Справа № 203/1838/21
Провадження № 4-с/0203/13/2021
УХВАЛА

05 липня 2021 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська в залі суду в місті Дніпрі у складі:

головуючого судді Ханієвої Ф.М.,

з участі секретаря судового засідання Мурадли Ф.М.,

за участі:

представників заявника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

заінтересованої особи ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_4 на дії та постанову про відкриття виконавчого провадження заступника начальника відділу Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Гідзули Сергія Олександровича, заінтересована особа (стягувач) ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

17 травня 2021 року ОСОБА_4 (далі заявник) звернулась до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська зі скаргою на дії та постанову про відкриття виконавчого провадження заступника начальника відділу Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Гідзули Сергія Олександровича, стягувач ОСОБА_3 , в якій просить суд:

- поновити строк ОСОБА_4 на подання скарги на рішення/дії державного виконавця від 17.05.2021 року;

- визнати незаконною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 19.04.2021 року, ВП № 65187953, виданої Кіровським районним судом міста Дніпропетровська на підставі виконавчого листа від 14.04.2021 року № 2/0203/30/2021, про зобов`язання ОСОБА_4 не чинити ОСОБА_3 перешкоди у спілкуванні з дочкою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винесену державним виконавцем Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Гідзулою Сергієм Олександровичем.

В обґрунтування своєї скарги ОСОБА_4 зазначила, що державний виконавець Гідзула С.О., відкривши виконавче провадження ВП № 65187953, діяв незаконно, не дотримався вимог, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», а саме він не дотримався вимог пп. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження». Так, як зазначила заявник, державний виконавець не привів у відповідність до закону виконавчий лист від 14.04.2021 року через повернення виконавчого документу від 14.04.2021 року стягувачу та незаконно відкрив виконавче провадження № 65187953. Таким чином, заявник вважає, що державний виконавець Гідзула С.О. діяв незаконно та в порушення вимог, які передбачені Законом України «Про виконавче провадження», а саме прийняв до виконання виконавчий лист від 14.04.2021 року, який не відповідав вимогам закону. Державний виконавець повинен був діяти як представник державної виконавчої служби в порядку, спосіб, передбачений законом, а саме протягом трьох робочих днів повернути стягувачу виконавчий лист без прийняття до виконання. При цьому заявник вважає, що виконавчий лист не відповідав закону та не передбачав у який саме спосіб (графік, дні, часи) повинен виконуватися виконавчий документ/рішення суду.

Тому ОСОБА_4 звернулась до суду зі скаргою на дії та постанову державного виконавця.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.05.2021 року справу № 203/1838/21, провадження № 4-с/0203/13/2021, було розподілено головуючому судді Ханієвій Ф.М.

Ухвалою суду від 21.05.2021 року було задоволено клопотання ОСОБА_4 про поновлення строку для подання скарги, визнано поважними причини пропуску строку для подання скарги та відкрито провадження в цивільній справі за скаргою, призначено скаргу до розгляду у судовому засіданні, зобов`язано державного виконавця надати до суду для огляду в судовому засіданні матеріали виконавчого провадження № 65187953 або надіслати їх належним чином засвідчені копії.

02.07.2021 року на виконання ухвали суду від 21.05.2021 року до суду засобами поштового зв`язку були направлені засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження ВП № 65187953 на 107 аркушах.

У судове засідання, призначене на 05.07.2021 року, з`явились представники заявника ОСОБА_4 , заінтересована особа (стягувач) ОСОБА_3 .

Заінтересована особа заступник начальника відділу Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Гідзула Сергій Олександрович у судове засідання не з`явився, проте надав суду письмовий відзив на скаргу з викладом своїх заперечень по суті скарги та клопотання про розгляд скарги за його відсутності. Заінтересована особа державний виконавець просив суд розглянути скаргу за його відсутності та відмовити у задоволенні скарги, з урахуванням його відзиву на скаргу.

У відзиві на скаргу державний виконавець зазначив, що скаржником в скарзі єдиним порушенням, допущеним державним виконавцем зазначається недотримання при відкритті виконавчого провадження вимог п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», де зокрема зазначено, що у виконавчому документі зазначаються: в тому числі резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень. Так, перед написанням заяви про відкриття виконавчого провадження стягувачем було надано два виконавчі листи Кіровського районного суду м. Дніпропетровська, одним з яких зобов`язано ОСОБА_4 не чинити ОСОБА_6 перешкоди у спілкуванні з дочкою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а в іншому визначено ОСОБА_3 порядок участі у вихованні дочки ОСОБА_7 . Як пояснив державний виконавець, оскільки другий виконавчий лист не відповідав вимогам п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: резолютивна частина рішення, викладена у виконавчому листі, не передбачала заходів примусового виконання рішення. При цьому ОСОБА_3 державним виконавцем було роз`яснено, що за цим виконавчим листом буде прийнято рішення про повернення виконавчого документа без прийняття його до виконання. Тому стягувач пред`явив до виконання до виконання виконавчий лист, в якому було зобов`язано ОСОБА_4 не чинити ОСОБА_6 перешкоди у спілкуванні з дочкою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Водночас боржниця жодного разу не повідомляла державного виконавця про те, що їй невідома чи незрозуміла резолютивна частина рішення суду.

Також, як повідомив державний виконавець, на виконанні у Павлоградському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) перебуває виконавче провадження № 65187953: виконавчий лист № 2/0203/30/2021, виданий 14.04.2021 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська, про зобов`язання ОСОБА_4 не чинити ОСОБА_3 перешкоди у спілкуванні з дочкою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; рішення набрало законної сили станом на 09.04.2021 року.

До відділу державної виконавчої служби 16.04.2021 року від стягувача ОСОБА_3 надійшла заява про відкриття виконавчого провадження разом з виконавчим документом про нечинення перешкод у спілкуванні з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після цього 19.04.2021 року державним виконавцем було відкрито виконавче провадження, в постанові про відкриття виконавчого провадження зазначено про необхідність боржнику негайно виконати рішення суду. Виконавче провадження було зупинене 07.05.2021 року, у зв`язку з тим, що 05.05.2021 року Дніпровським апеляційним судом було винесено ухвалу, якою в тому числі відкрито апеляційне провадження в апеляційному суді.

Тому державний виконавець просить суд у задоволенні скарги відмовити у повному обсязі.

Представники заявника у судовому засіданні підтримали вимоги скарги та зазначили підстави звернення до суду зі скаргою таким чином, як про це зазначено вище. Також за спільною позицією обох представників заявника державний виконавець під час прийняття оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження не дотримався вимог Закону України «Про виконавче провадження» та не перевірив виконавчий лист, який надійшов йому на виконання, на його відповідність вимогам Закону України «Про виконавче провадження». На думку представників заявника, виконавчий лист містить неповну резолютивну частину рішення суду, що має наслідком неможливість його виконання.

Тому представники заявника просили суд задовольнити скаргу та визнати незаконною, скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 19.04.2021 року, ВП № 65187953, виданої Кіровським районним судом міста Дніпропетровська на підставі виконавчого листа від 14.04.2021 року № 2/0203/30/2021, про зобов`язання ОСОБА_4 не чинити ОСОБА_3 перешкоди у спілкуванні з дочкою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винесену державним виконавцем Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Гідзулою Сергієм Олександровичем.

Заінтересована особа (стягувач) ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги та просив суд відмовити у її задоволенні у повному обсязі. В обґрунтування своєї позиції він зазначив, що у нього немає сумнівів ані у кваліфікації судді, який ухвалював рішення в цивільній справі та підписував виконавчий лист, ані у кваліфікації державного виконавця, який прийняв постанову про відкриття виконавчого провадження та веде виконавче провадження. Тому заінтересована особа (стягувач) вважає постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження такою, що винесена з дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження», а дії державного виконавця щодо її прийняття були правомірними. Крім того, стягувач ОСОБА_3 зазначив, що заявляючи скаргу заявник намагається уникнути відповідальності за невиконання рішення суду.

Суд, заслухавши думки учасників справи, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши чинного законодавства України, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 04.03.2021 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська (суддя Католікян М.О.) у закритому судового засіданні було ухвалено рішення в цивільній справі № 203/1824/18 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , треті особи управління-служба у справах дітей Центральної районної в місті Дніпрі ради, орган опіки та піклування Павлоградської міської ради, про усунення перешкод у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною, яким позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , треті особи управління-служба у справах дітей Центральної районної в місті Дніпрі ради, орган опіки та піклування Павлоградської міської ради, про усунення перешкод у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною було задоволено частково; зобов`язано ОСОБА_4 не чинити ОСОБА_3 перешкоди у спілкуванні з дочкою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; визначено ОСОБА_3 порядок участі у вихованні малолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вигляді їхніх зустрічей та іншого спілкування (за винятком часу, коли дитина хворіє або навчається): щоп`ятниці, від 18:00 до 11:00 наступної неділі за місцем проживання батька; щороку, від 12:00 27 листопада до 12:00 наступного дня за місцем проживання батька; щороку, від 12:00 21 квітня до 12:00 наступного дня за місцем проживання батька; вільне спілкування телефоном; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено; стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 компенсацію судових витрат у сумі 704,80 грн. Вказане рішення суду набрало законної сили станом на 09.04.2021 року (а.с.24-26).

14.04.2021 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська був виданий виконавчий лист, справа № 203/1824/18, про зобов`язання ОСОБА_4 не чинити ОСОБА_3 перешкоди у спілкуванні з дочкою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; рішення набрало законної сили станом на 09.04.2021 року та строк пред`явлення виконавчого листа до виконання 09.04.2021 року; стягувач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; боржник: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.23, 67-68).

14.04.2021 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська був виданий виконавчий лист, справа № 203/1824/18, про визначення ОСОБА_3 порядок участі у вихованні малолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вигляді їхніх зустрічей та іншого спілкування (за винятком часу, коли дитина хворіє або навчається): щоп`ятниці, від 18:00 до 11:00 наступної неділі за місцем проживання батька; щороку, від 12:00 27 листопада до 12:00 наступного дня за місцем проживання батька; щороку, від 12:00 21 квітня до 12:00 наступного дня за місцем проживання батька; вільне спілкування телефоном; рішення набрало законної сили станом на 09.04.2021 року та строк пред`явлення виконавчого листа до виконання 09.04.2021 року; стягувач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; боржник: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.69-70).

16.04.2021 року ОСОБА_3 звернувся до начальника Павлоградського МР ВДВС Палуна В.О., з заявою про примусове виконання рішення, в якій просив прийняти до виконання виконавчий лист, виданий Кіровським районним судом м. Дніпропетровська про зобов`язання ОСОБА_4 не чинити ОСОБА_3 перешкоди у спілкуванні з донькою (а.с.66).

19.04.2021 року заступником начальника відділу Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Гідзулою Сергієм Олександровичем було винесено постанову про відкриття виконаного провадження ВП № 65187953 щодо примусового виконання виконавчого листа № 2/0203/30/21, виданого 14.04.2021 року про зобов`язання ОСОБА_4 не чинити ОСОБА_3 перешкоди у спілкуванні з дочкою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; документ вступив у законну силу (набрав чинності): 09.04.2021 року. Стягувачем за вказаною постановою про відкриття виконавчого провадження від 19.04.2021 року, з урахуванням постанови про зміну реєстраційних даних від 30.04.2021 року, вказаний ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; боржником ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.22, 72-73, 119-120, 127).

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 05.05.2021 року, справа № 203/1824/18, було задоволено клопотання ОСОБА_4 про поновлення строку на апеляційне оскарження, поновлено ОСОБА_4 строк на апеляційне оскарження рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 04.03.2021 року, відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 04.03.2021 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , треті особи управління-служба у справах дітей Центральної районної в місті Дніпрі ради, орган опіки та піклування Павлоградської міської ради, про усунення перешкод у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною (а.с.125).

07.05.2021 року заступником начальника відділу Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Гідзулою Сергієм Олександровичем постановою було зупинено виконавче провадження ВП № 65187953 за заявою боржниці ОСОБА_4 про зупинення виконавчого провадження з тих підстав, що 05.05.2021 року Дніпровським апеляційним судом було винесено ухвалу № 203/1824/18, якою поновлено строк на апеляційне оскарження рішення, що виконується, відкрито апеляційне провадження, розпочато підготовчі дії для призначення справи до розгляду в апеляційному суді, відповідно до вимог ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.127-128).

Суд відхиляє та не бере до уваги як неналежні докази надані суду довідку від 11.05.2021 року, витяг з єдиного реєстру досудових розслідувань від 23.04.2021 року, довідку від 15.08.2019 року № 110 року, диск з електронною інформацією та його текстове відтворення, бо такі були враховані судом під час вирішення питання про поновлення строку на подання скарги, проте не стосуються предмета судового розгляду по суті скарги (а.с.11-21).

Заявник, вважаючи, що дії державного виконавця щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 19.04.2021 року ВП № 65187953, є незаконними, звернулась до суду зі скаргою на дії та постанову державного виконавця.

Суд зазначає, відповідно до статті 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до пункту 7 частини 3 статті 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII (в редакції, чинній станом на момент вчинення виконавчих дій) врегульовані питання, пов`язані з примусовим виконанням судових рішень і рішень інших органів.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі , в тому числі і виконавчих листів, виданих судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Відповідно до частини 1, частини 2, частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності);

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

7) строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

У разі якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, а також якщо належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, чи резолютивною частиною рішення передбачено вчинення кількох дій, у виконавчому документі зазначаються один боржник та один стягувач, а також визначається, в якій частині необхідно виконати таке рішення, або зазначається, що обов`язок чи право стягнення є солідарним.

Виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо:

1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання);

2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання;

3) боржника визнано банкрутом;

4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;

5) юридичну особу - боржника припинено;

6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону;

7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень;

8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим;

9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем;

10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю;

11) Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про початок процедури тимчасової адміністрації або ліквідації банку.

У разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, стягувач має право звернутися до суду чи іншого органу (посадової особи), що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність із зазначеними вимогами.

При поверненні стягувачу виконавчого документа без прийняття до виконання стягувачу повертається сплачений ним авансовий внесок.

Згідно з частиною 1 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

За приписами частин 1, 2, 3, 4, 5 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Зокрема, виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Виконавець зобов`язаний:

1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом;

2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження;

3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання;

4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом;

5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну, безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; тощо.

Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

В пункті 1 частини 5 статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що боржник зобов`язаний утримуватися від вчиненні дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення.

Частиною 8 статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Відповідно до частини 1, 5 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону , зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Частиною 1 статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Аналіз вищевказаних норм дає підстави дійти висновку, що державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб та здійснювати заходи, необхідні для своєчасного виконання рішення в порядку та спосіб, встановленому виконавчим документом і Законом «Про виконавче провадження». Крім того, державний виконавець зобов`язаний або відкрити виконавче провадження після надходження заяви про примусове виконання рішення та виконавчого документа не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа, або повернути стягувачу виконавчий документ протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, у разі, якщо він не відповідає вимогам, які визначені ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».

У ході судового розгляду скарги судом було встановлено, що виконавчий документ, який перебуває на примусовому виконанні, містить резолютивну частину рішення суду від 04.03.2021 року, що передбачає заходи примусового виконання рішення шляхом зобов`язання ОСОБА_4 не чинити ОСОБА_3 перешкоди у спілкуванні з дочкою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

При цьому суд не бере до уваги посилання заявника на те, що державний виконавець не перевірив виконавчий документ на його відповідність вимогам, які визначені ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, в частині підпункту 6 частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження». Оскільки судом було видано два різні виконавчі листи щодо примусового виконання рішення суду від 04.03.2021 року, один з яких був пред`явлений стягувачем до виконання та щодо примусового виконання якого було відкрито виконавче провадження. В іншій частині рішення суду, в якій визначено порядок участі ОСОБА_3 у вихованні доньки, на момент пред`явлення виконавчого документа до виконання, набрало законної сили та також було обов`язковим до виконання. Виконавчий лист, виданий судом в цій частині, не був пред`явлений стягувачем державному виконавцю до примусового виконання. Тим більше, що у статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» не міститься такої вимоги до виконавчого документа, як незазначення в резолютивній частині рішення суду способу його виконання, а лише вимога про наявність резолютивної частини, що передбачає заходи примусового виконання рішень.

З огляду на викладене, в ході судового розгляду скарги судом не було встановлено ознак протиправності в діях державного виконавця під час винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 19.04.2021 року ВП № 65187953.

Відповідно до частини 1 статті 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У пунктах 2, 18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах роз`яснено, що при розгляді справ за скаргами сторін виконавчого провадження на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні керуватися положеннями Конституції України, пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, Цивільного процесуального кодексу України, законами України: від 23 лютого 2006 року № 3477-IV Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини , від 24 березня 1998 року № 202/98-ВР Про державну виконавчу службу , від 21 квітня 1999 року № 606-XIV Про виконавче провадження (у редакції Закону України від 4 листопада 2010 року № 2677-VI), іншими нормативно-правовими актами, які регулюють примусове виконання судових рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, тощо.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, враховуючи викладене вище, аналізуючи докази, наявні в матеріалах справи, в світлі наведених правових норм, суд вважає, що заявником не доведено факту неправомірності дій державного виконавця при відкритті виконавчого провадження та незаконності оскаржуваної постанови, а тому відсутні підстави для її скасування. З огляду на це, суд доходить висновку, що у задоволенні скарги ОСОБА_4 на дії та постанову про відкриття виконавчого провадження заступника начальника відділу Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Гідзули Сергія Олександровича, заінтересована особа (стягувач) ОСОБА_3 , слід відмовити у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 258-261, 353, 447-452 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_4 на дії та постанову про відкриття виконавчого провадження заступника начальника відділу Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Гідзули Сергія Олександровича, заінтересована особа (стягувач) ОСОБА_3 відмовити.

Ухвала набирає законної сили у порядку, визначеному ст. 261 ЦПК України, та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

У відповідності до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повний текст ухвали суду складений 09.07.2021 року.

Суддя Ф.М. Ханієва