Справа №521/782/21
Провадження №2/521/2233/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2021 року місто Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючий суддя - Плавич І.В.,

секретар судового засідання - Дукіна Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

УСТАНОВИВ:

У провадженні суду знаходиться на розгляді цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Обґрунтовуючи пред`явлений позов та пояснюючи підстави звернення до суду позивач посилалась, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 16 вересня 2015 року.

Але в теперішній час між подружжям припинені шлюбні відносини, спільного господарства сторони не ведуть, на підставі різних поглядів на сумісне життя позивач утратила до відповідача почуття кохання і поваги та шлюб носить формальний характер. У зв`язку із викладеними обставинами позивач звернулась в суд з цим позовом про розірвання шлюбу.

Відповідач ОСОБА_2 не скористався наданим процесуальним правом, відзив на позовну заяву ОСОБА_1 до суду не надходив.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, але від особи на адресу суду надійшла заява про підтримання позову з клопотанням про розгляд справи за відсутності сторони в порядку частини 3 статті 211 ЦПК України.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, але від особи на адресу суду надійшла заява про підтвердження згоди на розірвання шлюбу.

Як регламентують частини 1, 2, 5 статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Вивчивши наявні матеріали справи, установивши фактичні обставини спору, дослідивши зібрані докази в їх сукупності, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами в справі належну правову оцінку, суд доходить наступного висновку.

Під час розгляду справи суд установив, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 16 вересня 2015 року Нагатинським відділом ЗАЦС Управління ЗАЦС міста Москви (Російська Федерація), актовий запис №2111 від 16 вересня 2015 року.

Проте позивач просить суд розірвати шлюб посилаючись на те, що в теперішній час між подружжям припинені шлюбні відносини, спільного господарства сторони не ведуть та шлюб носить формальний характер.

Відповідно до статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Сім`я є природним і основним осередком суспільства і має право на захист з боку суспільства та держави.

Законом України «Про дію міжнародних договорів на території України» установлено, що укладені і належним чином ратифіковані Україною міжнародні договори становлять невід`ємну частину національного законодавства України і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства.

Згідно з Законом України «Про ратифікацію Конвенцію про правову допомогу та правові відносини в цивільних, сімейних та кримінальних справах» ратифіковано однойменну Конвенцію про правову допомогу та правові відносини в цивільних, сімейних та кримінальних справах, укладену державами-членами Співдружності Незалежних Держав у місті Мінську 22 січня 1993 року.

Конвенція набула чинності для України 14 квітня 1995 року і стала застосовуватись у відносинах України зокрема з Російською Федерацією. При цьому, в силу статті 85 Конвенції, її дія поширюється також і на правовідносини, що виникли до її набуття чинності.

Пунктом 1 статті 52 Конвенції передбачено, що винесені установами юстиції кожної з Договірних Сторін і які набрали законної сили рішення, що не потребують за своїм характером виконання, визнаються на територіях інших Договірних Сторін без спеціального провадження. Згідно пункту 2 статті 52 Конвенції, положення пункту 1 цієї статті відносяться і до рішень про розірвання шлюбу, винесених установами, компетентними відповідно до законодавства Договірної Сторони, на території якої винесено рішення.

Як роз`яснено в пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 24 грудня 1999 року «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України», згідно з міжнародними договорами України рішення, які не потребують виконання (про визнання прав, оголошення банкрутом, визнання недійсними певних актів, визнання, оспорення чи позбавлення батьківства, розірвання шлюбу, встановлення фактів, що мають юридичне значення, усиновлення, визнання громадянина безвісно відсутнім чи оголошення померлим тощо), які постановлені судом однієї з Договірних Сторін і набрали законної сили, визнаються на територіях інших Договірних Сторін без спеціального провадження за умови, що установою юстиції запитуваної Договірної Сторони раніше в цій справі не було постановлено рішення, яке набрало законної сили, або якщо згідно з даним договором, а в не передбачених ним випадках - згідно із законодавством Договірної Сторони, на території якої рішення має бути визнано, справа не належить до виключної компетенції її установ юстиції.

Згідно з пунктами 1, 2 статті 29 Конвенції у справах про розірвання шлюбу у випадку, передбаченому пунктом 1 статті 28, компетентними є установи Договірної Сторони, громадянами якої є подружжя в момент подання заяви. Якщо на момент подання заяви обоє з подружжя мешкають на території іншої Договірної Сторони, то компетентними є також установи цієї Договірної Сторони. У справах про розірвання шлюбу у випадку, передбаченому пунктом 2 статті 28, компетентними є установи Договірної Сторони, на території якої мешкають обоє з подружжя. Якщо один з подружжя мешкає на території однієї Договірної Сторони, а другий - на території іншої Договірної Сторони, у справах про розірвання, шлюбу компетентними є установи обох Договірних Сторін, на територіях яких мешкає подружжя.

Відтак, суд розглядає відповідну цивільну справу про розірвання шлюбу, укладеного на території Російської Федерації, по суті заявлених вимог, та судове рішення у цивільній справі про розірвання шлюбу підлягає визнанню на території інших Російської Федерації без спеціального провадження.

Як регламентує частина 2 статті 1 СК України регулювання сімейних відносин здійснюється цим Кодексом з метою: зміцнення сім`ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб; утвердження почуття обов`язку перед батьками, дітьми та іншими членами сім`ї; побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки; забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку.

Водночас, згідно з частиною 1 статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до частини 1 статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Згідно зі статтею 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Зважаючи на викладене суд доходить висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню, оскільки примирення, подальше сумісне життя подружжя та збереження сім`ї і шлюбу неможливе, суперечить інтересам сторін.

Відповідно до частин 1, 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку із задоволенням позову суд вважає обґрунтованим стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати: суму оплаченого судового збору - в розмірі 840,80 гривень.

Керуючись статтями 10, 11, 12, 13, 19, 76, 81, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, пунктами 8, 15.5 розділу ХІІІ ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 16 вересня 2015 року Нагатинським відділом ЗАЦС Управління ЗАЦС міста Москви (Російська Федерація), актовий запис №2111 від 16 вересня 2015 року - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму оплаченого судового збору - в розмірі 840,80 гривень.

Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Одеського апеляційного суду або через Малиновський районний суд міста Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повні відомості про учасників справи згідно з пунктом 4 частини 5 статті 265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 - АДРЕСА_2 .

Суддя: І.В. Плавич