Справа № 128/209/21
РІШЕННЯ

Іменем України

09.03.2021 м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Васильєвої Т.Ю.,

секретар Кострюкова Л.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду м. Вінниці цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,

УСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що домогосподарство в АДРЕСА_1 , відносилось до категорії колгоспних дворів. Членами колгоспного двору значилися в період 1986 - 1990 років ОСОБА_4 - батько позивачки, та ОСОБА_5 - мати позивачки, в період 1991-1995 років ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_2 - брат позивачки, в період 1996 - 2000 років - ОСОБА_5 . Позивач зазначає, що її брат ОСОБА_2 значиться в погосподарських книгах за період з 1991 року по 1995 рік як член колгоспного двору, однак фактично він не є членом колгоспного двору та не має права на частку в майні колгоспного двору, оскільки він був прописаний в будинку лише в 1993 році, коли приїхав з Російської Федерації, де проходив військову службу за контрактом (служба в збройних силах СРСР) по 01.03.1993. Тому станом на 15.04.1991 право власності на майно колгоспного двору, а саме на вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами набули батько позивачки ОСОБА_4 та мати позивачки ОСОБА_5 в рівних частках - по 1/2 частці кожен.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_4 та після його смерті відкрилася спадщина на 1/2 частку вищевказаного житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами. Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_4 були його дружина ОСОБА_5 та діти: позивач по справі ОСОБА_1 та відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . Спадщину після смерті батька позивачки в порядку спадкування за законом прийняла мати позивачки ОСОБА_5 , шляхом вступу в оперативне управління спадковим майном, а саме користувалася предметами домашнього вжитку, проживала в спадковому будинку, робила поточні ремонти в будинку, обробляла земельну ділянку біля будинку, що відповідно до діючого на той час ЦК УРСР (в редакції 1963 року) свідчить про прийняття нею спадщини, однак за життя вона не оформляла спадщину після смерті чоловіка. Та 27.07.1993 на ім`я матері було видано, як на голову колгоспного двору, свідоцтво про право приватної власності на житловий будинок в АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивачки ОСОБА_5 . Після її смерті відкрилась спадщина на цілий житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 , 1/2 частка якого належала їй як частка члена колгоспного двору та 1/2 частка - успадкована нею в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4 , а також на земельну ділянку площею 0, 25 га, що знаходиться за цією ж адресою. Позивач зазначає, що за життя її мати ОСОБА_5 склала заповіт, яким на випадок своєї смерті заповіла вищевказаний житловий будинок позивачу по справі ОСОБА_1 . Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_5 являються її діти: позивач ОСОБА_1 та відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . Позивач зазначає, що прийняла спадщину після смерті матері, так як в шестимісячний строк з дня її смерті подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини в порядку спадкування за заповітом та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого успадкувала після смерті матері земельну ділянку площею 0, 25 га, що розташована в АДРЕСА_1 .

Однак оформити спадщину в нотаріальній конторі після смерті матері на вищевказаний житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами позивач не може у зв`язку з тим, що спадковий будинок відноситься до категорії колишніх колгоспних дворів.

За вказаних обставин позивач просить суд ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Комарів Вінницького району Вінницької області.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 02.02.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження (а.с. 43).

В підготовче засідання учасники справи не з`явились, однак попередньо подали до суду письмові заяви про розгляд справи без їхньої участі.

Позивач подала суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи у її відсутність, позов підтримує у повному обсязі, просить задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 надав суду письмову заяву, згідно якої позовні вимоги визнає в повному обсязі, розгляд справи просить провести у його відсутність.

Відповідач ОСОБА_3 також надала письмову заяву, згідно якої позовні вимоги також визнає в повному обсязі, не заперечує щодо їх задоволення, розгляд справи просить провести у її відсутність.

Частиною 3 ст. 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Так, судом встановлено наступні фактичні обставини справи.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Комарівською сільською радою народних депутатів 15.10.1992 (а.с. 11).

Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, до складу якого увійшла частка житлового будинку з господарськими будівлями, який знаходиться в АДРЕСА_1 , яка належала померлому як члену колишнього колгоспного двору, та на яку станом на 1991 рік він не втратив право на майно двору, що підтверджуєтьсядовідкою виконавчого комітету Вороновицької селищної ради Вороновицької ОТГ Вінницького району Вінницької області від 17.10.2019 №2-849 (а.с. 20), виписками з погосподарських книг Комарівської сільської ради Вінницького району Вінницької області (а.с. 26 - 32).

Спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняла його дружина ОСОБА_5 , яка на момент смерті ОСОБА_4 постійно проживала разом із ним, що підтверджується виписками з погосподарських книг Комарівської сільської ради (а.с. 29 - 30).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого виконавчим комітетом Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області 10.12.2018 (а.с. 10).

Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, до складу якого увійшов також житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який належав померлій у 1/2 частці як голові колгоспного двору, яка станом на 1991 рік не втратила право на майно двору, що підтверджується виписками з погосподарських книг Комарівської сільської ради (а.с. 26 - 32), Свідоцтвом про право особистої власності на жилий будинок (а.с. 14), а в іншій частці був успадкований нею після смерті її чоловіка ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 були батьками позивача позивача ОСОБА_1 , про що свідчить копія свідоцтва про народження ОСОБА_6 , виданого 29.11.1955 (а.с. 12), та копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с. 13).

За життя ОСОБА_5 склала заповіт, яким на випадок своєї смерті зробила заповітне розпорядження, а саме: житловий будинок в АДРЕСА_1 , заповіла ОСОБА_1 - позивачу по справі (а.с. 23).

З копії Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 18.06.2019, вбачається, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємицею за законом після смерті ОСОБА_5 , яка спадщину прийняла та оформила спадкові права на земельну ділянку площею 0, 25 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка належала померлій ОСОБА_5 (а.с. 25).

З копій виписок з погосподарських книг Комарівської сільської ради вбачається, що станом на 1991 рік членами колгоспного двору вищевказаного будинковолодіння, які не втратили право на майно двору були ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , також в погосподарській книзі за 1991-1992 рік значиться ОСОБА_2 (а.с. 31, 32).

Відповідно до довідки виконавчого комітету Вороновицької селищної ради Вороновицької ОТГ Вінницького району Вінницької області від 10.09.2020 №2-594, згідно наявних даних домових та погосподарських книг села Комарів, громадянин ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дійсно станом на 1991 рік не був зареєстрований та фактично не проживав і не являвся членом колгоспного двору за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 22).

З копії військового квитка ОСОБА_2 НОМЕР_3 та копії трудової книжки ОСОБА_2 , останній дійсно проходив службу в Збройних силах СССР з 14.11.1984 по 01.03.1993 (а.с. 35, 36 - 37).

Таким чином, станом на 1991 рік членами колгоспного двору вищевказаного будинковолодіння, які не втратили право на майно двору були ОСОБА_4 , ОСОБА_7 ..

Згідно з відомостями технічного паспорта, виготовленого КП «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації», житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 в цілому складається з: житлового будинку літ. А; веранди літ. а, ганку з козирком, літньої кухні-гаража літ. Б, погреба з шиєю літ. П/Б, сараю літ. В, сараю літ. в, убиральні літ. Д, воріт № 2, хвіртки № 3, огорожі № 4, криниці № 5, вигрібної ями № 6 (а.с. 15 - 19).

Згідно зі ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Положеннями ст. 1218 ЦК України, встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею та коштами у веденні спільного господарства двору.

Згідно ст.ст. 120, 123 ЦК України (в редакції 1963 року), чинних на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належало його членам на праві спільної сумісної власності та розмір частки члена колгоспного двору визначався виходячи з рівності часток всіх членів двору.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.13 постанови від 24.06.1983 № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» та в підпункті «г» пункту 6 постанови № 20 від 22.12.1995 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила ст. 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів.

Таким чином, позивач є спадкоємцем за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , та звернулась з відповідною заявою до нотаріальної контори, однак оскільки спадкове будинковолодіння відноситься до категорії колгоспних дворів, позивачне має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Білозарецької О.Ю. (а.с. 24).

Тому враховуючи право кожного із членів колгоспного двору, які не втратили право на частку в ньому, на виділ його частки виходячи із засад рівності часток, частки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у праві власності на будинковолодіння були рівними, та ОСОБА_5 відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняла спадщину після ОСОБА_4 , в тому числі на відповідну частку в майні колгоспного двору, та в свою чергу спірний житловий будинок заповіла своїй дочці - позивачу по справі ОСОБА_1 , відповідно позивач правомірно просить визнати за нею право власності на будинковолодіння в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5 , іншого способу захисту своїх прав, окрім судового, у неї немає, відомості про прийняття спадщини іншими спадкоємцями ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відсутні, в зв`язку з чим визнання позову відповідачами не суперечить закону, не порушує прав та обов`язків інших осіб, а тому суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Також суд вважає за необхідне роз`яснити учасникам справи положення ч.ч. 4,5 ст. 268 ЦПК України, що у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 120, 123 ЦК України (в редакції 1963 року), ст. ст. 1216-1218, 1223, 1268 ЦК України, ст. ст. 19, 200, 206, 211, 247, 259, 263, 265, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , який в цілому складається з: житлового будинку літ. А; веранди літ. а, ганку з козирком, літньої кухні-гаража літ. Б, погреба з шиєю літ. П/Б, сараю літ. В, сараю літ. в, убиральні літ. Д, воріт № 2, хвіртки № 3, огорожі № 4, криниці № 5, вигрібної ями № 6 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Комарів Вінницького району Вінницької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Вінницького апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Відповідач: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_4 .

Повний текст рішення складено 09.03.2021.

Суддя: