печерський районний суд міста києва
Справа № 757/833/21-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2021 року Печерський районний суд м. Києва у складі: головуючого - судді Волкової С.Я. при секретарі Топал А.І., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову,

установив:

12.01.2021 р. позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення 55 000,00 доларів США боргу, 50 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди. Позов обґрунтований укладенням 05.03.2019 р., 21.05.2020 р. та 21.05.2020 р. між ними договорів позики.

Одночасно позивачем ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову, просить в межах заявлених позовних вимог у розмірі 55 000,00 доларів США, що складає 1 526 745,00 грн, та 50 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди забезпечити позов шляхом накладення арешту на грошові кошти, рухоме та нерухоме майно й майнові права, належні ОСОБА_2 , у чому б вони не полягали і де б та в кого б вони не знаходилися, заборонивши укладати угоди стосовно цього майна, будь-яке відчуження та передачу (переоформлення) майна та майнових прав, в тому числі, передачу останніх в заставу або інше їх обтяження чи передачу третім особам або перереєстрацію.

Ухвалою суду від 16.01.2021 р. позовну заяву залишено без руху.

10.02.2021 р. позивач ОСОБА_1 подала заяву про усунення недоліків позовної заяви, 15.02.2021 р. вона ж подала заяву про уточнення сплати судового збору.

Ухвалою від 25.02.2021 р. відкрито провадження у справі.

За правилами частини першої статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи, отже заява позивача про забезпечення позову розглядається без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно частин першої, другої статті 150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Згідно абзацу першого пункту 4 означеної Постанови Пленуму Верховного Суду України розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза виконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимога.

Суд, вивчивши заяву позивача про забезпечення позову, дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити, оскільки позивачем не надано доказів в обґрунтування співмірності виду забезпечення позову із заявленими позовними вимогами. Крім того, як слідує із заяви, позивач просить накласти арешт на все майно, втім будь-які данні про наявне майно у відповідача відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 149, 150 ЦПК України, суд

ухвалив:

Відмовити позивачу ОСОБА_1 у задоволенні заяви про забезпечення позову до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Учасник провадження, якому ухвала суду не була вручена в день її постановлення має право на поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому копії вказаної ухвали.

Суддя Волкова С.Я.