Справа № 396/1425/20
Провадження № 2/396/45/21
РІШЕННЯ

Іменем України

02.03.2021 року м. Новоукраїнка

Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді: Русіна Алла Анатоліївна

за участю секретаря судового засідання: Очеретньої М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Новоукраїнка Кіровоградської області цивільну справу №396/1425/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Новоукраїнський районний відділ державної виконавчої Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), про зняття заборони з нерухомого майна,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про зняття заборони з нерухомого майна. В обґрунтування позову зазначила, що являється власником житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі договору дарування посвідченого державним нотаріусом нотаріальної контори від 21.11.1995 року № 3839.

При зверненні позивача до нотаріуса з метою здійснення договору купівлі - продажу остання повідомила, що згідно постанови АА 957244 від 24.05.2004 року державною виконавчою службою на все майно, що належить позивачу накладено арешт. За таких обставин позивач дізналася про існування заборони на належний їй на праві власності житловий будинок по АДРЕСА_1 , зареєстрованої 11.05.2008 року за № 7158945, реєстратором Кропивницької міської державної нотаріальної контори №1, власником майна зазначена ОСОБА_2 . Крім того, ОСОБА_2 являється власником житлового будинку по АДРЕСА_2 який мав нумерацію № НОМЕР_1 , позивач ОСОБА_1 не мала жодних заборгованостей і виконавчі провадження щодо неї відсутні, боржником являється ОСОБА_2 , тому просить суд винести рішення яким зняти заборону на нерухоме майно, житлового будинку з господарсько побутовими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 07.10.2020 року відкрито провадження в справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні на 02.11.2020 року.

Відповідно до вимог п.1 ч.7 ст.128 ЦПК України, ухвала про відкриття провадження у справі разом з додатками надсилалися відповідачу за адресою проживання (а.с.17), які відповідач отримала, що підтверджено поштовим повідомленням, отриманим 13.10.2020 року. 02.03.2021 року від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує.

Відповідач в судове засідання не з"явилася до суду надала заяву про розгляд спрви у її відсутність. Позовні вимоги визнає та не заперечує щодо їх задоволення.

Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 191 та ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, оцінивши досліджені докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) , до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч.1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Згідно ч.1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , являється власником житлового будинку з господарсько побутовими будівлями АДРЕСА_1 , на підставі договору дарування посвідченого державним нотаріусом нотаріальної контори від 21.11.1995 року № 3839 (а.с. 4-5).

Згідно з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за №7158945 в якій зазначене обтяження, а саме заборона на нерухоме майно. За таких обставин позивач дізналася про існування заборони на належний їй на праві власності житловий будинок по АДРЕСА_1 , зареєстрованої 11.05.2008 08:17:51 за № 7158945, реєстратором Кропивницька міська державна нотаріальна контора №1, підстава обтяження: постанова АА 957244, 24.05.2004, ВДВС Новоукраїнського РУЮ у Кіровоградській області, об`єкт обтяження: все майно за адресою: АДРЕСА_1 , власник ОСОБА_2 , додаткові дані архивний запис № від 25.05.2004, заявник : Новоукраїнська РДНК.

Підтверджень про те, що гр. ОСОБА_2 на час накладення заборони відчуження на нерухоме майно, мала право власності на будинок за адресою; АДРЕСА_1 , судом не встановлено.

Як вбачається з відповіді Новоукраїнського районного відділу державної виконавчої служби Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) від 17.09.2020 року за №19549/19.17, згідно «Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби» п.9.9. строки зберігання переданих до архіву виконавчих проваджень становлять 3 роки, після чого вони підлягають знищенню. Тому відсутня можливість надати уточнені відомості щодо накладеного арешту на майно ОСОБА_2 (а.с.7).

Існування заборони на відчуження нерухомого майна перешкоджає позивачці розпоряджатися своїм майном.

Право приватної власності позивачки на житловий будинок АДРЕСА_1 підтверджено.

Судом встановлено, що позивач не може вільно розпорядитися своєю власністю через наявність обтяження на успадкований житловий будинок.

За змістом ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до частини 1 статті 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з частиною статті 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

За змістом частин 1 та 2 статті 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти стосовно свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до частини першої статті 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 41 Конституції України та п.2, ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.

За змістом зазначених норм та положень ст. 16 ЦК України власник має право вимагати відновлення свого порушеного права, в даному випадку - звільнення з-під арешту майна, яке належить йому на праві власності в порядку спадкування.

Вирішуючи спір по суті, суд встановив, що процедура реєстрації у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна регламентувалася Положенням про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 року N31/5, зареєстрованим в Мінюсті України 10.06.1999 року № 364/3657 (зі змінами).

Відповідно до п. 2.1 Положення, підставами для внесення до Реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна є накладення (зняття) державною нотаріальною конторою - реєстратором заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна.

З 01.01.2013 року, відповідно до ст. 8, ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п. 6 постанови КМУ Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2015 № 1127, державну реєстрацію прав шляхом внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно проводить орган державної реєстрації прав. Державний реєстратор - нотаріус є спеціальним суб`єктом, на якого покладено функції державного реєстратора прав на нерухоме майно у випадку, передбаченому вищевказаним Законом.

Відповідно до ст. 73 Закону України "Про нотаріат", нотаріус за місцем розташування жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки, або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладають заборону їх відчуження: за повідомленням установи банку, підприємства або організації про видачу громадянину позики (кредиту) на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю жилого будинку (квартири); при посвідченні договору довічного утримання; при посвідченні договору про заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, ншого нерухомого майна; за повідомленням іпотекодержателя; в усіх інших випадках, передбачених законом.

Згідно із ст. 74 Закону України "Про нотаріат", одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна.

Відповідно до п.п. 5.1. п. 5 гл. 15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за № 296/5, нотаріус, який накладав заборону, знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення: кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); про припинення договору іпотеки у зв`язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, після припинення договору іпотеки у зв`язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки; про припинення, розірвання, визнання недійсним договору ренти, довічного утримання (догляду), спадкового договору; органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини; про скасування рішення суду про оголошення фізичної особи померлою або закінчення п`ятирічного строку з часу відкриття спадщини на майно особи, оголошеної померлою; про смерть другого з подружжя, що склали спільний заповіт; про скасування рішення суду про позбавлення батьків дитини батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав; про смерть відчужувача за спадковим договором або про смерть другого з подружжя, що уклали спадковий договір; про відчуження майна, переданого під виплату ренти; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з роз`ясненнями Міністерства юстиції України від 04.06.2009 щодо зняття заборони на відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно) і транспортних засобів, що підлягають державній реєстрації, нотаріус знімає заборону щодо відчуження нерухомого майна за заявою: установи банку, іншої юридичної особи про погашення позики (кредиту); заставодавця (іпотекодавця) та заставодержателя (іпотекодержателя) про припинення договору застави (іпотеки) або лише заставодавця (іпотекодавця) у разі подання ним безспірних доказів виконання зобов`язання.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 27 Закону України «Про Державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження», підставою для реєстрації обтяжень є в тому числі визначений законодавством документ, на якому нотаріусом вчинено напис про накладення заборони щодо відчуження нерухомого майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Встановлено, що заборона на будинок, порушує права та законні інтереси позивача, оскільки, унеможливлює повноцінно володіти, користуватися та розпоряджатися майном.

Враховуючи те, що Кропивницька міська державна нотаріальна контора №1, як реєстратор не має визначених законодавством підстав для зняття за заявою позивачки заборони на відчуження об`єктів нерухомого майна, позивач позбавлений можливості реалізувати свої права власника нерухомого майна в інший, крім судового захисту, спосіб.

Проаналізувавши зібрані і досліджені докази в їх сукупності, приймаючи до уваги те, що органи державної влади не мають можливості зняти обмеження з власної ініціативи, а лише за зверненням, враховуючи заяву відповідача ОСОБА_2 про визнання позовних вимог, відомості договору дарування та витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.4-6), відповідно до яких ОСОБА_2 не проживала та не була зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 та не була власником домоволодіння, суд вважає, що позовні вимоги є законними та обгрунтованими, в зв`язку з чим підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 319, 391 ЦК України, ст.ст. 73, 74 Закону України "Про нотаріат", п. 6 постанови КМУ Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2015 № 1127, п.п. 5.1. п. 5 гл. 15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. № 296/5, ст.ст. 10, 11, 60, 61, 209-218 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Зняти заборону на нерухоме майно із житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер обтяження: 7158945, зареєстровано: 11.05.2008р., реєстратором: Кропивницька міська державна нотаріальна контора № 1 на підставі обтяження: постанова АА 957244, 24.05.2004, ВДВС Новоукраїнського РУЮ у Кіровоградській області.

Судові витрати віднести на рахунок позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, які не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий: А. А. Русіна