Справа № 1306/368/2012 Головуючий у 1 інстанції: Гайдук А.М.
Провадження № 22-ц/811/2197/21 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
У Х В А Л А

про залишення апеляційної скарги без руху

29 червня 2021 року м. Львів

Львівський апеляційний суд в складі судді Левика Я.А., перевіривши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Львівської міської ради на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 20 січня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договірних зобов`язань та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зобов`язання усунення перешкод в користуванні мийкою та визнання права власності, -

в с т а н о в и в :

ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 20 січня 2012 року визнано мирову угоду, укладену між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання договірних зобов`язань.

Вказану ухвалу оскаржила Львівська міська рада, подавши апеляційну скаргу на нього 17 лютого 2021 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 ЦПК України (в редакції чинній на момент постановлення оскаржуваної ухвали, апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Зважаючи на те, що оскаржувана ухвала постановлено 20 січня 2012 року, а апеляційна скарга подана 17 лютого 2021 року, майже через дев`ять років після її постановлення, слід вважати, що така подана з пропуском строку на апеляційне оскарження.

В клопотанні пропуск строку на апеляційне оскарження пояснюють тим, що спірний об`єкт нерухомості на АДРЕСА_1 є об`єктом самочинного будівництва, який збудовано на земельній ділянці, яка належить до комунальної власності територіальної громади м. Львова і розпорядником якої є Львівська міська рада. Вказують, що про існування відповідного рішення суду дізналися після подання ОСОБА_3 заяви від 14.09.2020 №3-К-46759/АП-24 про надання дозволу на виготовлення землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_1 . 06.11.2020 року директором юридичного департаменту ЛМР було надіслано лист №2901-вих-88175 з проханням надати копію оскаржуваної ухвали. 03.12.2020 року на адресу Львівської міської ради надійшов лист Дрогобицького міськрайонного суду від 30.11.2020 року, яким повідомлено, що цивільна справа №1306/368/12 згідно системи Д-3 та акту передачі справ до канцелярії суду не надходила і до архіву не передана, повідомлено про неможливість встановити наслідки розгляду і місце перебування справи. Оскаржувану ухвалу апелянтом так і не отримано, у зв`язку з цим Львівська міська рада подала до Дрогобицького міськрайонного суду заяву про відновлення втраченого провадження.

Так, із апеляційної скарги вбачається, що про оскаржувану ухвалу Львівській міській раді стало відомо у вересні 2020 року.

Враховуючи те, що про оскаржуване ухвалу апелянт дізнався у вересні 2020 року, подання скарги 17 лютого 2021 року слід вважати таким, що перевищує встановлений законом загальний п`ятиденний термін на її подання та наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження не свідчать про підставність пропуску такого строку.

Також, відповідно до пп. 13 п. 1 Перехідних положень ЦПК України, судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 297 ЦПК України (в редакції чинній на момент постановлення оскаржуваної ухвали), апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 294 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом тридцяти днів з моменту отримання ухвали особа має право звернутися до апеляційного суду з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження. Незалежно від поважності причини пропуску строку апеляційного оскарження апеляційний суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга прокурора, органу державної влади чи органу місцевого самоврядування подана після спливу одного року з моменту оголошення оскаржуваного судового рішення.

Львівською ж міською радою апеляційну скаргу подано більше ніж через один рік з моменту оголошення оскаржуваного судового рішення.

Враховуючи те, що оскаржувана ухвала проголошена 20 січня 2012 року, подання скарги 17 лютого 2021 року слід вважати таким, що перевищує встановлений законом п`ятиденний термін на її подання та наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження не свідчать про підставність пропуску такого строку.

Враховуючи вказане, клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження є необґрунтованим та таке слід відхилити.

Згідно ч.3 ст.357 ЦПК України, апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Крім цього, слід зазначити, уп.п. 46, 47 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Устименко проти України» (заява № 32053/13) від 29 жовтня 2015 року, яке набуло статусу остаточного 29 січня 2016 року, за якими Суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, пп. 51 і 52, ECHR 2003-Х). Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (див. рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року).

У п. 41 рішення Європейського суду з прав людини "Пономарьов проти України» зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Олександр Шевченко проти України" ( 974_256 ) (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року). У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо як у цій справі, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків.

Крім того, подана апеляційна скарга не відповідає вимогам частини третьої статті 356 ЦПК України, відповідно до якої апеляційна скарга підписується особою, яка її подає, або представником такої особи.

Відповідно до змісту п.1 ч. 4 ст. 356 ЦПК України, до апеляційної скарги додаються довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника, якщо апеляційна скарга подана представником і ці документи раніше не подавалися.

На підтвердження повноважень особи, яка підписала апеляційну скаргу, суду апеляційної інстанції надано довіреність від 21 серпня 2020 року № 2901-вих-64857, якою Львівська міська рада довіряє спеціалісту І категорії відділу правової експертизи з земельних питань управління правової роботи юридичного департаменту Львівської міської ради Цапу П.М. представляти інтереси Львівської міської ради в судах.

Подана апеляційна скарга не може бути прийнята до розгляду, оскільки всупереч частини третьої статті 356 ЦПК України вона підписана ОСОБА_4 , повноваження якого на представництво інтересів Львівської міської ради не підтверджені належним чином.

Частинами першою, третьою статті 58 ЦПК України встановлено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Держава, Автономна Республіка Крим, територіальна громада беруть участь у справі через відповідний орган державної влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування відповідно до його компетенції, від імені якого діє його керівник, інша уповноважена особа відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування), або через представника (частина четверта статті 58 ЦПК України).

Отже, процесуальний кодекс розмежовує такі юридичні категорії, як «представництво» і «самопредставництво».

Самопредставництво юридичної особи це право одноосібного виконавчого органу (керівника) чи голови (уповноваженого члена) колегіального виконавчого органу безпосередньо діяти від імені такої особи без довіреності, представляючи її інтереси в силу закону, статуту, положення.

Отже, для визнання особи такою, що діє в порядку самопредставництва, необхідно, щоб у відповідному законі, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначене її право діяти від імені такої юридичної особи (органу державної влади) без додаткового уповноваження (довіреності).

Апеляційна скарга та додані до неї матеріали не містять визначених частиною четвертою статті 58 ЦПК України документів, які можуть підтвердити повноваження ОСОБА_4 представляти Львівську міську раду в порядку самопредставництва.

Що стосується здатності ОСОБА_4 представляти в суді інтереси Львівської міської ради на підставі довіреності, варто зазначити наступне.

Відповідно до частин першої, другої статті 60 ЦПК України представником в суді може бути адвокат або законний представник. Під час розгляду спорів, що виникають з трудових правовідносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу.

Згідно з частинами першою, третьою, четвертою статті 62 ЦПК України документами, які підтверджують повноваження представників у цивільному процесі, є довіреність юридичної особи; повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Пунктом 18 розділу XІІІ «Перехідних положень» ЦПК України встановлено, що положення цього Кодексу застосовуються з урахуванням підпункту 11 пункту 16-1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України.

02 червня 2016 року Верховною Радою України було прийнято зміни до Конституції України (Закон України №1401-VIII «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)»), відповідно до яких розділ XV «Перехідні положення» Основного Закону України було доповнено пунктом 16-1, підпункт 11 якого передбачає, що представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 та статті 131-2 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 01 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції з 01 січня 2018 року; у судах першої інстанції з 01 січня 2019 року.

Представництво органів державної влади та органів місцевого самоврядування в судах виключно прокурорами або адвокатами здійснюється з 01 січня 2020 року.

Подана до апеляційного суду від імені Львівської міської ради апеляційна скарга підписана ОСОБА_4 на підставі довіреності від 21 серпня 2020 року. У Єдиному реєстрі адвокатів України відсутні відомості про те, що ОСОБА_4 має статус адвоката, і документа, який би це посвідчував, до апеляційної скарги не додано.

У зв`язку з вищенаведеним, апелянту необхідно надати належні докази на підтвердження повноважень особи, яка підписала апеляційну скаргу, якими у розумінні наведених вище процесуальних норм можуть слугувати, положення, трудовий договір (контракт), посадова інструкція, наказ про призначення на посаду, статут тощо.

Вказане відповідає правовій позиції, викладеній в ухвалі Верховного Суду від 21.04.2020 року у справі №639/7781/16-ц.

Враховуючи вказане, апеляційну скаргу слід залишити без руху для усунення вказаних вище недоліків, а саме: надання апелянту можливості подати апеляційному суду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням обґрунтованих доводів поважності причин пропуску строку апеляційного оскарження ухвали суду першої інстанції, подання належних доказів на підтвердження повноважень особи, яка підписала апеляційну скаргу, якими у розумінні наведених вище процесуальних норм можуть слугувати, положення, трудовий договір (контракт), посадова інструкція, наказ про призначення на посаду, статут тощо.

Особу, що подала скаргу слід попередити про те, що у випадку невиконання вимог цієї ухвали в частині недоліків щодо подання належних доказів на підтвердження повноважень особи, яка підписала апеляційну скаргу, апеляційна скарга буде вважатись неподаною та їй повернута, в частині недоліків щодо подання заяви про поновлення строку апеляційного оскарження відмовлено у відкритті апеляційного провадження.

Документи на виконання вимог ухвали, необхідно у визначений строк подати Львівському апеляційному суду.

Керуючись ст.ст. 185, 352, 357 ЦПК України

у х в а л и в :

в задоволенні клопотання Львівської міської радипро поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 20 січня 2012 року відмовити.

Апеляційну скаргу Львівської міської ради на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 20 січня 2012 року залишити без руху.

Надати особі, що подала скаргу строк для усунення недоліків апеляційної скарги - десять днів з дня отримання копії ухвали.

У випадку невиконання вимог ухвали у встановлений строк в частині недоліків щодо подання заяви про поновлення строку апеляційного оскарження, буде відмовлено у відкритті апеляційного провадження.

У випадку невиконання вимог ухвали у встановлений строк в частині недоліків щодо подання належних доказів на підтвердження повноважень особи, яка підписала апеляційну скаргу, апеляційна скарга буде вважатись неподаною та повернута особі, яка її подала.

Суддя Я.А. Левик