересувався, господарював, проте вона не побачила тієї теплоти та гарних стосунків по відношенню до її батька зі сторони позивачки, у телефонних розмовах він виявляв намір приїхати до неї та доживати до смерті саме з нею, до хвороби він періодично, раз на два роки, приїздив до неї в с. Вири Рівненської області, періодично до дня смерті відвідувала її батька його рідна сестра ОСОБА_8 , яка спостерігала його дійсний стан здоров`я до дня смерті. Визнала, що її батько разом із позивачкою спільно вели господарство (утримували домашню худобу, обробляли город), вони вдвох працювали до пенсії, проживали разом в одному будинку як подружжя, позивачка готувала йому їжу, прала одяг її батьку, підтримувала у будинку відносну чистоту, проте значний пил був нею виявлений під час відвідування батька у с. Суха Грунь у 2019 році під його ліжком, кожного дня позивачка не переодягала її батька у новий одяг. Додатково в порядку доповнення до судового розгляду суду пояснила про те, що її батько до дня смерті не перебував у безпорадному стані, він не був постійно прикутим до ліжка, він із нею щодня спілкувався по мобільному телефону, у стаціонарних умовах у лікарнях в м.Суми та в сел. Липова Долина її батько перебував сам без сторонньої допомоги позивачки.

Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог Липоводолинської районної державної нотаріальної контори Мельник В.О. в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи завчасно та належним чином повідомлений, заперечень щодо предмету спору не має, просив справу розглядати без його участі.

Процесуальні дії суду у даній справі

Ухвалою Липоводолинського районного суду Сумської області від 21 грудня 2020 року в даній справі відкрито провадження, призначено судовий розгляд на 18 січня 2020 року о 13 год. 30 хв. з викликом сторін. 18 січня 2021 року протокольною ухвалою суду відкладено підготовче судове засідання до 01 лютого 2021 року. 01 лютого 2021 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 22 лютого 2021 року. 22 лютого 2021 року судом проведено розгляд справи по суті, оголошено перерву в судовому засіданні до 26 лютого 2021 року. 26 лютого 2021 року завершено розгляд справи по суті, 01 березня 2021 року ухвалено рішення суду по суті спору.

Установлені судом фактичні обставини даної справи щодо двох заявлених вимог

Із фотокопії паспорта заявниці серії НОМЕР_1 вбачається те, що ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Московське Липоводолинського району Сумської області, є громадянкою України, її зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 (а.с. 9-10).

Із фотокопії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 28 листопада 1990 року вбачається те, що шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 розірвано 15 вересня 1989 року, актовий запис № 97 (а.с.46).

Із фотокопії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 від 21 січня 2021 року вбачається те, що шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_9 розірвано 30 листопада 1990 року, актовий запис № 26, після розірвання шлюбу дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_10 » (а.с.47).

Відповідно до фотокопій довідок медичних закладів ОСОБА_3 знаходився на стаціонарному лікуванні у Сумському обласному клінічному онкологічному диспансері у січні-лютому 2018 року з діагнозом новоутворення правого головного бронху гр. ІІ ст. ІІІ, з лютого 2015 року хворіє на цукровий діабет ІІ типу, з квітня 2007 року гіпертонічну хворобу ІІ ст., ІІ ст., ризик ІV (а.с. 11-12).

Із фотокопії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 25 червня 2020 року, вбачається те, що 25 червня 2020 року під номером 122 сформовано актовий запис про смерть ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 60 років у с. Суха Грунь Липоводолинського району Сумської області (а.с. 14).

Із фотокопії довідки про причину смерті № 77 вбачається те, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 60 років, причина смерті злоякісний новоутвір головного бронху праворуч ст. IV гр. IV (а.с. 13).

Із фотокопії довідки Калінінського старостинського округу Липоводолинської селищної ради від 21 вересня 2020 року № 04-321, наведена інформація про те, що ОСОБА_1 провела похорони ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис № 122 від 25 червня 2020 року (а.с. 15).

Із фотокопії довідки Калінінського старостинського округу Липоводолинської селищної ради від 21 вересня 2020 року № 04-321, вбачаються відомості про те, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно у період з 08 квітня 1996 року і по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 16).

Із фотокопії медичної амбулаторної картки хворого ОСОБА_3 , 1960 р.н., заведеної в КЗ «Липоводолинський районний ЦПМСД» вбачаються рукописні записи про те, що на першій сторінці медичної амбулаторної картки зазначена причина смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , злоякісний новоутвір головного бронху праворуч ст. ІІІ гр. IV.

Із 24 листопада 2017 року по 07 червня 2018 року за життя ОСОБА_3 у останнього діагностовані дві хронічні хвороби: цукровий діабет ІІ типу середньої тяжкості та гіпертонічна хвороба ІІ ст. 2 ст. ризику.

16 січня 2018 року ОСОБА_3 направлений до інфекційного відділення Липоводолинської ЦРЛ із діагнозом: гострий бронхіт, пневмонія (достовірність останнього діагнозу лікарем поставлена під питання).

22 січня та у червні 2018 року зазначеній особі лікарем сімейної медицини установлені діагнози: захворювання головного бронху праворуч ст. ІІІ Б гр.4 (вперше), цукровий діабет ІІ типу, гіпертонічна хвороба ІІ ст. (про підтвердження цих діагнозів також складено консультативний висновок спеціаліста онколога Сумського обласного онкологічного диспансеру).

Відповідно до епікризу № 656 ОСОБА_3 у травні-червні 2018 року проходив стаціонарне лікування в терапевтичному відділенні Липоводолинської ЦРЛ, зазначеному пацієнту поставлений діагноз: захворювання головного бронху ст. ІІІ Б гр. ІІІ Тпхо СМС середньої важкості (Са верхнедольового бронха праворуч), субкомпенсований.

Протягом 03-11 липня 2018 року хворий лікувався у інфекційному відділенні Липоводолинської ЦРЛ з діагнозом захворювання правої легені.

У період з 10 липня по 26 вересня 2018 року, з жовтня 2018 року по січень 2019 року лікарем сімейної медицини вищезазначеного комунального закладу за результатами прийомів пацієнта повторно підтверджувалися раніше виявлені хронічні хвороби: цукровий діабет ІІ типу середньої тяжкості та гіпертонічна хвороба ІІ ст. 2 ст.

Із 01 жовтня по 11 жовтня 2018 року ОСОБА_3 лікувався в інфекційному відділенні Липоводолинської ЦРЛ з діагнозом рак правої легені, цукровий діабет ІІ типу, рекомендовано «Д» облік нарколога.

При огляді хворого 28 березня та 09 квітня 2019 року лікарем сімейної медицини повторно підтверджувалися наступні діагнози: захворювання правої легені, цукровий діабет ІІ типу середньої важкості, гіпертонічна хвороба ІІ ст. ІІ ст.

Із витягів із електронної медичної картки хворого, починаючи з 13 травня 2019 року вбачається те, що ОСОБА_3 мав діагнози К86 гіпертонія неускладнена (заключний), стан важкий; Т90 інсулінонезалежний цукровий діабет (заключний), стан важкий.

Із 13 травня 2019 року лікарем сімейної медицини до попередніх діагнозів, а саме: захворювання правої легені, цукровий діабет ІІ типу середньої важкості, гіпертонічна хвороба ІІ ст. ІІ ст., додано новий додатково виявлений діагноз панкреатин.

Як вбачається з витягів із електронної медичної картки та паперової рукописної медичної картки хворого, починаючи з 19 вересня 2019 року та по 12 червня 2020 року, звернення ОСОБА_3 до сімейного лікаря відбуваються часто, практично кожного тижня (19 вересня, 18, 25, 30 жовтня, 11, 12, 15, 25, 29 листопада, 09,19, 26 грудня 2019 року; 08, 17, 24, 31 січня, 04, 10,14, 19, 24, 28 лютого, 05, 10, 13, 18, 25 березня, 14 квітня, 04, 14, 22 травня, 06, 12 червня 2020 року) зі скаргами на болі у грудній клітці та проблемами дихання; в електронну медкартку внесені діагнози з нижченаведеними ступенями важкості перебігу хвороб: R84 Злоякісне новоутворення бронхів/легень (заключний), стан важкий, та призначено лікування з використанням знеболюючих медичних препаратів, які вводяться в організм ін`єкційно; D99 Хвороба системи травлення, ін. (заключний), стан середньої тяжкості; Т90 інсулінонезалежний цукровий діабет (заключний), стан важкий; К86 гіпертонія неускладнена (заключний), стан важкий (а.с 67-114).

Із фотокопії довідки Калінінського старостинського округу Липоводолинської селищної ради від 09 листопада 2020 року № 04-376, вбачається інформація про те, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійсно був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 ; у зазначеному будинку на час смерті була зареєстрована ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; заповіт від імені ОСОБА_3 виконавчим комітетом Калінінської сільської ради не посвідчувався; спадкоємцем ОСОБА_3 є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; інформацією щодо інших спадкоємців першої черги сільська рада не володіє (а.с. 17).

Відповідно до фотокопії довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області № 97896 від 10 листопада 2020 року ОСОБА_1 , 1956 року народження, знаходиться на обліку в Липоводолинському відділі обслуговування громадян (сервісний центр) ГУ ПФУ Сумської області з 03 вересня 2010 року, як одержувач пенсії за віком, пенсійна справа № 45 (а.с. 18).

23 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернувся до державного нотаріуса Липоводолинського районного державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , останнім місцем проживання якого було с. Суха Грунь Липоводолинського району Сумської області, де отримала відповідь про заведення за її заявою спадкової справи 23 листопада 2020 року за № 163/2020 та їй надано витяг зі спадкового реєстру № 62583899 від 23 листопада 2020 року, а також позивачку повідомлено про надходження заяви про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 від його дочки ОСОБА_2 (а.с. 19-20).

Свідок зі сторони позивача ОСОБА_11 суду показала про те, що вона з 1981 року проживає в АДРЕСА_1 і біля 25-28 років тому, приблизно на початку 1990-х років її чоловік познайомив ОСОБА_3 із позивакою у даній справі, спочатку у них між собою були дружні відносини, а потім ОСОБА_3 переїхав жити однією сім`єю до позивачки у даній справі в її будинок, жили вони разом вдвох мирно, вони також сім`ями дружили та спілкувалися як сусіди, по сусідству відвідували односельців в якості подружжя, приймали участь у святкуваннях днів народження тощо, допомагали обробляти городи один одному, ОСОБА_3 був добрим чоловіком із почуттям гумору, він разом із позивачкою вели домашнє господарство, обробляли городи, допомагав сім`ї свідка по господарству, виконуючи зварювальні та інші ремонтні роботи; до травня 2020 року вона бачила його в будинку по АДРЕСА_1 самого, він пересувався самостійно за допомогою палочки-тростини, демонстрував жести, говорити не міг, якщо щось спробував говорити, то йому було дуже важко це робити, був худий та його обличчя було практично жовтого кольору, у квітні 2020 року вона ще бачила його у дворі на лавочці, коли він сидів поряд із будинком, уточнила, що у березні 2020 року він ще одного разу з палочкою-тростинкою приходив до неї та шуткував із неї під час бесіди; позивачка її не прохала надавати допомогу по догляду за ОСОБА_3 у зазначений період часу. Із травня 2020 року вона перестала бачити ОСОБА_3 на вулиці. У 2015 році при обслідуванні лікарями мешканців села по результатам відібраних у ОСОБА_3 аналізів йому встановлено діагноз цукровий діабет. Вона бачила як сестра ОСОБА_3 ОСОБА_12 останні роки його життя раз на тиждень відвідувала свого брата, спілкувалася із ним, до року до дня смерті ОСОБА_3 медсестра місцевого ФАПу ОСОБА_13 приблизно через 10 днів також відвідувала його для надання медичної допомоги.

Свідок зі сторони позивача ОСОБА_14 показав суду про те, що позивачка та ОСОБА_3 із 1992 року почали проживати разом однією сім`єю в будинку ОСОБА_1 , спільно господарюючи (обробляючи вдвох город, вже у період хвороби чоловіка на городі працювала позивачка та її сестра, утримуючи домашню худобу (корову, коня (приблизно 4-5 років, починаючи з 1996-1997 років, яке вони виростили з подарованого лоша), курей), заможньою сім`я не була (у цих двох осіб власного транспорту (автомобілю) не було), зазначив, що він та його дружина були сусідами-суміжниками із позивачкою та ОСОБА_3 і він особисто бачив певні події за участі вказаних двох осіб зі свого господарства. Уточнив, що за два місяці до дня смерті ОСОБА_3 почав дуже хворіти (у цей період він чотири рази заходив до будинку позивачки та бачив, як він лежав на дивані в гостинній залі будинку, він свідка особисто впізнавав, будучи при свідомості та пам`яті), за два тижні до його смерті на прохання позивачки він допоміг після миття хворого з ванни провести його до дивана та покласти його на нього, бо він не міг вже самостійно себе обслуговувати і стан його був важкий, він вже сильно страждав він болей по онкохворобі. У квітні 2020 року він останній раз бачив, як позивачка за руку і при її підтримці, вивела ОСОБА_3 із палочкою-тростиною у двір, де він присів, а раніше протягом 2019 року, прилягав на кушетку, він вже окремих фраз вимовляти не міг, йому було складно говорити, до цього позивачка через день виводила свого чоловіка на вулицю погрітися на сонечку; у 2019 році після лікарні він посунувся, пересувався самостійно з палочкою влітку по двору особисто, особисто розповідав йому про те, що у нього тягне праву ногу, а тому він пересувався із палочкою-тростиною, на вулицю не виходив, взимку з будинку не виходив, у 2018 році ОСОБА_3 пересувався ще без палочки-тростини. Зазначив, що за свого життя ОСОБА_3 наніс цементне покриття на будинок, в якому вони жили разом із позивачкою, облаштував шиферний навіс, паркан, зварював труби на облаштував у дворі виноградник, 16-17 років тому позивачка разом із ОСОБА_3 спільно в якості фактичного подружжя приймали участь у святкуванні ювілею його дружини, раз на тиждень сестра ОСОБА_3 відвідувала свого брата, це він декілька разів бачив особисто, а іноді її велосипед стояв поряд із двором позивачки.

Свідок зі сторони відповідача ОСОБА_8 суду показала про те, що її рідний брат ОСОБА_3 біля 24 років до дня смерті почав проживати разом однією сім`єю із позивачкою, до цього він був розлучений із попередньою дружиною, вони вдвох вели спільне господарство (годували поросят, утримували корову, жили разом в одному будинку як чоловік та жінка), у господарстві використовувався мотоблок, переобладнаний на невеликий трактор. На початку 2018 року у її брата з`явився кашель, до лікарів він не звертався і вже після осені, після проведеного рентгену його легень в них виявлено затемнення-пляму, у грудні 2018 року січні 2019 року у нього виявили онкозахворювання правої легені. Спочатку він був згодний пройти лікування, проте надалі почав відмовлятися від таких планів через відсутність грошей (про це йому також говорила позивачка), позивачка отримала в якості орендної плати за земельний пай її брата 30000 грн. для проведення його лікування, останні два місяці його життя позивачка вводила йому ін`єкції сильних знеболювальних-наркотиків, до цього вона два роки вводила йому ін`єкції різних знеболювальних, отримуючи безкоштовні ліки, променева терапія для її брата, як постраждалому від Чорнобильської катастрофи, надавалася безкоштовно, один курс хіміотерапії надавався оплатно за його кошти в якості орендної плати за декілька років за належний йому на праві власності земельний пай, щомісячно її брат отримував мінімальну пенсію приблизним розміром 1700 грн., яка йому була призначена у 55 років, весною чи осінню 2019 року вона один раз бачила як медсестра місцевого ФАПу відвідала її брата вдома, надаючи медичну допомогу; із моменту виявлення хвороби вона його провідувала спочатку по суботах, а потім кожної середи і особисто бачила те, що він був здатний самостійно себе обслуговувати, не дивлячись на страждання від болей, він сам пересувався, спілкувався із сусідами, він особисто їй телефонував на мобільний телефон. Уточнила, що весною 2019 року він разом із позивачкою приїздили на велосипедах до неї в с.Московське, кожні 2-3 роки він приїжджав на Батьківщину до батьків, однак за 10 років до дня його смерті він не приїхав на поховання свого батька через відсутність коштів, за 6 років до дня смерті він відвідував весілля свого племінника в Рівненській області, у 2018-2019 роках у господарських цілях ОСОБА_3 особисто використовував переобладнаний під трактор мотоблок, у 2020 році він його вже не використовував, у березні 2020 року в її брата стався напад із невідомої причини, він втратив свідомість та із порожнини рота у нього проступила рідина, але після того як напад пройшов, він пам`ять не втрачав, у травні 2020 року він ще самостійно пересувався, заводив із випасу козу до господарства, ходив із палочкою-тростиною, у подальшому, у червні місяці 2020 року, перед смертю, він лежав, був одягнутий, однак був не поголений, бо говорив, що це зробити у нього не має сили, вона бачила як біля його ліжка стояла пластикова пляшка, в яку він спльовував ту рідину, яка виходила у нього з ротової порожнини.

Норми права, які підлягають застосуванню у даній справі

а) норми права, що підлягають застосуванню по першій вимозі:

Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 5 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Відповідно до положень ст.ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу на спадкування за законом мають діти спадкодавця.

Згідно з ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадщину за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.2 ст.3 Сімейного кодексу України (далі-СК України) сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. При цьому, згідно з п.1 розділу VІІ Прикінцевих положень цей кодекс набирає чинності одночасно з набранням чинності ЦК України і відповідно норми Сімейного кодексу України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто з 01 січня 2004 року. За змістом пункту 6 рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

б) норми права, що підлягають застосуванню по другій вимозі:

Відповідно до положень статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Стаття 1259 ЦК України регулює черговість спадкування за законом, зокрема: спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Черговість одержання спадкоємцями за законом права на спадкування може бути змінена нотаріально посвідченим договором заінтересованих спадкоємців, укладеним після відкриття спадщини. Цей договір не може порушити прав спадкоємця, який не бере у ньому участі, а також спадкоємця, який має право на обов`язкову частку у спадщині (частина перша статті 1259 ЦК України).

Фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані (частина друга статті 1259 ЦК України).

Отже, черговість одержання права на спадкування може бути змінена шляхом договору між спадкоємцями, які прийняли спадщину (частина перша статті 1259 ЦК України) або на підставі рішення суду (частина друга статті 1259 ЦК України). При цьому, Зміна черговості спадкування лише надає право спадкоємцю наступної черги на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, а не визнає його спадкоємцем цієї черги. Отримавши право на спадкування разом із спадкоємцями іншої черги, такий спадкоємець вважається спадкоємцем тієї черги, до якої він належить відповідно до статей 1261-1265 ЦК України.

Висновки суду по суті заявленого позову:

а) висновки суду по першій вимозі:

Дослідженими матеріалами справи та показаннями допитаних трьох свідків достовірно доведено факт постійного спільного проживання по АДРЕСА_1 заявниці ОСОБА_1 та ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 01 січня 2004 року та на день смерті останнього ІНФОРМАЦІЯ_2 з огляду на фактичні міжособисті, сімейно-побутові та господарські відносини зазначених осіб. Зокрема, зазначений факт установлено судом із урахуванням обставин тривалого спільного проживання двох зазначених осіб в одному житловому будинку в с. Суха Грунь зі сформованим між цими особами спільним побутом, веденням ними спільного господарства з придбаванням певного майна для господарських цілей та речей домашнього вжитку (вирощування домашньої худоби, спільний обробіток городу, проведення за їх спільний кошт ремонту будинковолодіння та прибудинкової території), наявністю у них спільних господарсько-сімейних витрат із їх спільних коштів (зокрема, на ремонт будинку, облаштування паркану), купівлі майна для спільного користування (встановлення металопластикових вікон в будинку, придбавання будівельно-ремонтних матеріалів), відвідування разом в якості фактичного подружжя сусідів та інших односельців, піклування позивачки під час хвороби ОСОБА_3 , поєднане з наданням йому необхідного догляду. Ці фактичні дані та міжособисті взаємини двох вищевказаних осіб не заперечувала відповідачка у даній справі та достовірно підтвердила свідок зі сторони відповідача ОСОБА_8 (рідна сестра померлого спадкодавця).

При визначенні часу, з якого необхідно встановити зазначений юридичний факт, суд ураховує те, що згідно з п.1 розділу VІІ Прикінцевих положень Сімейного кодексу України цей кодекс набрав чинності одночасно з набранням чинності ЦК України, тобто з 01 січня 2004 року, а тому норми цього закону застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 1 січня 2004 року. Із огляду на це, встановлення судом факту початку проживання позивача разом із померлим однією сім`єю без реєстрації шлюбу можливо саме із цієї дати, оскільки норми Кодексу про шлюб та сім`ю України не врегульовували зазначені правовідносини до 01 січня 2004 року.

Установлення факту проживання однією сім`єю позивачки ОСОБА_1 із ОСОБА_3 без реєстрації шлюбу з 01 січня 2004 року і на день смерті останнього має для позивачки юридичне значення, оскільки після установлення в судовому порядку такого юридичного факту вона набуває статусу спадкоємця четвертої черги спадкування за законом і надалі констатація цього факту є необхідною умовою для перевірки судом наявності чи відсутності підстав для зміни черговості одержання позивачкою права на спадкування одночасно із відповідачкою у даній справі після смерті спадкодавця ОСОБА_3 . На думку суду, в інший спосіб, включаючи документальний, заявниця не може підтвердити факту її проживання зі спадкодавцем ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

б) висновки суду по другій вимозі:

За змістом ч.2 ст.1259 ЦК України судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред`явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом.

При цьому, підставами для задоволення такого позову є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг; 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення позову необхідна наявність одночасно всіх п`яти вищезазначених обставин.

Також за змістом вищезазначеної норми спадкового закону зміна черговості спадкування лише надає право спадкоємцю наступної черги на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, а не визнає його спадкоємцем цієї черги. Отримавши право на спадкування разом із спадкоємцями іншої черги, такий спадкоємець вважається спадкоємцем тієї черги, до якої він належить відповідно до статей 1261-1265 ЦК України.

Із досліджених доказів у даній справі судом установлені ті обставини, що позивачка здійснювала опіку над ОСОБА_3 (спілкуючись із ним, морально підтримуючи його з часу офіційного виявлення у нього онкологічного захворювання легенів (із січня-лютого 2018 року), також надавала йому допомогу, пов`язану з приготуванням йому їжі, фізично-моральну підтримку при проходженні амбулаторного лікування в місцевій лікарні (приїздила разом із ним на огляди, робила йому ін`єкції знеболювальних препаратів з червня 2018 року протягом більш ніж річного строку, спілкувалася з ним з приводу заходів по подальшому лікуванню), створювала належні житлово-побутові умови (прибирала в будинку, прала одяг та інші особисті речі), допомагала йому пересуватися в побуті та всередині будинку, виводила його на прогулянки, а дійсна неспроможність ОСОБА_3 самостійно забезпечувати свої побутові та повсякденні потреби, викликана тяжким перебігом онкохвороби спадкодавця разом із наявністю інших хронічних хвороб, настала у період часу з січня-лютого 2020 року, тобто за п`ять-шість місяців до дня смерті спадкодавця. При цьому, суд ураховує те, що онкохвороба у ОСОБА_3 із часу її первинного виявлення (січня-лютого 2018 року) мала середню важкість перебігу, що з урахуванням фактичних даних медичної документації та сукупно показань трьох допитаних свідків щодо поведінки спадкодавця в побуті, на думку суду, не створювало ознак безпорадності у зазначеної особи. Окремо, слід зазначити, те, що суд не приймає в якості належних доказів у підтвердження безпорадного стану ОСОБА_3 інформацію, наявну у витягах з його електронної медичної картки за період за лютий, вересень 2019 року, січень, квітень 2020 року, в яких зазначалася інформація про одночасно важкий (лютий, вересень 2019 року, січень, квітень 2020 року) та середній (квітень 2020 року) перебіг онкозахворювання та інших хронічних хвороб у зазначеної особи, оскільки зазначені дані є необ`єктивними, формально складеними в друкованому вигляді сімейним лікарем, суперечать фактичним даним, викладеним у рукописному вигляді сімейним лікарем в дні прийому пацієнта. До цього, з урахуванням показань вищезазначених свідків та того, що у зазначені періоди часу хворий спадкодавець міг пересуватися як самостійно, так із сторонньою допомогою позивачки, особисто приїздив до лікарні на медогляди та консультації сімейного лікаря, про що в паперовій медичній картці наявні відповідні записи, суд не вбачає підстав для констатації виключно важкого стану здоров`я і відповідно безпорадного стану ОСОБА_3 у період часу з вересня 2019 року і по день його смерті (а.с.67-85,87,88,91,92,94,96-97,98,99,102,105,107,108,111-114,115). Із огляду на вищенаведене, суд приймає в якості належних та допустимих письмових доказів рукописні записи сімейного лікаря, викладені в медичній картці зазначеного хворого, в яких зафіксовано хронологічний та дійсний перебіг діагностованих у ОСОБА_3 хвороб із призначенням медикаментозного лікування, опису сутності скарг пацієнта на стан свого здоров`я і враховує їх при оцінці доказів разом із показаннями свідків, які наведені вище, та ці докази узагальнено підтверджують достовірну наявність всіх ознак безпорадного стану у вищевказаного спадкодавця протягом п`яти-шести місяців до дня його смерті.

Разом із цим, на думку суду, дослідженими доказами не підтверджено фактів тривалого надання позивачем за власний кошт будь-якого матеріального забезпечення спадкодавцю у період настання у нього безпорадного стану. Крім цього, сторонами по справі визнано ті обставини, що як позивачка, так і ОСОБА_3 , у період часу з січня 2018 року і по день смерті останнього набули статусу пенсіонерів та були непрацездатними в силу свого віку, щомісячно отримували відповідні пенсійні виплати, спадкодавець отримував частину ліків від виявлених у нього хвороб безкоштовно, позивачка отримувала за декілька років орендну плату за належний спадкодавцю земельний пай наперед для проведення його лікування, що сукупно підтверджує неперебування ОСОБА_3 на матеріальному забезпеченні позивача. При цьому, суд зазначає, що дійсний розмір пенсійних доходів зазначених двох осіб не є документально підтвердженими й докази про це в матеріалах справи відсутні. Також із огляду на досліджені докази суд уважає недоведеними обставини щодо дійсних тривалих матеріальних витрат позивачки на придбання ліків та на інші потреби ОСОБА_3 у період виявлення у нього злоякісного утворення в правій легені. Також, на думку суду, з урахуванням показань свідків та досліджених матеріалів медичної картки ОСОБА_3 безпорадний стан зазначеного спадкодавця в силу важкого перебігу онкозахворювання та наявності двох інших хронічних хвороб (цукрового діабету та гіпертонічної хвороби) продовжувався протягом нетривалого періоду часу (з січня-лютого 2020 року (з часу медикаментозного однодобового призначення сильнодіючого знебільовано-наркотичного засобу у виді морфіну і надалі його періодичного вживання разом із опіоідними аналогами та ліками від інших хронічних хвороб, погіршення рухливості ОСОБА_3 в повсякденному житті і в побуті з нарастаючим прогресуванням онкозахворювання та з подальшим його переходом на іншу важку стадію станом на день смерті спадкодавця) і по день його смерті).

Протягом підготовчого провадження позивачу та до завершення розгляду даної справи по суті сторонам у справі роз`яснювалися умови і порядок подання нових й додаткових доказів в обґрунтування ними їх доводів та заперечень, зверталася увага на особливостях доповнення судового розгляду, додаткового отримання з цієї метою професійної правничої допомоги, проте такими роз`ясненнями суду та процесуальною можливості сторони у даній справі не скористалися, добросовісно й свідомо зазначаючи, що поданих ними суду доказів та наданих пояснень є достатньо для ухвалення рішення по суті спору.

За таких обставин, суд уважає, що позивачем не доведена сукупність всіх юридичних фактів, при одночасному настанні яких у ОСОБА_1 виникало б право на спадкування після смерті ОСОБА_3 разом із спадкоємцем першої черги за законом (відповідачки по справі), зокрема, те що вона самостійно, безпосередньо протягом тривалого часу матеріально забезпечувала спадкодавця, який у період тяжкого перебігу онкохвороби та інших хронічних хвороб не мав можливості за собою доглядати, себе обслуговувати, самостійно забезпечувати необхідні умови свого життя під час пенсійного віку, потребуючи постійної допомоги та піклування (у період безпорадного стану) (такі висновки суду узгоджуються із правовими позиціями, сформульованими Верховним Судом у постановах від 07 лютого 2020 року по справі № 204/1272/16-ц, від 27 серпня 2020 року по справі № 266/2391/16, від 05 лютого 2020 року по справі № 712/7830/16-ц, від 21 листопада 2018 року по справі № 641/13649/14-ц, від 17 жовтня 2018 року №200/21452/15-ц).

Розподіл судових витрат по справі

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову в частині позовної вимоги майнового характеру в повному обсязі та при задоволенні вимоги у справі окремого провадження про встановлення юридичного факту, при непроведенні розподілу судових витрат у цьому виді провадження (ч.7 ст.294 ЦПК України), при незаявленні іншими учасниками справи про відшкодування за рахунок інших сторін судових витрат, суд не вбачає підстав для розподілу судових витрат у ній відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а сплачений позивачкою розмір судового збору слід віднести на рахунок держави.

Керуючись ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 263-265, 268 ЦПК України суд

у х в а л и в :

Задовольнити частково позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Липоводолинська районна державна нотаріальна контора Сумської області, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, зміну черговості одержання права на спадкування з визнанням права на спадкування разом із спадкоємцем першої черги за законом.

Установити факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , і ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю, як чоловіка і жінки, без шлюбу у період з 01 січня 2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 , по АДРЕСА_1 .

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову в частині зміни черговості одержання нею права на спадкування, визнання за нею права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із спадкоємцем першої черги за законом ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у зв`язку з його недоведеністю.

Рішення суду може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду через Липоводолинський районний суд Сумської області протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Липоводолинський районний суд Сумської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивачка: ОСОБА_1 (зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ).

Відповідач: ОСОБА_2 (зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків суду не відомий).

Третя особа: Липоводолинська районна державна нотаріальна контора (місцезнаходження: вул. Загорянка, будинок № 2, сел. Липова Долина, Роменський район, Сумська область),

Повне рішення суду складено 05 березня 2021 року.

Суддя Д. В. Бутенко