Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/305/21
Провадження № 2/499/259/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

13 липня 2021 року смт. Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області в складі: судді Тимчука Р.М. за участю секретаря судового засідання Мельника Р.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного провадження в смт.Іванівка Одеської області справу №499/305/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

В обґрунтування позовних вимог про розірвання шлюбу позивачка послалася на наступне.

Між нею ОСОБА_1 та ОСОБА_2 склалися фактичні шлюбні відносини. З вересня місяця 2019 року вони стали сумісно проживати однією сім`єю та між нами сформувалися усталені відносини, які притаманні подружжю. Зокрема, вели спільне господарство, придбавали майно в інтересах сім`ї, а також між ними були наявні взаємні права та обов`язки, які властиві подружжю.

Одночасно з цим, за час спільного проживання у них народився син - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження.

Однак, спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки. Через постійні суперечки та чвари, було втрачене почуття взаємолюбові та поваги одне до одного.

Починаючи з початку 2021 року через протилежні погляди на шлюб та сім`ю шлюбні стосунки між нами фактично були припинені, будь-яке спільне господарство не ведеться. Інакше кажучи, відповідач взагалі не готовий до сімейного життя та відмовився браги відповідальність на себе за піклування та утримання своєї сім`ї.

Па даний час дитина проживає з позивачкою, що підтверджується довідкою про склад сім`ї від 12.04.2021 за №512 виданою виконкомом Знам`янської сільської ради Іванівського району Одеської області.

Відповідач з січня місяця 2021 року, припинив утримання своєї дитини, не бере участі у її вихованні та взагалі не піклується про добробут свого сина.

Гідний рівень позивачка одна не зможе забезпечити, оскільки дохід в неї відсутній. На даний момент вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, що підтверджується довідкою з місця роботи за № 194 від 19.04.2021, яка додається.

Відповідач працює в Департаменті з питань виконання кримінальних покарань на посаді головного спеціаліста Відділу з питань дотримання прав засуджених та осіб, узятих під варту.

Відповідач має на утриманні ще іншу дитину. Зокрема, від першого шлюбу Відповідача з громадянкою ОСОБА_4 , (шлюб між якими було розірвано рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 11.06.2019) у нього є донька - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (копія свідоцтва додається).

Рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 28.10.2013 року було задоволено позов ОСОБА_4 до Відповідача про стягнення аліментів на утримання доньки ОСОБА_5 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, (що умовно відповідає 25% заробітної плати), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (копія рішення по справі №480/2173/13-ц., додається). Виконавчий лист №480/2173/13-ц виданий 16.10.2013.

Таким чином, при щомісячній сплаті відповідачем обсягу аліментів у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку, (або 16,6%)), буде забезпечена їх рівність при виконанні обов`язку по утриманню дитини.

У судове засідання позивачка не з`явилась надала телефонограмою клопотання про слухання справи у її відсутність. На позовних вимогах наполягала.

Відповідач у судове засідання не з`явився, проте надав до суду відзив на позовну заяву, якій погодився із посиланнями позивачки та визнав позовні вимоги в повному обсязі. У судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, заяв клопотань не надавав, тому суд визнає його неявку з неповажних причин, та враховуючи ту обставину, що позов визнав вважає за можливе розглянути справу у його відсутність.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до абзацу 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Дослідивши письмові матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог суд приходить до висновку, що наявні законні підстави для задоволення позову виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивачка з відповідачем перебувають у шлюбних відносинах.

Між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 склалися фактичні шлюбні відносини. З вересня місяця 2019 року вони стали сумісно проживати однією сім`єю та між нами сформувалися усталені відносини, які притаманні подружжю. Зокрема, вели спільне господарство, придбавали майно в інтересах сім`ї, а також між ними були наявні взаємні права та обов`язки, які властиві подружжю. Ці обставини визнаються відповідачем.

Одночасно з цим, за час спільного проживання у них народився син - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження.

Однак, спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки. Через постійні суперечки та чвари, було втрачене почуття взаємолюбові та поваги одне до одного.

Починаючи з початку 2021 року через протилежні погляди на шлюб та сім`ю шлюбні стосунки між нами фактично були припинені, будь-яке спільне господарство не ведеться. Інакше кажучи, відповідач взагалі не готовий до сімейного життя та відмовився браги відповідальність на себе за піклування та утримання своєї сім`ї.

Па даний час дитина проживає з позивачкою, що підтверджується довідкою про склад сім`ї від 12.04.2021 за №512 виданою виконкомом Знам`янської сільської ради Іванівського району Одеської області.

Відповідач з січня місяця 2021 року, припинив утримання своєї дитини, не бере участі у її вихованні та взагалі не піклується про добробут свого сина.

Гідний рівень позивачка одна не зможе забезпечити, оскільки дохід в неї відсутній. На даний момент вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, що підтверджується довідкою з місця роботи за № 194 від 19.04.2021, яка додається.

Відповідач працює в Департаменті з питань виконання кримінальних покарань на посаді головного спеціаліста Відділу з питань дотримання прав засуджених та осіб, узятих під варту.

Відповідач має на утриманні ще іншу дитину. Зокрема, від першого шлюбу Відповідача з громадянкою ОСОБА_4 , (шлюб між якими було розірвано рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 11.06.2019) у нього є донька - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (копія свідоцтва додається).

Рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 28.10.2013 року було задоволено позов ОСОБА_4 до Відповідача про стягнення аліментів на утримання доньки ОСОБА_5 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, (що умовно відповідає 25% заробітної плати), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (копія рішення по справі №480/2173/13-ц., додається). Виконавчий лист №480/2173/13-ц виданий 16.10.2013. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Позивачка просить суд стягувати з відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на її користь аліменти на утримання малолітнього сина - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 21.04.2021 і до повноліття дитини.

Батьки зобов`язані піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Виконання передбачених ст..150 СК України обов`язків батьків щодо виховання та розвитку дитини, пов`язане з належним утриманням дитини, від якого залежить забезпечення умов для розвитку дитини здоровою як фізично так і духовно.

Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не звільняє їх від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

При визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров`я дитини, її потреби у цьому віці, стан здоров`я батька, його матеріальне становище та матеріальне становище дитини, наявність у відповідача на утриманні інших осіб, на утриманні позивачки інших осіб і, виходячи з принципів справедливості, добросовісності та розумності, які є одними з загальних засад регулювання сімейних відносин, призначає аліменти.

Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Оскільки відповідач у справі позов визнав, а також те, що підстав вважати, що визнанням позову будуть порушені чиїсь інтереси, або він суперечить закону, не встановлено, його можна прийняти, та позов задовольнити .

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору у всіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів.

Виходячи з такого та беручи до уваги, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі суд приходить до висновку про необхідність стягнення судового збору з відповідача на користь держави у розмірі 904,00 гривень.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст. 104-105, 110 ,180-183,191 СК України , ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»,ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, ст.ст. ст.ст.10, 11, 57, 64, 82,88,141, 198,200,258,259,264,268,272,273 ЦПК України суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на утримання малолітнього сина - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 21.04.2021 року і до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 904,00 гривень.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду через Іванівський районний суд Одеської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

СуддяР. М. Тимчук