ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1257/21Головуючий по 1 інстанції
Справа №703/211/21 Категорія: 310020000 Кирилюк Н. А.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2021 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії:

суддів Вініченка Б.Б., Бондаренка С.І., Новікова О.М.

за участю секретаря Анкудінова О.І.

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 та апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 06 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, -

в с т а н о в и в:

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначав, що судовим наказом Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 05 вересня 2017 року стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_1 в розмірі ј частки від його заробітку (доходу), але не менше встановленого мінімального розміру аліментів та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 14 серпня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

ІНФОРМАЦІЯ_1 йому виповнилось 18 років і відповідач припинив сплачувати аліменти.

Вказує, що з 01 жовтня 2019 року і на даний час навчається на денній формі навчання у вищому навчальному закладі Університеті права та адміністрації в м. Жешові Республіка Польща.

Позивач зазначає, що незважаючи на письмове зобов`язання щодо матеріальної допомоги йому, відповідач не надає фінансової допомоги у зв`язку із продовженням ним навчання у вищому навчальному закладі.

Просив суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , як дитини, яка продовжує навчання, аліменти в розмірі ј частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення із заявою до суду і до закінчення навчання в Університеті права та адміністрації, але не довше ніж до досягнення 23 річного віку.

15 березня 2021 року позивач подав до суду заяву про зменшення позовних вимог, в якій просив суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , як дитини, яка продовжує навчання, аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення із заявою до суду і до закінчення навчання в Університеті права та адміністрації, але не довше ніж до досягнення 23 річного віку

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 06 травня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти в розмірі 1/7 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 19 січня 2021 року і до 30 вересня 2022 року.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2 500 грн витрат на правничу допомогу.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 908 грн судового збору.

Рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що з урахуванням того, що на утриманні відповідача перебуває малолітня дитина, а також наявність власних коштів у позивача на рахунку в банківських установах та їх розмір, рівності обов`язку обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможності останніх її надавати з урахуванням їх доходів, суд дійшов висновку про часткове задоволенні позову та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на тримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, у розмірі 1/7 частини його доходу , щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до закінчення ним навчання.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що рішення у справі ухвалено з підстав невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи та з неправильним застосуванням норм матеріального права, а тому просив суд змінити зазначене рішення суду в частині визначення розміру аліментів, які підлягають стягненню із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , в період продовження навчання, збільшивши їх із 1/7 до 1/6 частини його заробітку (доходу) щомісячно, в іншій частині рішення суду залишити без змін.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що судом першої інстанції є помилковим врахування факту перебування коштів на депозитному рахунку як підставу для зменшення розміру аліментів із 1/6 до 1/7 заробітку (доходу).

Також є помилковим висновок суду щодо спроможності відповідача надавати матеріальну допомогу з урахуванням його доходів, оскільки судом не було здійснено аналіз того, чи буде визначеного розміру достатньо задля покриття половини витрат на навчання, проживання, харчування, зважаючи на принцип рівності обох батьків у здійсненні вказаних витрат.

Вказує, що із наданих доказів та проведених позивачем розрахунків, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що визначений судом розмір аліментів покриває лише 50% вартості річного навчання і проживання у Республіці Польща, а відповідач може надавати матеріальну допомогу у визначеному ним розмірі, зважаючи на отриманий ним дохід, що відповідно до положень ст. 199 СК України, є однією із підстав для стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції змінити в частині визначення частки стягнення аліментів, а саме зменшити розмір стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти з 1/7 частини до 1/12 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, вважаючи рішення суду помилковим, винесеним з грубим порушенням норм матеріального і процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що з 01 жовтня 2019 року ОСОБА_1 навчається на денній формі навчання у вищому навчальному закладі Університеті права та адміністрації в м. Жешові Республіка Польща і ним надавались та надаються кошти особисто.

Під час розгляду справи суд не звернув уваги, що у виписках по картковому рахунку, які містяться у матеріалах справи, вбачаються невідповідності, а саме перекази на карткові рахунки , які не пов`язані із навчанням, проживання.

Крім того, судом не враховано, що він має на утриманні малолітнього сина, дружину, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, яка потребує лікування, а також той факт, що не має власного житла і вимушений орендувати житло, що варте значних витрат, а у власності його дружини є лише земельна ділянка , яка перебуває у оренді, щорічна оплата якої становить 4 500 грн., а також у власності є гаражний бокс, орієнтовна вартість становить 20 000 грн.

Крім того, при здійсненні переоформлення належного йому автомобіля було стягнуто аліменти в розмірі ј частини вартості автомобіля в сумі 21 180 грн.

Також зазначає, що він не заперечує щодо стягнення з нього аліментів у розмірі 1/12 частина і буде відповідати рівності прав батьків щодо утримання повнолітніх дітей, які навчаються.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 відмовити, рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 06 травня 2021 року змінити в частині визначення частки стягнення аліментів, а саме, зменшити розмір стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів з 1/7 до 1/12 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, вважаючи доводи апеляційної скарги необґрунтованими та безпідставними.

Згідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, апеляційний суд приходить до висновку про залишення без задоволення апеляційних скарг по наступних підставах.

Частинами 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду відповідає даним вимогам закону.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається із матеріалів справи, відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Як вбачається з довідки від 23.09.2019 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , було прийнято до Університету права та адміністрації в м. Жешові на період з 01.10.2019 року до 30.09.2022 року на стаціонарне навчання першого ступеню на спеціальність Адміністрація/Управління на платній основі.

Згідно наданих позивачем платіжних доручень його мати ОСОБА_3 за 2019-2020 роки перерахувала 8 900 польських злотих за його навчання та 2 380 польських злотих за проживання.

Позивачем надано також виписки по банківському рахунку на підтвердження понесення ним витрат на придбання продуктів харчування, оплати вартості дороги, залізничних та комунікаційних послуг, книг та ін.

Згідно з випискою по рахунку ОСОБА_1 має в АТ КБ «ПриватБанк» два відкриті рахунки в загальному розмірі 67 185,46 грн.

Як встановлено з електронної декларації відповідача його дохід за 2019 рік склав близько 427 000 грн, а в 2020 році він придбав за 159 400 грн гараж.

Згідно з свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 відповідач 21 вересня 2018 року зареєстрував шлюб із ОСОБА_4 , яка після укладення шлюбу взяла прізвище чоловіка.

ІНФОРМАЦІЯ_4 у них народився син ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 .

Відповідно до договору оренди від 31.07.2020 року ОСОБА_2 винаймав квартиру шість місяців з розрахунку 8 500 грн за місяць.

Відповідачем надані товарні чеки та платіжні доручення на підтвердження придбання товарів для малолітнього сина, оплату комунальних послуг, придбання продуктів харчування, медичного обстеження, а також довідку про наявність хвороби у його дружини, яка потребує оперативного втручання.

Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до положень ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України).

Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Також при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Це узгоджується із висновками викладеними в постанові Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі №761/10510/17 та у постанові Верховного Суду від 13 квітня 2021 року у справі № 308/4214/18.

Судом установлено, що ОСОБА_1 , який є сином ОСОБА_2 , на день звернення до суду досягнув 18 років, навчається з 01 жовтня 2019 року на денній формі навчання у вищому навчальному закладі Університет права та адміністрації в м. Жешові Республіка Польща, не працює. Навчання на денній формі позбавляє ОСОБА_1 можливості працевлаштуватися та одержувати певний дохід, у зв`язку з чим він потребує матеріальної допомоги.

Також судом установлено, що у відповідача є малолітній син, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та на його утриманні знаходиться дружина ОСОБА_6 , яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років та потребує оперативного втручання.

Крім того, із матеріалів справи установлено, що відповідач є військовослужбовцем і проходить військову службу, отримує заробітну плату, яка згідно електронної декларації за 2019 рік становила близько 427 000 грн., за 2020 рік становила 391 179 грн.

Інших доходів ОСОБА_2 судом встановлено не було.

З Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що у відповідача перебуває у власності нерухоме майно, а саме: гаражний бокс, загальною площею 24 кв.м.

Суд першої інстанції, установивши, що ОСОБА_1 навчається на денній формі у вищому навчальному закладі та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, а відповідач, який є працездатною особою, зобов`язаний та має можливість утримувати повнолітнього сина, дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання до досягнення ним 23-річного віку.

Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що є помилковим врахування факту перебування коштів на депозитному рахунку як підставу для зменшення розміру аліментів із 1/6 до 1/7 заробітку (доходу), не приймаються судом апеляційної інстанції, оскільки визначаючи розмір аліментів, суд першої виходив не лише із врахуванням коштів на депозитному рахунку позивача, а в сукупності доказів та можливості відповідача сплачувати аліменти у розмірі , який просив стягнути позивач.

Також не варті уваги доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що визначений судом розмір аліментів покриває лише 50% вартості річного навчання і проживання у Республіці Польща, а відповідач може надавати матеріальну допомогу у визначеному ним розмірі ( 1/6 частини), оскільки батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей.

Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч.3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства»).

При цьому , колегія суддів також звертає увагу, що аліменти на утримання повнолітнього сина повинні бути не тільки достатніми, але і співрозмірними з урахуванням мети аліментного зобов`язання.

Крім того, ОСОБА_2 посилається на те, що надає по можливості фінансову допомогу повнолітньому сину, проте в матеріалах справи відсутні належні докази на підтвердження зазначеного.

Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 аналогічні доводам викладеним у відзиві на позовну заяву і були предметом розгляду судом першої інстанції та судом першої інстанції їм надано належну правову оцінку.

За таких обставин доводи апеляційних скарг не можуть бути підставою для скасування законного і обґрунтованого судового рішення, оскільки по своїй суті зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції щодо установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який обґрунтовано їх спростував.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обгрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову та стягнення аліментів саме у розмірі 1/7 частина всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 19 січня 2021 року і до 30 вересня 2022 року. Доводи апеляційних скарг суттєвими не являються і не дають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 06 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді :