Справа № 603/136/21
Провадження № 2/603/111/2021
"08" липня 2021 р. м.Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді Галіяна І.М.
секретаря судового засідання Чікало В.Б.
розглянувши в судовому засіданні в залі суду питання про судові витрати по цивільній справі
предмет позову: стягнення аліментів,
Представник позивача адвокат Братівник Ігор Васильович звернувся до Монастириського районного суду Тернопільської області в інтересах ОСОБА_1 з позовом про стягнення аліментів.
01 липня 2021 року рішенням Монастириського районного суду Тернопільської області позовні вимоги по даній цивільній справі задоволено частково, ухвалено стягувати з ОСОБА_2 на ім`я ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 15 березня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.
Також, вищевказаним рішенням ухвалено призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати та запропоновано позивачу протягом п`яти днів з дня оголошення вступної та резолютивної частини судового рішення подати докази щодо розміру понесених ним судових витрат.
Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися. Представником позивача 06 липня 2021 року направлено заяву про стягнення судових витрат, в якій він просить розглянути дану заяву без участі позивача та її представника. Також, представником позивача в даній заяві вказується, що позивачем понесено витрати на оплату професійної правничої допомоги в розмірі 5000 грн в межах орієнтовних витрат, зазначених в позовній заяві та в підтвердження надано Акт виконаних робіт.
Відповідач та представник відповідача в судове засідання не з`явилися хоча були належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду заяви про стягнення судових витрат, понесених позивачем на оплату професійної правничої допомоги адвоката. Однак, в судовому засіданні 01 липня 2021 року представник відповідача заперечував щодо стягнення витрат на правничу допомогу, оскільки гонорар адвокату був оплачений пізніше ніж це передбачено договором про правову допомогу. Також зазначав, що коли суд все ж таки вважатиме підставним стягнення указаних витрат, то слід урахувати, що такі витрати є значно завищені у порівнянні з ринковими цінами на аналогічні послуги, а тому їх необхідно зменшити.
Вирішуючи це питання суд виходить з такого.
У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України докази щодо розміру витрат, які сторона понесла у зв`язку з розглядом справи, подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Судом встановлено, що під час судового засідання представником позивача до судових дебатів заявлено клопотання про надання додаткових доказів про витрати позивача, які вона понесла у зв`язку з розглядом справи. Тому позивачем дотримано вимог, передбачених ч. 8 ст.141 ЦПК України.
У зв`язку з цим, суд вважає за необхідне ухвалити у даній справі додаткове рішення.
За змістом ч. 1 та п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.1, п.2 ч.2, ч.3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Згідно з п.3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Встановлено, що ОСОБА_1 понесла витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн. Вказана обставина підтверджується договором про надання професійної правничої допомоги від 22 лютого 2021 року; квитанцією до прибуткового касового ордера №8 від 11 березня 2021 року на суму 5000 грн; ордером про надання правничої допомоги серії ВО №1014888 від 11 березня 2021 року, Актом виконаних робіт від 05 липня 2021 року.
За таких обставин відмовляти позивачу повністю у стягненні витрачених нею витрат на правову допомогу суд не вбачає, адже це підтверджено належними та допустимими доказами.
Між тим, для вирішення спірного питання щодо стягнення витрат на правову допомогу суд враховує правові висновки, викладені у рішенні Верховного Суду.
Так у постанові від 01 серпня 2019 року у справі № 915/237/18 ВС дійшов висновку, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, усі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом є завищеним з огляду на складність справи, витрачений адвокатом час та є неспівмірним з ринковими цінами адвокатських послуг.
Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.
Відповідно до положень статей 1, 26, 27, 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги, за яким, зокрема, клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
У статті 30 вищевказаного Закону визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
З огляду на викладене, вирішуючи чи є розмір витрат відповідача на правничу допомогу обґрунтованим та пропорційним до предмета спору у цій справі, суд враховує, що під час розгляду справи позиція позивача не змінювалася, а представництво її інтересів здійснювалося адвокатом Братівником І.В. який на судові засідання не з`являвся, адже подавав суду заяви про слухання справи у його відсутності (15.04.2021 року, 11.05.2021 року, 26.05.2021 року), що підтверджується протоколами вказаних судових засідань. Адвокат Братівник І.В. брав участь лише в одному судовому засіданні 01.07.2021 року, що підтверджується протоколом судового засідання і яке тривало близько однієї години. Окрім позовної заяви, інших змагальних документів адвокатом не складалося.
Отже, розглянувши заяву про стягнення заявлених позивачем витрат на правову допомогу, дослідивши додані документи, суд вважає, що розмір заявлених представником позивача витрат на правову (правничу) допомогу у розмірі 5000 грн, не відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, такі витрати не мають характеру необхідних і не співрозмірні із виконаною роботою у суді першої інстанції, тому, їх розмір є необґрунтованим у зазначеному вище розмірі. Співмірним до предмета спору, виконаної адвокатом Братівником І.В. роботи у цій справі, на думку суду, буде розмір витрат на правову допомогу в сумі 2000 гривень. Саме такий розмір узгоджується із ринковими цінами на такі адвокатські послуги.
Натомість, зважаючи на вимоги п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, ураховуючи часткове задоволення позовних вимог, з відповідача підлягає до стягнення на користь позивача 800 грн витрат за надання правничої допомоги (2000 грн розмір задоволених вимог х 100/ 5000 грн розмір заявлених позовних вимог = 40% задоволених вимог; 2000 грн вартість співмірного та обгрунтованого розміру витрат на правову допомогу визначений судом х 40 % /100 % = 800 грн).
Керуючись ст. 133, 137, 141, п 13 ч. 1 ст. 353 ЦПК України, -
Заявлені вимоги представника позивача адвоката Братівника Ігоря Васильовича про стягнення судових витрат понесених ОСОБА_1 на оплату професійної правничої допомоги задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, понесені на оплату професійної правничої допомоги, в сумі 800 (вісімсот) грн. 00 коп.
Додаткове рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст додаткового рішення складено 08.07.2021 року.
Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ), проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Представник позивача: адвокат Братівник Ігор Васильович (свідоцтво на право зайняття адвокатською діяльністю №603 від 29 жовтня 2010 року), адреса: АДРЕСА_2 .
Відповідач: ОСОБА_2 , (РНОКПП НОМЕР_2 ) проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Суддя І. М. Галіян