Єдиний унікальний номер справи 489/4029/20
Провадження №22-ц/812/296/21 Головуючий в апеляційній інстанції - Лисенко П.П.
П О С Т А Н О В А

іменем України

01 березня 2021 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючого: Лисенка П.П.,

суддів: Самчишиної Н.В. та Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання: Горенко Ю.В.,

з участю:

позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

переглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва, яке ухвалене 03 грудня 2020 року, в приміщенні того ж суду, під головуванням судді Коваленка І.В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Миколаївська ТЕЦ» про зобов`язання зупинити нарахування за теплопостачання та закриття особового рахунку,

В С Т А Н О В И В:

31 серпня 2020 року ОСОБА_1 пред`явила до Приватного акціонерного товариства «Миколаївська ТЕЦ» (далі ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ») вищезазначений позов, який обґрунтовувал наступним.

Вона є власником квартири АДРЕСА_1 і була споживачем теплової енергії, яку надавав ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ».

25 жовтня 2017 року позивач, згідно Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, здійснено відключення вказаної квартири від мереж централізованого опалення (далі-ЦО), проте всупереч цьому, ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ» продовжує їй нарахування за послуги теплопостачання та відмовляється закрити особовий рахунок.

Посилаючись на наведене, позивач просила зупинити нарахування за теплопостачання до квартири АДРЕСА_1 , починаючи з дня складання Акту про відключення квартири від внутрішньобудинкової мережі ЦО і ГВП з 25 жовтня 2017 року та закрити особовий рахунок № НОМЕР_1 , відкритий на позивача, як споживача послуг з постачання тепла.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 03 грудня 2020 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи, не містять доказів, які б засвідчували законність відключення приладів опалення квартири позивача від мережі централізованого теплопостачання.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, виходячи з наступного.

За Конституцією України, ст. ст. 4, 49 ЦПК України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожній особі, як фізичній так і юридичній, а також державі гарантовано судовий захист їх інтересів.

За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст.ст.1,3 ЦК України, ст.ст.2,4-5,12-13,19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

За нормами ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч.2 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно ч.ч. 1,2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до частин 1,2,5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає таким вимогам.

Статтею 382 ЦК України визначено, що квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Відповідно до частин першої-третьої статті 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Згідно з пунктами 24, 25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила № 630), споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Правила № 630 передбачають, що договір про надання послуг укладається між виконавцем послуг і споживачем.

Відсутність укладеного договору не звільняє споживачів від сплати за фактично надані послуги.

Частиною шостою статті 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Статтею 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач зобов`язаний за власний рахунок ремонтувати та міняти санітарно-технічні прилади і пристрої, обладнання, що вийшли з ладу з його вини; дотримуватися вимог житлового та містобудівного законодавства щодо здійснення ремонту чи реконструкції приміщень або їх частин, не допускати порушення законних прав та інтересів інших учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг; своєчасно проводити підготовку житлового будинку, помешкання (в якому він проживає або належить йому на праві власності) та його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період.

Рішення про відключення будинку від системи централізованого опалення з улаштуванням індивідуального опалення повинно бути підтримане всіма власниками (уповноваженими особами власників) приміщень у житловому будинку (пункт 2.1 Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року № 169 «Про затвердження Змін до Наказу Мінбуду України від 22 листопада 2005 року № 4).

При цьому обов`язково враховуються технічні можливості існуючих мереж газопостачання, водопостачання та електропостачання даного населеного пункту або окремого мікрорайону щодо забезпечення живлення запропонованої власником (власниками) системи теплопостачання (пункт 2.2 Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року № 169 «Про затвердження Змін до наказу Мінбуду України від 22 листопада 2005 року № 4).

Пунктом 26 Правил № 630 передбачено, що відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення.

Згідно з пунктами 2.6, 2.7 Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4 (далі - Порядок), по закінченню робіт складається акт про відключення будинку від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання і в десятиденний термін подається заявником до постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води на затвердження. Після затвердження акта на черговому засіданні постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання.

Тобто єдиною законною підставою для відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення є відповідний акт постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води. Інших підстав чинне законодавство не передбачає.

Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року № 169 було внесено зміни, які унеможливлюють відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише щодо будинку в цілому.

Матеріали справи не містять відповідної проектної документації, яка б засвідчувала факт відключення не лише квартири позивача від мережі централізованого теплопостачання, а і усього будинку, та доказів ненадання йому послуг з постачання тепла.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 (а.с. 9,10).

Дійсно, з метою проведення заходів щодо відключення лише вказаної квартири від мереж централізованого опалення, позивачем було отримано технічні умови та погодження відключення від ЖКП ММР «Південь» №2113 від 01 грудня 2016 року (а.с.11); акт №288 повторної перевірки та прочистки димових і вентиляційних каналів житлових будинків від 15 травня 2017 року (а.с.12); технічні умови №21 від 23 травня 2017 року та погодження ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ» №Л- 10-05/213 від 24 травня 2017 року (а.с.13); дозвіл Адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради на відключення квартири від мереж ЦО та ГВП №Л-477 від 29 червня 2017 року, що підтверджується витягом з протоколу №4 від 29.06.2017 постійно діючої міжвідомчої комісії адміністрації Інгульського району з розгляду питань, пов`язаних з відключенням окремих квартир від централізованих мереж ЦО та ГВП, також було замовлено та розроблено інженером-проектувальником ОСОБА_3 (реєстраційний номер 1424, кваліфікаційний сертифікат спеціаліста АР №001480) проект на відключення ввід системи центрального теплопостачання (а.с.14-15).

23 серпня 2017 року ПАТ по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз» №1333, погоджено робочий проект та план газопроводу в квартирі.

25 жовтня 2017 року позивачем та представником виконавця послуг з центрального опалення начальником відділу КСТЕ ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ» Юклянюк О.Г. складено Акт про відключення квартири АДРЕСА_1 від внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП, який затверджено рішенням міжвідомчої комісії з розгляду питань відключення від мереж ЦО і ГВП (протокол № 1 від 14.01.2019) (а.с.29).

27 листопада 2017 року складено Акт про прийомку закінченого будівництва об`єкта системи газопостачання додаткове встановлення 2х контурного котла по АДРЕСА_2 , відповідно до якого прийнято в експлуатацію двухконтурний котел.

05 грудня 2017 року укладено Договір №АМк23223-17 про підключення газових мереж внутрішнього газопостачання в точці приєднання.

11 грудня 2017 року представниками служби внутрішньобудинкових систем газопостачання дільниці №2 ПАТ «Миколаївгаз» складено Акт на пуск газу (а.с.11-34).

Проте, здійснення вказаних дій було актуально і давало право на відключення однієї квартири від централізованого опалення тільки до 06.11.2007 року.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про теплопостачання» місцева (розподільча) теплова мережа - сукупність енергетичних установок, обладнання і трубопроводів, яка забезпечує транспортування теплоносія від джерела теплової енергії, центрального теплового пункту або магістральної теплової мережі до теплового вводу споживача.

Згідно з пунктом 22 Правил № 630 точками розподілу у багатоквартирному будинку, в яких здійснюється передача послуги централізованого опалення від виконавця споживачеві, є відгалуження від стояків у межах квартири.

Підведення централізованого опалення до стояка в межах квартири ОСОБА_1 свідчить про виконання послуг ОКП «ДТКЕ». Таким чином, позивач виконав свої зобов`язання щодо надання послуг з централізованого опалення, а відповідач, незалежно від споживання цієї послуги або відмови від її споживання, зобов`язаний оплатити надані послуги. У разі наміру споживача не отримувати відповідні послуги він не позбавлений можливості у передбачений законом спосіб провести відключення квартири від мережі теплопостачання. Самовільне відключення від вказаної мережі не є підставою для звільнення від оплати за послуги з теплопостачання.

Викладене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України, наведеними у постановах від 11 листопада 2015 року у справах № 6-1192цс15 та № 6-1706цс15.

За відсутності оформлених договірних відносин, але в разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2023цс15.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку, дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Аргументи апеляційної скарги про те, що суд не врахував її заперечення з приводу неотримання наданих відповідачем послуг з опалювання за вказаний нею період; надання нею актів-претензій в опалювальний період про те, що вона не користується послугами теплопостачання, оскільки у її квартирі відсутні батареї, а користується встановленою нею опалювальною системою для обігріву квартири в опалювальний період; наявність у неї необхідної, встановленої чинними нормами, дозвільної документації, не спростовують факт надання відповідачем послуг з теплопостачання.

Доводи апеляційної скарги про неправомірне нарахування відповідачем оплати за послуги з теплопостачання через фактичне невикористання нею цих послуг, у зв`язку з відсутністю приборів опалення у квартирі, не заслуговують на увагу, оскільки ОСОБА_1 , усупереч норм діючого законодавства, відключила квартиру від мережі централізованого опалення без дотримання встановленого порядку такого відключення з ініціативи споживачів в багатоквартирних будинках.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та зводяться до переоцінки доказів у справі, та незгоди позивача з ухваленим у справі судовим рішенням.

При цьому суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (пункти 29, 30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі «Руїз Торіха проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (пункт 2 рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 року у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»).

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно дослідив обставини справи, дав належну оцінку зібраним у справі доказам та дійшов до вірного висновку про відмову у задоволенні позову.

З урахуванням викладеного, згідно із приписами ст. 375 ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, оскільки апеляційна скарга не містить доводів, які б вплинули на наведені висновки суду.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 03 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий П.П. Лисенко

Судді: Н.В. Самчишина

Т.В. Серебрякова

__________________________________________________

Повний текст постанови складено 04 березня 2021 року.