Провадження № 2/522/2854/21
03 березня 2021 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - Домусчі Л.В.,
за участю секретаря судового засідання Лисенко А.О.,
розглянувши у судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних із регламентною виплатою,
До Приморського районного суду м. Одеси надійшов позов Моторного (транспортного) страхового бюро України, пред`явлений до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних із регламентною виплатою.
Позовна заява мотивована тим, що 25 квітня 2018 року о 12 год. 40 хв. сталася дорожньо-транспортна пригода, а саме ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «TOYOTA», д.н.з. НОМЕР_1 , в смт. Овідіополь Одеської обл. порушив правила дорожнього руху та допустив зіткнення з автомобілем «DAEWOO», д.н.з. НОМЕР_2 . Унаслідок події транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. Зокрема, описова частина Постанови Овідіопольського районного суду Одеської обл. від 23.12.2016 року (справа № 509/4743/16-п) містить висновок, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 1124 КУпАП, так як ДТП сталося з вини водія автомобіля «TOYOTA», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , який порушив п.14.6. «а», внаслідок чого сталась дорожньо-транспортна пригода.
Розмір завданих потерпілому збитків за пошкоджений транспортний засіб відповідно до звіту № 01-026 від 28.01.2017 р. становить 8 018, 94 грн. Цивільно-правова відповідальність відповідача на час події не була застрахована. Відповідач добровільно не сплатив відшкодування за завдану матеріальну шкоду, тому МТСБУ 13.09.2017 року здійснило виплату відшкодування на користь ОСОБА_3 , уповноваженого власницею авто ОСОБА_4 за довіреністю від 13.06.2017 р. за № 294, у розмірі 8018,94 грн. (у межах обов`язкового ліміту МТСБУ). На підставі зазначеного, зважаючи на те, що в добровільному порядку відповідач вимогу МТСБУ щодо відшкодування шкоди у порядку регресу не виконав, позивач звернувся до суду з дійсним позовом.
Ухвалою суду від 09.10.2020 року провадження у справі відкрито та призначено до розгляду в спрощеному позовному провадженні в судовому засіданні на 02.11.2020 року.
Через неявку сторін розгляд справи 02.11.2020 року, 07.12.2020 року відкладався.
У судове засідання 26.02.2021 року сторони не з`явились, були сповіщені про час та місце розгляду справи належним чином
Від представника позивача до суду надійшла письмова заява від 30.10.2020 р., згідно якої просив суд справу розглянути за його відсутності, просив позов задовольнити проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач про час, дату та місце судового засідання сповіщався належним чином, однак до суду повторно не з`явився без поважних причин, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за його відсутності суду не надавав та не заявляв.
Відповідно до ч.6 ст.128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.
Згідно до п.п.6, 7 ч.2 ст.43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.
Відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.
Заяв про зміну місця проживання від відповідача не надходило, тому суд надсилав судову повістку на адресу, яка була раніше відома суду.
Крім того, ухвала суду про відкриття провадження у даній справі розмішена в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Приморського районного суду м.Одеси, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення та загальновідомою.
Відповідно до ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Відповідно до ст.275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення. У зв`язку з цим, датою складення цього судового рішення 03.03.2021 року.
Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Із матеріалів справи вбачається, що 25 квітня 2018 року о 12 год. 40 хв. сталася дорожньо-транспортна пригода, а саме автомобіль «DAEWOO», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 при зміні напрямку руху (виконуючи поворот ліворуч) на перехресті вулиць Е. Колісниченко та Свердловав смт. Овідіополь Одеської обл. зіткнувся із транспортним засобом «TOYOTA», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , що у цей час здійснював маневр обгону.
Унаслідок події транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень.
Постановою Овідіопольського районного суду Одеської обл. від 23.12.2016 року (справа № 509/4743/16-п) визнано відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Описова частина вказаної Постанови містить висновок, що ДТП сталося з вини водія автомобіля «TOYOTA», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , який порушив п.14.6. «а», внаслідок чого сталась ДТП.
Цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_1 на момент вчинення ДТП не була застрахована.
Розмір завданих потерпілому збитків за пошкоджений транспортний засіб «DAEWOO», д.н.з. НОМЕР_2 , відповідно до звіту ФОП ОСОБА_5 № 01-026 від 28.01.2017 р. становить 8 018, 94 грн.
На підставі заяви ОСОБА_3 , уповноваженого власницею пошкодженого авто ОСОБА_4 за довіреністю від 13.06.2017 р. за № 294, та зазначеного звіту, згідно наказу МТСБУ № 8267 від 12.09.2017 року ОСОБА_3 виплачено страхове відшкодування в розмірі 8 018, 94 грн., що підтверджується копією платіжного доручення № 1259549 від 13.09.2017 року.
Проаналізувавши встановлені у справі обставини в їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню за наступних підстав.
Частиною першою статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно зі статтею 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Відповідно до п. 41.1. ст. 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", при настанні страхового випадку страховик, відповідно до лімітів відповідальності страховика, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Відповідно до п. 39.2.1 ст. 39 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», одним із основних завдань МТСБУ є: здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом.
Отже, у зв`язку з настанням події, передбаченої пп. "а"п. 41.1 ст. 41 Закону "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", МТСБУ здійснило виплату відшкодування на користь потерпілої особи, що підтверджується копією платіжного доручення № 1259549 від 13.09.2017 року.
Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Згідно з пунктом 38.2.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.
Отже, законом прямо встановлено порядок стягнення коштів, виплачених МТСБУ на відшкодування шкоди особі потерпілій у ДТП, саме в порядку регресу.
До страховика (МТСБУ), який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил статті 993 ЦК України.
Згідно з вимогами ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Виходячи з положень вищезазначених процесуальних норм, під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача.
Так, дійсно, в описовій частині Постанови Овідіопольського районного суду Одеської обл. від 23.12.2016 року (справа № 509/4743/16-п)по якій провадження закрито, зазначено, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 1124 КУпАП, так як ДТП сталося з вини водія автомобіля «TOYOTA», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , який порушив п.14.6. «а», внаслідок чого сталась дорожньо-транспортна пригода.
Однак, суд не приймає до уваги вказану Постанову у якості належного доказу вини Відповідача з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.
Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
З огляду на зазначене, винною є особа, винуватість якої доведено у законному порядку і встановлено рішенням суду.
Відповідач не визнаний винним в установленому законом порядку. У справі відсутні докази притягнення Відповідача до адміністративної відповідальності судом. Зокрема, відсутні докази щодо того, чи складався протокол про адміністративне правопорушення відносно Відповідача. А Постанова Овідіопольського районного суду Одеської обл. від 23.12.2016 року у справі № 509/4743/16-п стосується виключно ОСОБА_2 . Із вказаної Постанови також не вбачається пояснень Відповідача та чи викликався він взагалі для надання пояснень.
Відтак, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, повно, всебічно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, суд приходить до переконання про необґрунтованість позовних вимог МТСБУ до ОСОБА_1 та, за недоведеністю вини відповідача, вимушений відмовити у задоволенні позовних вимог.
Чинним законодавством передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Враховуючи, що у задоволенні позову відмовлено, не підлягають задоволенню також і вимоги щодо стягнення судових витрат.
У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.
Суд, виконавши всі вимоги цивільно-процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.
Підстав для відшкодування позивачу понесених судових витрат суд не вбачає, оскільки відмовляє в задоволенні позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 11-16, 22, 979, 990, 1166, 1187, 1191, 1192, 1194 ЦК України, Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст.ст. 1, 2, 3, 13, 19, 42, 43, 48, 49, 59, 76-81, 82, 89, 95, 102, 106, 110, 141, 209, 247, 258-259, 263-265, 268, 274, 280-282, 354 ЦПК України, суд,
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 03.03.2021 року.

Суддя: Домусчі Л.В.