Провадження №2/523/2089/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" лютого 2021 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Аліна С.С.

при секретарі - Вовкович І.В.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Державного реєстратора Кравець Олександра Володимировича Комунального підприємства «Агенція державної реєстрації», Акціонерне товариство «Альфа-Банк» про визнання незаконними, скасування дій державного реєстратора та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

До Суворовського районного суду м. Одеси надійшов уточнений позов ОСОБА_1 до Державного реєстратора Кравець Олександра Володимировича Комунального підприємства «Агенція державної реєстрації», Акціонерне товариство «Альфа-Банк» в якому просила:

1. Визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» Кравця Олександра Володимировича № 44061051 про проведення державної реєстрації права власності на квартиру загальною площею 72,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за акціонерним товариством «Укрсоцбанк», податковий номер 00039019.

2. Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, на підставі якого за Акціонерним товариством «Альфа-Банк» було зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_2 та наступну реєстрацію, що передувала незаконній та здійснена приватним нотаріусом Чапським А.Е. номер запису про право власності 34244702 за Акціонерним товариством «Альфа-Банк», від 19.11.2019 року, підстава для державної реєстрації: передавальний акт, серія та номер: б/н, виданий 11.10.2019 року, видавник АТ «Альфа-Банк» та АТ «Укрсоцбанк», на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 49783993 від 21.11.2019 року.

3. Зобов`язати державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» Кравця Олександра Володимировича поновити запис про право власності на вказану квартиру за ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 .

Уточнену позовну заяву обґрунтувала тим, що 19 грудня 2006 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку Укрсоцбанк» (правонаступником якого є АТ «Укрсоцбанк») в особі начальника Балківського відділення Одеської обласної філії АКБ «Укрсоцбанк» Завідової Єви Євгеніївни та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 690/Ф03.7-146.

Відповідно до п. 1.1. вказаного кредитного договору Банк надає позичальнику у тимчасове користування грошові кошти в сумі 54 253,00 долари США на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності строком до 18 грудня 2026 року.

19 грудня 2006 року, в забезпечення виконання ОСОБА_1 кредитного договору, між АКБ «УКРСОЦБАНК в особі начальника Банківського відділення Одеської обласної філії АКБ «Украсоцбанк» Завідової Єви Євгеніївни та ОСОБА_1 укладено іпотечний договір за реєстровим номером № 3061, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Трофімець В.В.

Відповідно п. 1.1 Іпотечного договору іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю майнові права на незакінчену будівництвом квартиру, розрахунковою площею 76,76 квадратних метрів, що знаходиться на шостому поверсі та будується за адресою: АДРЕСА_3 , в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 690/Ф03.7-146 від 19.12.2006 року.

У червні 2019 року від представників АТ «Укрсоцбанк» позивачці стало відомо, що 13 листопада 2018 року державним реєстратором комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» Кравцем О.В. проведено державну реєстрацію права власності на трьохкімнатну квартиру площею 72,1 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_1 за АТ «Укрсоцбанк».

22 листопада 2020 року позивачці стало відомо, що 19.11.2019 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Папським А.Е. проведено державну реєстрацію права власності на трьохкімнатну квартиру площею 72.1 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_1 за АТ «АЛЬФА-БАНК».

З інформаційної довідки №172147000 від 01.07.2019 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта вбачається, що на підставі іпотечного договору від 19.12.2006 року встановлено заборону на нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_2 належну ОСОБА_1 .

З інформаційної довідки №172147000 від 01.07.2019 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта вбачається, що державним реєстратором КП «Агенція державної реєстрації» Кравцем О.В. право власності на квартиру, загальна площа: 72,1 кв.м., житлова площа 41,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано за АТ «Укрсоцбанк» на підставі Іпотечного договору, серії та номер: 3061, виданий 19 грудня 2006 року.

Позивачка ОСОБА_1 з рішенням державного реєстратора не згодна, вважає про те, що воно винесено з порушенням чинного законодавства України, з наступних підстав.

Відповідно до п.4.5.3. іпотечного договору №3061 від 19.12.2006 року, укладеного між Позивачкою та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» передбачено, що іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки в один із наступних способів: шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань в порядку, встановленому ст.37 Закону України «Про іпотеку».

Таким чином, у разі звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання, при реєстрації прав власності на таке майно, правовстановлювальним документом буде або договір купівлі-продажу нерухомого майна або договір про задоволення вимог іпотекодержателя.

У даному випадку ніякого договору про задоволення вимоги іпотекодержателя між ОСОБА_1 та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» не укладалось, матеріали справи таких доказів не містять. Таким чином, рішення державного реєстратора з приводу перереєстрації права власності на квартиру протиправне та підлягає скасуванню.

Крім того, позивачка зазначає про те, що спірна квартира підпадає під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки виступає предметом іпотеки за споживчим кредитом в іноземній валюті, використовується як місце постійного проживання позичальника.

Також, позивачка зазначає про те, що жодної письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцем на адресу ОСОБА_1 не надходило, а рекомендоване повідомлення б/н від 21.08.2018 року, вказане в інформаційній довідці з реєстру, як однієї з підстав реєстрації права власності (документів, на підставі яких державний реєстратор прийняв рішення про державну реєстрацію прав) не надходило.

Таким чином, позивачка вважає, що при поданні документів АТ «Укрсоцбанк» було порушено п.61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, подано державному реєстратору неіснуюче повідомлення про вручення поштового відправлення та, відповідно, державна реєстрація спірної квартири здійснена незаконно.

У судове засідання з`явився представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 , уточнені позовні вимоги підтримав, просив задовольнити в повному обсязі.

У судове засідання з`явився представник відповідача АТ «Альфа-Банк» Попроцький Д.М., уточнену позовну не визнав, просив відмовити у задоволенні.

У судове засідання не з`явився Державний реєстратор Кравець О.В. КП «Агенція державної реєстрації», про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином.

В матеріалах справи міститься відзив представника «Альфа-Банк» - Дзундзи О.В. на уточнену позовну заяву в якому просив відмовити у задоволенні вищевказаного уточненого позові ОСОБА_1 , у зв`язку з тим, що позовні вимоги є необґрунтованим, а дії вчинені державним виконавцем виконані на підставі закону.

Вивчивши матеріали справи суд вважає про те, що уточнений позов є не доказаним, є не обґрунтованим, тому не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено про те, що 19 грудня 2006 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку Укрсоцбанк» (правонаступником якого є АТ «Укрсоцбанк») в особі начальника Балківського відділення Одеської обласної філії АКБ «Укрсоцбанк» Завідової Єви Євгеніївни (надалі - Відповідач, Банк) та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 690/Ф03.7-146. Відповідно до п. 1.1. вказаного кредитного договору Банк надає позичальнику у тимчасове користування грошові кошти в сумі 54 253,00 долари США на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності строком до 18 грудня 2026 року (а.с.24-29, т.1).

19 грудня 2006 року, в забезпечення виконання ОСОБА_1 кредитного договору, між АКБ «УКРСОЦБАНК в особі начальника Банківського відділення Одеської обласної філії АКБ «Украсоцбанк» Завідової Єви Євгеніївни та ОСОБА_1 укладено іпотечний договір за реєстровим номером № 3061, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Трофімець В.В. (а.с.20-23, т.1).

Відповідно п. 1.1 Іпотечного договору іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю майнові права на незакінчену будівництвом квартиру, розрахунковою площею 76,76 квадратних метрів, що знаходиться на шостому поверсі та будується за адресою: АДРЕСА_3 , в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 690/Ф03.7-146 від 19.12.2006 року.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 133770617 від 09.08.2018р. позивачка ОСОБА_1 була власником нерухомого майна, квартири, що знаходиться за адресом: АДРЕСА_1 , на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 4287621 від 24.07.2013 року (а.с.18, т.1).

Судом встановлено про те, що 14.08.2018 року АТ «Укрсоцбанк» направляв на адресу позивачки ОСОБА_1 лист вимогу № 13.3-01/996-7683 в якому було повідомлено останню про те, що станом на 10.08.2018р. зобов`язання нею не виконуються, тому внаслідок цього утворилася заборгованість за кредитним договором, що складає у розмірі 101 234,32 дол. США, яку необхідно погасити. Надано термін виконання 30днів. У випадку невиконання вказаної вимоги у зазначений строк, АТ «Укрсоцбанк» повідомляє про свій намір застосувати право на позасудове врегулювання шляхом прийняття у власність предмет іпотеки квартиру АДРЕСА_2 (а.с.45-46,т.1).

В матеріалах справи міститься рекомендоване повідомлення про вручення поштового віправлення з якого вбачається про те, що 21.08.2018 р., ОСОБА_1 отримала лист вимогу № 13.3-01/996-7683 від 14.08.2018 року (а.с.48, т.1).

Відповідно до підпункту 4.5.3 пункту 4.5 статті 4 Іпотечного договору, договір містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя та надає останньому право звернути стягнення на предмет іпотеки позасудовим шляхом в порядку ст.37 ЗУ «Про іпотеку» - шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на Нерухоме майно.

Згідно зі ст. 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Аналіз наведеної норми дає підстави для висновку, що сторони у договорі чи відповідному застереженні можуть передбачити як передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в позасудовому порядку, так і надання іпотекодержателю права від свого імені продати предмет іпотеки як за рішенням суду, так і на підставі відповідного застереження у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно статті 37 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Так, умовою реалізації іпотекодержателя права на звернення стягнення на предмет іпотеки, за змістом ч. 2 ст. 590 ЦК України, ст. ст. 12, 33, 35 Закону України «Про іпотеку» є наявність у іпотечному договорі застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності, невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання, а також сплив 30-ти денного строку з моменту отримання іпотекодавцем письмової вимоги про усунення порушення зобов`язання.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 06.09.2019р. витребувано з Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради належним чином завірену копію реєстраційної справи щодо реєстрації права власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за Акціонерним товариством «Укрсоцбанк» (а.с.61, т.1).

10.10.2019р. до Суворовського районного суду м. Одеси надійшла копія реєстраційної справи № 01 щодо об`єкта нерухомого майна, що розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.67-122,123-142, т.1)

З матеріалів справи, а саме з реєстраційної справи вбачається про те, що 15.11.2018р. державним реєстратором Комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» Кравець О.В. постановлено рішення №44061051, яким вирішено провести державну реєстрацію прав власності, форма власності: приватна на квартиру, що знаходиться за адресом: АДРЕСА_1 , за суб`єктом АТ «Укрсоцбанк» податковий номер 00039019 (а.с.133, т.1).

З Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 145479255 від 15.11.2018р. встановлено про те, що власником квартири АДРЕСА_2 є АТ «Укрсоцбанк». Підстава виникнення: іпотечний договір,серія та номер 3061, виданий 19.12.2006, виданий приватний нотаріус ОМНО Трофімець В.В., рекомендоване повідомлення, серія та номер б/н, виданий 21.08.2018р., видавник Укрпошта, повідомлення № 13.3-01/996-7683, виданий 14.08.2018, видавник АТ «Укрсоцбанк» (а.с.134, т.1).

10 вересня 2019 року Загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та єдиним акціонером АТ «Укрсоцбанк» затверджено рішення про реорганізацію АТ «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк».

Згідно Рішення №5/2019 єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк» від 15.10.2019 року, було затверджено Передавальний акт та визначено, що правонаступництво щодо всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк» які зазначені у передавальному акті, виникає АТ «АЛЬФА-БАНК» з дати визначеної у Передавальному акті, а саме - з 15.10.2019 року.

Протоколом №4/2019 позачергових загальних зборів акціонерів АТ «Альфа-Банк» від 15.10.2019 року було вирішено затвердити Передавальний акт (п. 2.1. протоколу).

Таким чином, 15 жовтня 2019 року відповідно до підпункту «г» пункту 11 частини 4 статті 1 Закону України «Про спрощення процедур реорганізації та капіталізації банків», пунктів 3.1., 5.З., Постанови Правління НБУ № 189 від 27.06.2008 року «Про затвердження положення про особливості реорганізації банку за рішенням його власників», було затверджено Передавальний акт, у відповідності до якого АТ «Альфа-Банк» у порядку правонаступництва набуває всіх прав за переданими йому активами (включаючи права за договорами забезпечення, у тому числі поруки), а також набув обов`язків боржника за вимогами кредиторів (вкладників) за переданими зобов`язаннями без необхідності внесення змін до відповідних договорів.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 26.11.2019р. замінено неналежного відповідача Акціонерне товариство «УКРСОЦБАНК» на належного відповідача Акціонерне товариство «Альфа-Банк» по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора Кравець Олександра Володимировича Комунального підприємства «Агенція державної реєстрації», Акціонерне товариство «УКРСОЦБАНК» про визнання незаконними, скасування дій державного реєстратора та зобов`язання вчинити певні дії (а.с.189,т.1).

Стосовно правомірності дій державного реєстратора при прийняття рішення про проведення державної реєстрації, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з п.1 ч.1 ст.3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових правна нерухоме майно та їх обтяжень» загальними засадами державної реєстрації прав є гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження.

Згідно ч. 2 ст. 10 вказаного Закону Державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» за результатом розгляду документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор на підставі прийнятого ним рішення про державну реєстрацію прав вносить відомості про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав.

Обґрунтовуючи протиправність прийнятого рішення про реєстрацію права власності на квартиру за відповідачем, позивач посилається на порушення положень Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Так, підпунктом 1 пункту 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», встановлено, що не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Мораторій не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання боржником зобов`язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати його (відчужувати без згоди власника).

Отже, мораторій на звернення стягнення на нерухоме житлове майно, що є предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», встановлено тільки щодо примусового відчуження такого майна без згоди власника.

Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не зупиняє дію решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобов`язань, а тому існує тільки правова підстава, що унеможливлює вжиття органами і посадовими особами, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, заходів, спрямованих на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію його положень на період чинності цього Закону.

В справі, що розглядається, рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки не було, перереєстрація права власності відбулась не на підставі виконавчого напису нотаріуса, виконавче провадження щодо звернення стягнення на предмет іпотеки і примусове виконання виконавчих документів не здійснювалося. Таким чином, примусове звернення стягнення на предмет іпотеки не відбувалося (аналогічна правова позиція і висновки викладені Верховним судом України у Постанові від 30.09.2015 у справі № 6- 1309цс 15).

Згідно ст. ст. 36, 37 Закону України «Про іпотеку», відповідне застереження в іпотечному договорі, яке передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання - прирівнюється до договору про задоволення вимог іпотекодержателя. Положеннями іпотечного договору передбачено таке застереження щодо передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, у випадку невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем забезпеченого зобов`язання.

Таким чином, рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно було прийнято відповідачем на підставі згоди позивача, передбаченої іпотечним договором, що не може вважатись примусовим стягненням майна.

Дана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 465/1310/17 (провадження № 61-29771св18), в Постанові Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 645/5280/16-ц (провадження № 61-155св17)

Відповідно до частини першої статті 4 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом статей 11, 15 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Загальний перелік способів захисту суб`єктивних цивільних прав та інтересів передбачено статтею 16 ЦК України.

Виходячи з принципу змагальності цивільного судочинства, обов`язок доведеності обставин, на які посилається сторона, як на підставу пред`явлених позовних вимог, покладаються саме на цю сторону (ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України). Суд, в свою чергу розглядає позовні вимоги в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч.1 ст.13 ЦПК України). При цьому, при розгляді даної справи, позивач зобов`язаний довести не тільки обґрунтованість заявлених позовних вимог, а насамперед ту обставину, що саме він є «власником» порушеного права.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 не надала суду письмових доказів про визнання незаконним та скасувати рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» Кравця Олександра Володимировича № 44061051 про проведення державної реєстрації права власності на квартиру загальною площею 72,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за акціонерним товариством «Укрсоцбанк», податковий номер 00039019; про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, на підставі якого за Акціонерним товариством «Альфа-Банк» було зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_2 та наступну реєстрацію, що передувала незаконній та здійснена приватним нотаріусом Чапським А.Е. номер запису про право власності 34244702 за Акціонерним товариством «Альфа-Банк», від 19.11.2019 року, підстава для державної реєстрації: передавальний акт, серія та номер: б/н, виданий 11.10.2019 року, видавник АТ «Альфа-Банк» та АТ «Укрсоцбанк», на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 49783993 від 21.11.2019 року; про зобов`язання державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» Кравця Олександра Володимировича поновити запис про право власності на вказану квартиру за ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 .

Також, суд вважає, що позивачка не довела суду ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, тому враховуючи викладене, позовні вимоги ОСОБА_1 до Державного реєстратора Кравець О.В. Комунального підприємства «Агенція державної реєстрації», Акціонерне товариство «Альфа-Банк» про визнання незаконними, скасування дій державного реєстратора та зобов`язання вчинити певні дії не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 265 ЦПК України, ст.ст. 55, 58, 68 Конституції України, ст.ст. 15, 16, 319, 321 ЦК України, ст. 22,26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Державного реєстратора Кравець Олександра Володимировича Комунального підприємства «Агенція державної реєстрації», Акціонерне товариство «Альфа-Банк» про визнання незаконними, скасування дій державного реєстратора та зобов`язання вчинити певні дії залишити без задоволення.

Копію рішення направити сторонам по справі.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення складене та підписане суддею 01.03.2021р.

Суддя: Аліна С.С.