Справа № 465/7014/19
У Х В А Л А

іменем України

"26" лютого 2021 р. м. Львів

Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Романюк В.Ф.

з участю:

секретаря судового засідання Цюпака В.І.

розглянувши у судовому засіданні у місті Львові цивільну справу в спрощеному позовному провадженні за позовом ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , серія і номер паспорта НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) про виділ у натурі частки із квартири, що є у спільній частковій власності, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про виділ у натурі частки із квартири, що є у спільній частковій власності, з підстав викладених у ній.

10 лютого 2021 року від представника позивача Коваль О. надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду.

Ухвалою суду від 22 лютого 2021 р. поновлено провадження у справі та призначено до розгляду на 26.02.2021 р. на 10 год. 00 хв. /а.с.123/.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про час, дату та місце проведення судового засідання, що стверджується матеріалами справи.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилися. 26.02.2021 р. від представника відповідача ОСОБА_4 надійшла заява про розгляд клопотання про залишення позовної заяви без розгляду у їх відсутності. Просять провести засідання без їхньої участі.

Крім цього, 26.02.2021 р. від відповідача ОСОБА_2 надійшла заява про вирішення питання розподілу судових витрат .

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши подану заяву, дослідивши матеріали цивільної справи, суд доходить наступного висновку. Відповідно до п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України, суд своєю ухвалою залишає заяву без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Оскільки подана заява про залишення позову без розгляду є правом позивача, передбаченим п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, яким представник позивач Коваль О. в інтересах позивача ОСОБА_1 скористалася та яке не суперечить вимогам чинного законодавства України та не порушує законних прав та інтересів сторін, тому суд приходить до висновку про залишення позову без розгляду.

Що ж стосується клопотання відповідача ОСОБА_2 про вирішення питання розподілу судових витрат, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.3 ст.257 ЦПК України в ухвалі про залишення позову без розгляду можуть бути вирішені питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з державного бюджету.

Процесуальний порядок вирішення судом питання про розподіл судових витрат, до яких відносяться витрати на професійну правничу допомогу, в разі залишення позову без розгляду, передбачений ч.ч. 5, 6 ст.142 ЦПК України.

Таким чином, процесуальне питання щодо розподілу судових витрат, в разі залишення позову без розгляду, може бути вирішено судом шляхом постановлення ухвали в порядку та на підставах, передбачених ст.142 ЦПК України з урахуванням вимог ст.141 ЦПК України.

Відповідно до ч.5 ст.142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Відповідно до ч.6 ст.142 ЦПК України у разі залишення позову без розгляду суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення такої ухвали, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

При цьому, з огляду на зміст вказаної статті, на заявника покладається обов`язок довести фактичне понесення таких витрат, а також довести необґрунтованість дій позивача.

Відповідно до ч.9 ст.141 ЦПК України передбачено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається. В залежності від конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема:

1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення;

2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями;

3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер;

4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою;

5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі (ч.2 ст.44 ЦПК України).

В свою чергу процесуальним законом не визначено поняття неправильних дій сторони.

Як вбачається з роз`яснень в п.38 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах », що у разі залишення заяви без розгляду відповідач має право заявити вимоги про відшкодування здійснених ним витрат, пов`язаних із розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У такому разі заявлені вимоги розглядаються у цій же справі одночасно із вчиненням наведених процесуальних дій. При цьому, саме по собі пред`явлення позову не може свідчити про необґрунтовані дії позивача.

Під час розгляду справи судом не встановлено з боку позивача зловживання процесуальними правами, також не встановлено, що спір виник внаслідок неправильних дій позивача, відповідачем в свою чергу не зазначено в чому виразились необґрунтовані дії позивача.

Позивач звернувся до суду з позовом, оскільки вважав, що його права та інтереси порушено.

Звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим ст. ст.55, 124 Конституції України, та безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

Дана правова позиція зазначена у Постанові Верховного Суду № 148/312/16-ц від 26 вересня 2018 року.

При цьому, відповідачем не доведено, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив заздалегідь необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Тому, залишення позову без розгляду не може бути розцінено як необґрунтовані дії позивача, так як звертатися до суду за захистом своїх прав це право позивача, передбачено цивільним процесуальним законодавством України, яке не містить обмеження у його реалізації.

Отже, відповідачем не надано суду належних доказів на підтвердження того, що позивачем було допущено зловживання процесуальними правами або того, що спір виник внаслідок неправильних дій сторони, як то передбачено вимогами ч.9 ст.141 ЦПК України, що виключає собою право відповідача заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача, оскільки це нічим не підтверджено.

Враховуючи вищенаведене, суд не вбачає підстав для задоволення заяви відповідача про стягнення витрат у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ у натурі частки із квартири, що є у спільній частковій власності.

Керуючись ст.ст. 141, 142, 247, 257 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Залишити без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , серія і номер паспорта НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) про виділ у натурі частки із квартири, що є у спільній частковій власності.

У задоволенні заяви відповідача ОСОБА_2 про стягнення витрат на правничу допомогу у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ у натурі частки із квартири, що є у спільній частковій власності, відмовити.

Роз`яснити позивачу, що після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, він має право звернутися до суду повторно.

Ухвала може бути повністю або частково оскаржена в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова. Апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали виготовлено 26 лютого 2021 року.

Суддя: Романюк В.Ф.