Справа № 457/608/18
провадження №2/457/11/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2021 року м. Трускавець

Трускавецький міський суд Львівської області

в складі головуючого судді Грицьківа В.Т.,

з участю секретаря Ринди О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засiданнi в залі суду в м. Трускавцi цивiльну справу за позовом ОСОБА_1 до Трускавецької міської ради Львівської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Трускавецького міського суду Львівської області з позовом до Трускавецької міської ради Львівської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Свої позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його рідна сестра - ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить квартира АДРЕСА_1 . Сестра заповіт не складала, перша черга спадкоємців за законом після смерті ОСОБА_2 відсутня, до другої черги спадкоємців належать два рідні брати померлої - ОСОБА_1 і ОСОБА_3 . Інших рідних братів чи сестер вона не мала. За заявою ОСОБА_4 , який належить до четвертої черги спадкоємців, було відкрито спадкову справу Трускавецькою державною нотаріальною конторою після смерті ОСОБА_2 .

28 листопада 2014 року ОСОБА_3 , написав заяву про відмову від спадщини після смерті ОСОБА_2 на користь позивача, яку було посвідчено приватним нотаріусом Трускавецького міського нотаріального округу Скрипченко А.Д. і надіслано на адресу Трускавецької державної нотаріальної контори.

01 грудня 2014 року, у встановлений законодавством строк для прийняття спадщини після смерті сестри, позивач звернувся із відповідною заявою до Трускавецької державної нотаріальної контори. Однак, 15 грудня 2014 року державним нотаріусом Трускавецької державної нотаріальної контори Панкевичем Р.І. було винесено постанову про відмову у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю у нього правовстановлюючих документів на квартиру АДРЕСА_1 . Тому позивач звернувся до суду з позовом та просить суд визнати за ним право власності на нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 32,1 кв. м., житловою площею 16.4 кв. м., у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В судовому засіданні представник позивача адвокат Гирич О.В. позовну заяву підтримав, просив її задовольнити. Додатково пояснив, що представник відповідача у відзиві на позовну заяву зазначив, щоб суд відмовив в задоволенні позову через пропуск строку позовної давності, але позивач не пропустив строк позовної давності, оскільки такий був перерваний у звязку зі зверненням останнього до суду.

Представник відповідача в судове засідання 06.07.2021 року не з`явився, подав суду відзив, в якому зазначив, що позивач пропустив строк позовної давності та просить відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що стверджується копією свідоцтва про смерть НОМЕР_1 /а.с. 8/. Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить квартира АДРЕСА_1 .

За заявою ОСОБА_4 від 18.09.2014 року, який проживав з померлою однією сім`єю було відкрито спадкову справу № 56547355 Трускавецькою державною нотаріальною конторою після смерті ОСОБА_2 .

ОСОБА_3 відмовився від прийняття спадщини після померлої сестри ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 , що стверджується копією заяви ОСОБА_3 /а.с. 10/.

15 грудня 2014 року державним нотаріусом Трускавецької державної нотаріальної контори Панкевичем Р.І. було винесено постанову про відмову у видачі позивачу ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю у нього правовстановлюючих документів на квартиру АДРЕСА_1 /а.с. 12/.

З змісту даної постанови вбачається, що свідоцтво про право власності на квартиру було пред`явлене нотаріусу на огляд ОСОБА_4 при поданні ним 18.09.2014 року заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , тому з метою реалізації свого права на спадщину після смерті ОСОБА_2 та отримання оригіналу правовстановлюючого документа на квартиру АДРЕСА_1 позивач 15.02.2017 року звернувся до Трускавецького міського суду з позовом до ОСОБА_4 про витребування документів із чужого незаконного володіння.

Рішенням Трускавецького міського суду Львівської області від 27 листопада 2017 року по справі № 457/241/17 зобов`язано ОСОБА_4 передати ОСОБА_1 , правовстановлюючий документ на квартиру АДРЕСА_1 , а саме: свідоцтво про право власності на житло від 13 жовтня 2005 року.

Постановою головного державного виконавця Трускавецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Гейгель Наталії Миколаївни від 18 червня 2018 року закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 457/241/17, виданого Трускавецьким міським судом Львівської області 29 січня 2018 року про зобов`язання ОСОБА_4 передати ОСОБА_1 правовстановлюючий документ на квартиру АДРЕСА_1 , а саме свідоцтво про право власності на житло від 13 жовтня 2005 року.

Підставою для закінчення вищевказаного виконавчого провадження послужило те, що ОСОБА_4 надано пояснення, що у його володінні немає правовстановлюючого документа на квартиру АДРЕСА_1 , а відтак він не може виконати рішення суду, а державним виконавцем скеровано до правоохоронних органів повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення.

Крім того, судом встановлено, що 29.04.2016 року Трускавецький міський суд Львівської області ухвалив рішення по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю та усунення від права на спадкування спадкоємців за законом, яким позов задоволено, встановлено факт проживання однією сім`єю зі спадкодавцем ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , а саме: з 01.01.1989 року до 12.06.2014 року, тобто не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. Усунуто ОСОБА_3 , ОСОБА_1 від права на спадкування за законом майна, належного ОСОБА_2 .

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 13 грудня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 29.04.2016 року скасовано в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про усунення від права на спадкування спадкоємців ОСОБА_3 , ОСОБА_1 за законом та ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні цих вимог.

Постановою Верховного Суду від 21.11.2018 року Касаційну скаргу ОСОБА_5 представника ОСОБА_4 залишено без задоволення. Касаційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково. Рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 29 квітня 2016 року та рішення апеляційного суду Львівської області від 13 грудня 2016 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю змінено. Абзац другий резолютивної частини рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 29 квітня 2016 року викладено в такій редакції:

Встановити факт проживання ОСОБА_4 однією сім`єю з ОСОБА_2 , 1950 року народження, з 01 січня 2004 року до 12 червня 2014 року.

Рішення апеляційного суду Львівської області від 13 грудня 2016 року в частині вирішення вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про усунення від права на спадкування залишити без змін. Рішення набрало законної сили 21.11.2018 року.

Крім того, 13.06.2019 року Трускавецький міський суд Львівської області ухвалив рішення по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , Управління комунальної власності Трускавецької міської ради про визнання особи членом сім"ї наймача, визнання приватизації недійсною та скасування розпорядження відділу обліку, розподілу та приватизації житла Трускавецької міської ради (на даний час - Управління комунальної власності Трускавецької міської ради) № 79 від 13.10.2005 року, яким позов задоволено частково: визнано ОСОБА_4 членом сім"ї наймача квартири АДРЕСА_1 - ОСОБА_2 , 1950 року народження в період часу з 01.01.2004 року по 13.10.2005 року. Рішення набрало законної сили після його перегляду апеляційним судом 01.06.2021 року.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно ст.ст. 1261-1264 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За змістом положень ст. 392 ЦК України право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тобто, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку та в інший спосіб такі перешкоди не можуть бути усунуті.

Відсутність у позивача правовстановлюючого документу на квартиру перешкоджає йому в реалізації спадкових прав, зокрема оформленню спадщини нотаріусом. Відтак, за відсутності заповіту, з врахуванням заяви про відмову від прийняття спадщини ОСОБА_3 , беручи до уваги те, що позивач відноситься до другої черги спадкування за законом, а спадкоємці першої черги відсутні, а також відсутні відомості про спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку в спадковому майні, то суд приходить до висновку, що вимога про визнання за позивачем права власності на квартиру в порядку спадкування за законом є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Що стосується клопотоння представника відповідача про застосування до спірних правовідносин позовної давності, то згідно зі статтями 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частинами першою, п`ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права.

Позовна давність відповідно до частини першої статті 260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Відповідно до статті 264 ЦК України, позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Пред`явлення позову до суду - це реалізація позивачем права на звернення до суду за вирішенням наявного між сторонами спору. Саме із цією процесуальною дією пов`язується початок процесу у справі і переривається перебіг позовної давності.

За змістом статті 264 ЦК України переривання позовної давності передбачає наявність двох строків - до переривання та після нього. Новий строк починає перебіг безпосередньо з того моменту, коли перервався первісний.

Підстави переривання позовної давності є вичерпними і розширеному тлумаченню не підлягають.

Однією із підстав переривання позовної давності є пред`явлення особою позову до одного із боржників.

У постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року (справа №357/9126/17-ц) звернуто увагу, що позовна давність переривається пред`явленням особою позову, а не постановленням судом судового рішення.

Постанова про відмову у видачі позивачу ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю у нього правовстановлюючих документів на квартиру АДРЕСА_1 , державним нотаріусом Трускавецької державної нотаріальної контори Панкевичем Р.І. винесена 15 грудня 2014 року.

15.02.2017 року ОСОБА_1 звернувся до Трускавецького міського суду Львівської області з позовом до ОСОБА_4 про витребування документів із чужого незаконного володіння.

14.03.2017 року провадження у даній справі відкрито, 27.11.2017 року ухвалено рішення по справі, яким зобов`язано ОСОБА_4 передати ОСОБА_1 , правовстановлюючий документ на квартиру АДРЕСА_1 , а саме свідоцтво про право власності на житло від 13 жовтня 2005 року.

Постановою головного державного виконавця Трускавецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Гейгель Наталії Миколаївни від 18 червня 2018 року закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 457/241/17, виданого Трускавецьким міським судом Львівської області 29 січня 2018 року про зобов`язання ОСОБА_4 передати ОСОБА_1 правовстановлюючий документ на квартиру АДРЕСА_1 , а саме свідоцтво про право власності на житло від 13 жовтня 2005 року.

12.07.2018 року позивач звернувся до Трускавецького міського суду Львівської області з даним позовом до Трускавецької міської ради Львівської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Тому, на підставі вищевикладених фактичних обставин, суд приходить до висновку, що позивач не пропустив строку позовної давності, а відтак у суду відсутні підстави для її застосування.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 392, 1216, 1258, 1262 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 10-13, 76-81, 89, 141, 264-265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_2 , право власності на нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 32,1 кв. м., житловою площею 16.4 кв. м., у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Повний текст рішення виготовлено 08.07.2021 року.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, яким повне рішення не було вручено у день його проголошення, мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення їм повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається учасниками справи до або через Трускавецький міський суд Львівської області.

Суддя: В. Т. Грицьків