Справа № 936/166/21
П О С Т А Н О В А

Іменем України

08 липня 2021 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Собослой Г.Г.,

суддів: Готра Т.Ю., Мацунич М.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Воловецького районного суду від 12 квітня 2021 року про повернення позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, позивачу, -

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики у розмірі 114 000 грн., мотивуючи тим, що 3 листопада 2020 року вона за письмовим договором позики передала ОСОБА_4 114 000 грн, що еквівалентно сумі 4 000 доларів США на день укладення договору і даний договір завірений приватним нотаріусом Воловецького нотаріального округу від 03.11.2020 року. Вказані кошти позивач передала відповідачу, як аванс для придбання для неї автомобіла за кордоном. Починаючи з грудня 2020 року позивач постійно в усній формі вимагала повернення боргу, але відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання, пояснюючи це тим, що значну частину коштів він потратив на пошук автомобіля. На сьогоднішній час ОСОБА_4 взяті на себе зобов`язання не виконав, борг не повернув.

Ухвалою Воловецького районного суду від 12 квітня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про стягнення боргу за договором позики повернуто позивачу, з підстав загального правила підсудності, визначеного статтею 27 ЦПК України .

Не погоджуючись із даною ухвалою суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу у якій ставиться питання про скасування ухвали, як така, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, так як при постановленні даної ухвали суд не взяв до уваги приписи ст. 28 ч. 9 ЦПК України, згідно яких позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи). Останнє зареєстроване та відоме місце проживання відповідача є АДРЕСА_1 де проживають батьки відповідача та його тітка.Судом не було направлено запит до Жденіївської сільської ради до якої входить дане село, а саме для з`ясування місця проживання відповідача. ОСОБА_1 вважає, що суд підійшов формально до цього питання і зробив висновки, що не відповідають обставинам справи, а тому просить ухвалу Воловецького районного суду від 12.04.2021 року скасувати як таку що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зокрема про повернення заяви позивачеві (п. 6 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу), розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За змістом ч. 1 ст. 367 суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із наступних підстав.

При постановленні ухвали суд першої інстанції посилається на те, що відповідач ОСОБА_6 не значиться зареєстрованим/знятим з реєстраційного обліку в Закарпатській області у встановленому законом порядку місця проживання чи перебування, та невідомо про наявність у відповідача майна та постійного місця роботи є громадянином Сербії та проживає за адресою: АДРЕСА_1 та оскільки позивач є громадянином України, то правовідносини між сторонами обтяжені ознакою «іноземний елемент», а тому вирішення спору між ними необхідно здійснювати відповідно до Закону України «Про міжнародне приватне право», з урахуванням вимог ЦПК України та інших законів України.

Оскільки позивачем не зазначені докази на підтвердження підсудності справи Воловецькому районному суду Закарпатської області, суд першої інстанції вважав, що дану справу слід повернути позивачу.

Із даним висновком суду першої інстанції судова колегія не може погодитися із наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статею 185 ЦПК України визначено порядок та підстави повернення позовної заяви позивачу, до яких зокрема відносяться такі: заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано; порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 188 цього Кодексу); до постановлення ухвали про відкриття провадження у справі від позивача надійшла заява про врегулювання спору або заява про відкликання позовної заяви; відсутні підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави або для звернення до суду особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи; подана заява про розірвання шлюбу під час вагітності дружини або до досягнення дитиною одного року без дотримання вимог, встановлених Сімейним кодексом України; позивачем подано до цього самого суду інший позов (позови) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з однакових підстав і щодо такого позову (позовів) на час вирішення питання про відкриття провадження у справі, що розглядається, не постановлена ухвала про відкриття або відмову у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви або залишення позову без розгляду; до заяви не додано доказів вжиття заходів досудового врегулювання спору у випадку, коли такі заходи є обов`язковими згідно із законом.

Як вбачається із даної статті список підстав повернення заяви позивачу є вичерпним, і не надання доказів позивачем на підтвердження підсудності справи не є підставою для повернення позовної заяви.

Разом з тим, твердження судді про те, що підсудність позову за місцезнаходженням відповідача стосується саме зареєстрованого у встановленому законодавством порядку місця проживання відповідача та дана справа не є підсудною Воловецькому районному суду, є помилковим, оскільки у договорі позики укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 та посвідченому приватним нотаріусом Воловецького районного нотаріального округу Маньо О.Ф. за № 475, зазначено, що позичальник ОСОБА_3 який є громадянином Сербії проживає в Україні за адресою: АДРЕСА_1 . Те саме вбачається і з довідки про реєстрацію місця проживання особи за відомостями Підполозянської сільської ради Воловецького району Закарпатської області, яка була додана до позовної заяви позивачем і згідно цієї довідки ОСОБА_6 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 8 ст.27 ЦПК позови, що виникають із договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

Пунктом 7, частини 1, статті 76 Закону України "Про міжнародне приватне право"суди України можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у випадку, якщо дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України.

Згідно пунктів 3, 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З врахуванням наведеного, оскільки зазначена судом першої інстанції обставина не є підставою для повернення позовної заяви позивачу, ухвала суду першої інстанції, що перешкоджає подальшому провадженню у справі підлягає скасуванню і з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції згідно до п.п. 1, 4 ст. 379 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 374, 379, 381-384 ЦПК України судова колегія,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Воловецького районного суду від 12 квітня 2021 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 08 липня 2021 року.

Головуючий

Судді: