Дата документу 14.05.2021 Справа № 554/1044/21
Провадження №2/554/1287/2021
РІШЕННЯ

іменем України

14 травня 2021 року м.Полтава

Октябрський районний суд м.Полтавив складі суду :

головуючого судді Гальонкіної Ю.С.,

за участю секретаря судового засідання Кононенко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Полтаві за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», треті особи: приватний нотаріус Київського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович, приватний виконавець Виконавчого округу міста Києва Оніщенко Дмитро Степанович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача ТОВ «Фінансова компанія управління активами», в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №4535, виданий 24.01.2020 року приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Гуревічовим О.М., про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» заборгованості в сумі 59779,75 грн. (в тому числі основного боргу в сумі 53799,77 грн., основної винагороди за послуги приватного виконавця 5379,98 грн., витрат на проведення виконавчих дій 600,00 грн.); стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати.

На обґрунтування позовних вимог посилається на ті обставини, що 22 січня 2020 року за місцем роботи позивачу ОСОБА_1 стало відомо про наявність примусового стягнення з нього грошових зобов`язань через приватного виконавця на користь ТОВ «ФК управління активами». До цього про існування виконавчого провадження №63443673 із виконання виконавчого напису №4535 від 24.01.2020 року, виданого приватним нотаріусом Гуревічовим О.М. позивачу не було відомо. В постанові, що надійшла за місцем роботи, зазначено нібито адресу проживання позивача в м.Києві, за якою той ніколи не проживав та зареєстрований не був. Позивачу невідомо, на підставі чого виникла заборгованість і на підставі чого проводиться стягнення, так як будь-яких договірних правовідносин з ТОВ «Фінансова компанія управління активами» у нього не було і немає. Жодних документів ні від відповідача, ні від третіх осіб не отримував, розрахунків чи претензій не надходило. Про існування договорів про відступлення права вимоги відносно будь-яких договорів позивачу ніхто не повідомляв. Крім того, звертає увагу на судову практику з аналогічних справ за участю тих самих учасників, в яких скасовано виконавчі написи, а також що діяльність приватного нотаріуса та приватного виконавця зупинена. Вважає, що виконавчий напис №4535 від 24.01.2020 року виданий приватним нотаріусом безпідставно та з порушенням вимог ст.87 Закону України «Про нотаріат» та Постанови КМУ №1172 від 29.06.1999 року, Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та Закону України «Про виконавче провадження», оскільки вчинений не на передбаченому переліком борговому документі та відсутні докази безспірності заборгованості, а тому є таким, що не підлягає виконанню. При вчиненні виконавчого напису нотаріус не переконався належним чином у безспірності існування заборгованості та розміру сум, що підлягають стягненню за написом, чим порушив норми ст.88 Закону України «Про нотаріат», п.284 Інструкції та п.п.1,2 Переліку.

З урахуванням викладеного, а також інших доводів, зазначених у позовній заяві, позивач вимушений був звернутися за судовим захистом.

12 лютого 2021 року ухвалою судді Октябрського районного суду м.Полтави відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Також ухвалою судді від 12 лютого 2021 року задоволено клопотання позивача про витребування доказів справі; витребувано у приватного нотаріуса Київського нотаріального округу Гуревічова О.М. належним чином завірену копію нотаріальної справи щодо вчинення виконавчого напису №4535 від 24.01.2020 року; витребувано у ТОВ «Фінансова компанія управління активами» належним чином завірені копії первинних бухгалтерських документів, які підтверджують дійсність проведених трансакцій та наявність заборгованості, а також первинні документи, які підтверджують право вимоги стягувача ТОВ «Фінансова компанія управління активами» до ОСОБА_1 ; витребувано у приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Оніщенака Д.С. належним чином завірені копії виконавчого провадження №63443673 про примусове виконання виконавчого напису №4535 від 24.01.2020 року (а.с.21-22).

06 квітня 2021 року від представника відповідача ТОВ «Фінансова компанія управління активами» надійшла заява про визнання позовних вимог в порядку ст.206 ЦПК України, в якій відповідач визнає позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнення судового збору в порядку ч.1 ст.142 ЦПК України (а.с.47).

Від третіх осіб по справі будь-яких заяв, клопотань, пояснень до суду не надходило.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, надавши належну правову оцінку зібраним доказам, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду та просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №4535, виданий 24 січня 2020 року приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Гуревічовим О.М. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» заборгованості в сумі 59779,75 грн.

Згідно з ч.ч. 1, 4 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

З огляду на ті обставини, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає доцільним ухвалити рішення у даному судовому засіданні відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем 24 січня 2020 року був вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за 4535, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» заборгованості за кредитним договором від 11.01.2014 року, укладеним з ПАТ «Дельта Банк», право вимоги за яким перейшло до ТОВ «Фінансова компанія управління активами», у загальній сумі 59779,75 грн.

За вказаним виконавчим написом було відкрито виконавче провадження №63443673.

05 січня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Оніщенком Дмитром Степановичем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, а саме звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 , що отримує дохід у ГУНП в Полтавській області (а.с.13-14).

Позивач вважає, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов О.М., вчиняючи 24 січня 2020 року виконавчий напис №4535 про стягнення з нього на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» заборгованості, не врахував та не перевірив безспірність заборгованості або іншої відповідальності ОСОБА_1 перед відповідачем, у зв`язку з чим звернувся до суду з вимогою про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Правовідносини щодо видачі виконавчого напису нотаріуса регулюються Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів).

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та в Порядку вчинення нотаріальних дій.

При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

За результатами аналізу вищенаведених норм суд виходить з такого.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається шляхом надіслання банком письмової вимоги боржнику про усунення порушень.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум. Це право існує, поки суд не встановить зворотного.

Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів, а перевіряє доводи боржника в повному обсязі й встановлює, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі №6-887цс17, який також знайшов своє відображення в постанові Великої Палати Верховного Суду по справі №320/8269/15-ц від 16 травня 2018 року, в якій зазначено, що Велика Палата Верховного Суду наголошує на тому, що сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі №757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Аналогічна правова позиція викладена і у постанові Верховного Суду від 15.04.2020 року у справі №158/2157/17.

Згідно з ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Також суд враховує, що оскаржений виконавчий напис, вчинений нотаріусом 24 січня 2020 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14.

Відповідно до приписів ст.206 ЦПК України, враховуючи, що визнання відповідачем ТОВ «Фінансова компанія управління активами» позову ОСОБА_1 не суперечить закону, не порушує прав та свобод інших осіб, суд вважає позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з ч.1 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті,суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 454 грн. Крім того, підлягає поверненню позивачу з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору від суми 908 грн., що становить 454 грн.

Керуючись ст.ст.12, 19, 76, 81, 141, 142, 247, 263-265, 350, 354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», треті особи: приватний нотаріус Київського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович, приватний виконавець Виконавчого округу міста Києва Оніщенко Дмитро Степанович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем 24 січня 2020 року, зареєстрований в реєстрі за №4535, про стягнення з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» (, місцезнаходження: 08200, м.Ірпінь, Київська область, вул.Стельмаха, буд. 9А, корп.2, офіс 203) заборгованості в загальній сумі 59779,75 грн., яка складається з: основного боргу в сумі 53799,77 грн., основної винагороди за послуги приватного виконавця 5379,98 грн., витрат на проведення виконавчих дій 600,00 грн.

Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія управління активами» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 454,00 грн.

Повернути з державного бюджету ОСОБА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 454,00 грн., що становить 50% від судового збору, сплаченого відповідно до квитанції №0.0..1 від 08 лютого 2021 року в сумі 908,00 грн.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ;

відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», , місцезнаходження: вул.Стельмаха, буд.9-А, офіс 203, м.Ірпінь, Київська область, 08200;

третя особа: приватний нотаріус Київського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович, адреса: вул.Михайлівська, буд.5/6, літ. В, м.Київ, 01001;

третя особа: приватний виконавець Виконавчого округу міста Києва Оніщенко Дмитро Степанович, адреса: вул.Сурикова, буд.3, офіс 11, м.Київ, 03035;

Суддя Ю.С. Гальонкіна