ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1632/21 Справа № 209/2982/15 Суддя у 1-й інстанції - Шендрик К.Л. Суддя у 2-й інстанції - Пищида М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Пищиди М.М.

суддів Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.

за участю секретаря судового засідання Бондаренка В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08 липня 2015 року у справі за поданням головного державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського МУЮ Дніпропетровської області Добриднік С.А. про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_1 ,-

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2015 року державний виконавець Дніпровського ВДВС м. Дніпродзержинська ГТУЮ у Дніпропетровській області Добриднік С.А. звернувся до суду з поданням про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_1 ..

Подання мотивоване тим, що в Дніпровському ВДВС м. Дніпродзержинськ ГТУЮ у Дніпропетровській області знаходиться на виконанні виконавче провадження ВП 47939933 від 23 червня 2015 року з виконання виконавчого листа № 295/2741/13-ц від 16 липня 2013 року, виданого Богунським районним судом м. Житомира, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "Приватбанк" боргу в сумі 89237,95 гривень.

23 червня 2015 року державним виконавцем у відповідності до вимог Закону України Про виконавче провадження була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, копія якої того ж дня направлено боржникові для виконання, стягувачу до відома.

У встановлений державним виконавцем строк для самостійного виконання рішення суду, боржник ОСОБА_1 його не виконав, борг не сплатив.

Зазначає, що про рішення суду боржнику відомо, проте небажання виконувати обов`язку щодо виплати коштів стягувачеві, виконувати законні вимоги державного виконавця та рішення суду в цілому, з боку ОСОБА_1 є очевидним, тому боржника слід обмежити у праві виїзду за межі України до повного виконання цивільних зобов`язань.

У зв`язку з викладеним, державний виконавець просив суд обмежити боржника ОСОБА_1 , у праві виїзду за межі України до виконання зобов`язання згідно виконавчого провадження ВП 47939933 від 23 червня 2015 року з примусового виконання виконавчого листа № 295/2741/13-ц від 16 липня 2013 року, виданого Богунським районним судом м. Житомира, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "Приватбанк" боргу в сумі 89237,95 гривень (а.с. 2-4).

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08 липня 2015 року подання головного державного виконавця Дніпровського ВДВС Дніпродзержинського МУЮ Дніпропетровської області Добриднік С.А. про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_1 задоволено.

Тимчасово обмежено боржника - громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у праві виїзду за межі України до виконання зобов`язання у виконавчому провадженні ВП 47939933 від 23 червня 2015 року з примусового виконання виконавчого листа № 295/2741/13-ц від 16 липня 2013 року, виданого Богунським районним судом м. Житомира, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "Приватбанк" боргу в сумі 89237,95 гривень. (а.с.14-15).

Не погодившись з вказаною ухвалою, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою у задоволенні подання відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено деякі обставини, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження і оцінки наданих суду доказів (а.с.22-28).

Перевіривши законність ухвали суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити.

Судом першої інстанції встановлено, що 16 липня 2013 року Богунським районним судом м.Житомира, було видано виконавчий лист №295/2741/13-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "Приватбанк" боргу в сумі 89237,95 гривень, за яким постановою про відкриття виконавчого провадження від 23 червня 2015 року було відкрито виконавче провадження ВП № 47939933, копію якої направлено сторонам.

Вивчивши матеріали подання, судом першої інстанції встановлено, що боржник ухиляється від виконання рішення суду, на виклики до державного виконавця не з`являється та нехтує законними вимогами державного виконавця, тому мається необхідність задоволення подання про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржнику.

Задовольняючи подання державного виконавця, суд першої інстанції виходив з того, що подання держаного виконавця ґрунтується на вимогах чинного законодавства України, а надані до подання документи свідчать про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань.

З таким висновком суду, колегія суддів не погоджується, з наступних підстав.

В силу частини 1 статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Пунктом 5 частини 1 статті 6 цього Закону передбачено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадку, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань.

За змістом пункту 19 частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Виходячи зі змісту статті 33 Конституції України, статті 313 ЦК України, пункту 19 частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України, і в`їзду в Україну громадян України», в їх системному зв`язку, вбачається, що право боржника (в даному випадку ОСОБА_1 ) на свободу пересування може бути обмежено лише у виключних випадках у зв`язку з навмисними діями останнього, що спрямовані на ухилення від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду.

Ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) позначає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків, у зв`язку з чим і здійснюється примусове виконання.

Це також є підставою для звернення виконавця з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження. Обов`язок щодо підтвердження цих обставин належними доказами покладається на виконавця, який ініціює встановлення тимчасового обмеження у виїзді особи за межі України.

Однак, в порушення зазначених вимог державним виконавцем не доведено факт ухилення боржника від виконання рішення суду.

Згідно ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Однак, матеріали справи не містять відомостей про належне виконання державним виконавцем положень ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», а саме відсутні докази отримання постанови про відкриття виконавчого провадження боржником та відсутні докази, що ОСОБА_1 був обізнаний щодо наявності такої постанови.

Подання головного державного виконавця про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України мотивоване тим, що державним виконавцем було вчинено ряд заходів, спрямованих на примусове виконання зобов`язань перед стягувачем, які не дали результатів.

Проте, судова колегія з урахуванням встановлених вище обставин доходить висновку про те, що державним виконавцем при зверненні до суду із поданням, не надано доказів того, що боржника у визначеному законом порядку було повідомлено про відкриття виконавчого провадження та він був обізнаний щодо наявності такої постанови.

Дані, які б давали можливість зробити висновок про те, що боржник дійсно ухиляється від виконання зобов`язань, також відсутні.

Крім того, відкриваючи виконавче провадження державний виконавець не прийняв до уваги зазначену у виконавчому листі адресу боржника ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ), та відкрив провадження за іншою адресою ( АДРЕСА_3 ), тим самим позбавив боржника належного сповіщення та можливості дізнатися про відкриття виконавчого провадження.

На вказані обставини суд уваги не звернув, виконавче провадження належним чином не дослідив, аналізу наданих доказів щодо обґрунтування подання про застосування до ОСОБА_1 , такого заходу, як тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України в даному конкретному випадку, не зробив, не врахував практики ЄСПЛ щодо виправданості такого заходу, з урахуванням того, що такий захід, як тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України повинно знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування).

За таких підстав, колегія суддів судової палати вважає, що доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Згідно п.4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

У зв`язку з цим, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, а у задоволенні подання головного державного виконавця Дніпровського ВДВС м. Дніпродзержинськ ГТУЮ у Дніпропетровської області Добридніка С.А. про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_1 слід відмовити.

Керуючись ст.ст 367, 368, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08 липня 2015 року скасувати.

У задоволенні подання головного державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби м. Дніпродзержинська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Добриднік С.А. про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: