Справа № 669/228/21
Провадження № 2/669/158/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2021 року смт.Білогір`я

Білогірський районний суд Хмельницької області

в складі :

головуючої судді Бараболі Н.С.,

за участю секретаря Бабоян А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Білогір`ї цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «БІЛОГІР`Я МОЛОКОПРОДУКТ» про стягнення грошових коштів невиплачених при звільненні,

В С Т А Н О В И В :

09.03.2021 року ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернулася до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «БІЛОГІР`Я МОЛОКОПРОДУКТ» (надалі ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «БІЛОГІР`Я МОЛОКОПРОДУКТ»/відповідач) про стягнення на її користь заборгованості по заробітній платі в сумі 13794,27 грн. та середнього заробітку за період затримки розрахунку по день ухвалення судового рішення.

В обґрунтування позову зазначає, що в період з 3 серпня 2020 року по 14 січня 2021 року знаходилася у трудових відносинах з ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «БІЛОГІР`Я МОЛОКОПРОДУКТ», що підтверджується відповідними записами у трудовій книжці.

14 січня 2021 року була звільнена з роботи згідно з наказом № 7-к від 14.01.2021 року відповідно до п.1ст. 36 КЗпП України за угодою сторін. Однак, під час роботи на підприємстві заробітна плата їй належним чином не виплачувалась, у зв`язку з чим виникла заборгованість в розмірі 17239,23 грн. Підтвердження факту існування заборгованості є лист Управління Держпраці у Полтавській області №16-Р76/01/14/256 від 10.02.2021.

Відмітила, що в порушення вимог ч.1 ст.116 КЗпП України, в день звільнення відповідач письмово не повідомив про нараховані суми належні при звільненні та не здійснив виплату належних коштів.

Поряд з цим, вказано, що згідно розрахункових листів їй було нараховано до виплати: 7476,24 грн. заробітна плата за листопад 2020 року; 4095,73 грн. заробітна плата за грудень 2020 року; 5223,30 грн. заробітна плата за січень 2021 року, компенсація за невикористані дні відпустки, оплата лікарняного листа за рахунок організації. В лютому і березні 2021 року відповідачем було виплачено заробітну плату в розмірі 2000 грн. та 1000 грн., відповідно. Тому, з відповідача підлягає стягненню заборгованість з виплати заробітної плати в розмірі 13794,27 грн.

Крім того, в зв`язку з тим, що з позивачкою не проведено повний розрахунок при звільненні та, враховуючи те, що з моменту звільнення до моменту звернення до суду пройшло 37 робочих дні, позивачка вважає, що з відповідача підлягає стягненню, відповідно до ст.117 КЗпП України, середній заробіток за час затримки в розрахунку, який на момент звернення до суду складає 24829,20 грн., виходячи із середньоденної заробітної плати в розмірі 653,40 грн.

Не погоджуючись з пред`явленими вимогами, представником відповідача «ТОРГОВИЙ ДІМ «БІЛОГІР`Я МОЛОКОПРОДУКТ» подано відзив на позов, в якому він просить закрити провадження у справі в частині позовних вимог, а в іншій частині - відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 . Так, вказано, що ОСОБА_1 в період з 03 серпня 2020 року по 14 січня 2021 року працювала у ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «БІЛОГІР`Я МОЛОКОПРОДУКТ». 14 січня 2021 року позивачка в порядку ст.36 КЗпП України звільнилася з роботи за угодою сторін. Свої заперечення представник відповідача мотивував тим, що на момент звільнення ОСОБА_1 були нараховані кошти, які належать їй до виплати, в розмірі 16795,27 грн., що підтверджується розрахунковим листком за січень 2021 року, копія якого надано суду. В подальшому ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «БІЛОГІР`Я МОЛОКОПРОДУКТ» позивачці було перераховано на її картковий рахунок грошові кошти на загальну суму 3300,00 грн. відповідними платежами в розмірах 2000 грн. (22.02.2021 року), 1000 грн. (01.03.2021 року) та 300грн. (12.03.2021 року), що підтверджується копіями супровідних відомостей для перерахування коштів на поточні рахунки в підтвердження виплати коштів. Таким чином, залишок невиплачених коштів складає 13495,27 грн. (16795,27 грн.-3300,00грн.=13495,27 грн.), а тому, вважає, що в даній справі відсутній предмет спору в частині стягнення з відповідача 300 грн., а тому провадження у цій частині вимог підлягає закриттю.

Щодо строків виплати належних ОСОБА_1 грошових коштів зазначає наступне. Так, згідно витягу табелю обліку робочого часу по сироробному цеху ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «БІЛОГІР`Я МОЛОКОПРОДУКТ» останній робочий день позивачки 03 січня 2021 року, а у період з 04.01.2021 року по 14.01.2021 року вона була вихідною. Тобто, в день звільнення (14.01.2021 року) вона не працювала та вимог про розрахунок перед відповідачем не ставила. Докази іншого позивачкою не надані та в матеріалах справи відсутні. Таким чином, позивачка до відповідача із заявою з вимогою про проведення з нею розрахунку не зверталася, тому, відповідно, і зобов`язання у останнього з виплати ОСОБА_1 належних сум в розумінні трудового законодавства не настало. А відтак, вважає, що позовні вимоги у розумінні ст.117 КЗпП України не підлягають задоволенню, адже головною умовою у даному випадку є невиплата належних працівникові сум при звільнені з вини власника у строки, зазначені ст.116 КЗпП України, а не як в даному випадку за наявності вини самого працівника (непред`явлення вимоги про розрахунок та нез`явлення для отримання коштів).

В своїх запереченнях представник посилається на висновки, викладені в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 27 січня 2020 року у справі №682/3060/16-ц, відповідно до яких, у випадку, якщо працівник у день звільнення не працював та вимог про розрахунок не ставив, звернення працівника з вимогою про розрахунок, яка передбачена статтею 116 КЗпП України, слід вважати його звернення до суду з позовом про стягнення сум, які належать йому до виплати від підприємства, установи, організації станом на день звільнення. Так, представник відповідача зазначає, що ОСОБА_1 у день звільнення не працювала та не ставила вимог перед Товариством про проведення остаточного розрахунку при звільненні, аж до моменту отримання позовної заяви відповідачем, що, відповідно, не спростовується жодним доказом наявним в матеріалах справи.

Звернено увагу суду, що ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «БІЛОГІР`Я МОЛОКОПРОДУКТ» суму невиплаченої заробітної плати не оспорює, від її виплати не відмовляється, вина Товариства у невиплаті належних позивачу сум при звільненні відсутня, більше того, вказані кошти не виплачені з вини самої позивачки, а тому, вважає, що в даній справі відсутній предмет спору, тому провадження по справі підлягає закриттю.

Щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, зазначено наступне. Так, в позовні заяві ОСОБА_1 просить стягнути середній заробіток за період, починаючи з дня її звільнення. Посилаючись та висновки, що містяться у згаданій постанові Верховного Суду, представник відповідача вважає, що строк затримки розрахунку із ОСОБА_1 слід починати обраховувати не починаючи з дня її звільнення, а починаючи з дати отримання відповідачем копії позовної заяви 01 квітня 2021 року. Відтак, просив відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 14.01.2021 року по 01.04.2021 року.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася. В поданих до суду заявах вона та її представник, адвокат Кучерук Т.П., просили розгляд справи проводити у їх відсутності, позов підтримали.

Представник відповідача ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «БІЛОГІР`Я МОЛОКОПРОДУКТ» про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився.

Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази, надавши оцінку доказам в їх сукупності, дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 з огляду на наступне.

Відповідно до ст.43 Конституції України, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

За положеннями ч.1 ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

Так, судом встановлено, що згідно записів №46 та 47 трудової книжки ОСОБА_1 , серії НОМЕР_1 , виданої 16 жовтня 1991 року, ОСОБА_1 , позивачку по справі, прийнято на роботу в ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «БІЛОГІР`Я МОЛОКОПРОДУКТ» виробником сиру 3 розряду сироробного цеху згідно наказу №57-К від 31.07.2020 року. На підставі наказу №7-к від 14.01.2021 року ОСОБА_1 звільнено з роботи за угодою сторін згідно п.1 ст.36 КЗпП України.

При звільненні з позивачкою не було проведено остаточний розрахунок, який не проведено і на дату ухвалення рішення по даній цивільній справі.

Згідно даних розрахункових листків, наданих сторонами,вбачається що за листопад 2020 року ОСОБА_1 нараховано до виплати заробітну плату в розмірі 7476,24 грн., за грудень 2020 року в розмірі 4095,73 грн., за січень 2021 року в розмірі 5223,30 грн. Борг ТОВ ТД «Білогір`я молокопродукт» з виплати заробітної плати позивачці на кінець січня місяця 2021 року становить 16795,27 грн. Наявність вказаного розміру засборгованості з виплати заробітної плати позивачці визнається представником відповідача, тому в силу ст.82 ЦПК України не підлягає доказуванню.

Разом з тим, 22 лютого 2021 року відповідачем позивачці було перераховано на її картковий рахунок грошові кошти на загальну суму 3300,00 грн. відповідними платежами в розмірах 2000 грн. (22.02.2021 року), 1000 грн. (01.03.2021 року) та 300грн. (12.03.2021 року), що підтверджується копіями супровідних відомостей для перерахування коштів на поточні рахунки № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 та копією відомості нарахування коштів №321 (заробітна плата та аванси) на поточні рахунки з видачею платіжних карток. ОСОБА_1 в позовній заяві визнала факт виплати їй відповідачем грошових коштів в розмірі 3000 грн. в рахунок погашення заборгованості.

Таким чином, заборгованість відповідача по заробітній платі складає 13495,27 грн. (7476,24грн.+4095,73 грн.+5223,30грн.) 3300грн. (2000грн.+1000 грн.+300грн.)=13495,27 грн.). В зв`язку з цим вимоги позивачки в частині стягнення заборгованості по заробітній платі підлягають частковому задоволенню в зазначеному розмірі.

Щодо позовних вимог про стягнення з ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «БІЛОГІР`Я МОЛОКОПРОДУКТ» середнього заробітку за весь період затримки розрахунку по день ухвалення судового рішення суд виходить з наступного.

Так, позивачка вказує, що оскільки з нею не проведено повний розрахунок при звільненні та, враховуючи те, що з моменту звільнення до моменту звернення до суду пройшло 37 робочих дні, вважає, що з відповідача підлягає стягненню, відповідно до ст.117 КЗпП України, середній заробіток за час затримки в розрахунку, який на момент звернення до суду складає 24829,20 грн., виходячи із середньоденної заробітної плати в розмірі 653,40 грн.

Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Виплата працівникові середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є формою відповідальності роботодавця, яка виникає у випадку вчинення ним порушення норм трудового законодавства. Тягар відсутності вини у вчиненні такого порушення покладається на роботодавця.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 24.04.2019 р. у справі № 607/14495/16-ц, проаналізувавши зміст частини другої статті 233 КЗпП України, зазначив, що не проведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України.

Крім того, при вирішення спору суд враховує висновки Верховного Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладені в постанові від 27.01.2020 року у справі №682/3060/16-ц, згідно яких ураховуючи зазначені положення законодавства України, звернення працівника, який у день звільнення не працював, до суду з позовом про стягнення сум, які належать йому до виплати від підприємства, установи, організації станом на день звільнення, а також середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, слід вважати пред`явленням вимоги про розрахунок, яка передбачена статтею 116 КЗпП України (якщо така вимога раніше не пред`являлась). У такому випадку відповідальність роботодавця на підставі статті 117 КЗпП України наступає після звернення звільненого працівника до суду та невиплати після пред`явлення вимоги роботодавцем всіх сум, які йому належать. Час затримки розрахунку при звільненні позивача починається з моменту коли відповідачеві стало відомо про вимогу позивача: отримання відповідачем копії позовної заяви або проведення судом судового засідання (за відсутності відомостей про дату отримання копії позовної заяви) до фактичної виплати заробітної плати.

Відповідальність за затримку розрахунку при звільненні за статтею 117 КЗпП України настає лише у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівнику сум у строки, передбачені у статті 116 КЗпП України. Тягар відсутності вини у вчиненні такого порушення покладається на роботодавця (власника або уповноважений ним орган).

Так, як вже встановлено судом, ОСОБА_1 , позивачку по справі звільнено 14.01.2021 року. У день звільнення остання не працювала, що підтверджується даними Табелю обліку використання робочого часу за січень місяць 2021 року по сироробному цеху ТОВ «ТД «Білогір`я молокопродукт».

Позивачка заявила вимогу про стягнення належних їй сум з моменту звільнення. У такому випадку відповідальність роботодавця на підставі статті 117 КЗпП України наступає після звернення звільненого працівника до суду та невиплати після пред`явлення вимоги роботодавцем всіх сум, які йому належать. Час затримки розрахунку при звільненні позивача починається з моменту коли відповідачеві стало відомо про вимогу позивача.

Представник відповідача стверджує, що ОСОБА_1 не ставила вимог перед Товариством про проведення остаточного розрахунку при звільненні, аж до моменту отримання позовної заяви відповідачем. Вказані обставини не спростовані ні позивачкою ні матеріалами справи.

Відтак, строк затримки розрахунку із ОСОБА_1 слід починати обраховувати не починаючи з дня її звільнення, як вказує позивачка, а починаючи з дати отримання відповідачем копії позовної заяви 01 квітня 2021 року, що підтверджується відповідною відміткою на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення.

Приймаючи рішення, суд акцентує увагу на позицію відповідача щодо відсутності будь-яких заперечень та ненадання жодних пояснень по суті причин затримки виплати позивачу розрахункових сум у зв`язку із його звільненням з метою надання оцінки наявності або відсутності вини підприємства для підтвердження або спростування підставності застосування до спірних відносин сторін положення ст.117 КЗпП України.

Крім того, суд зауважує, що навіть після пред`явлення позивачкою вимоги про розрахунок (в даному випадку звернення працівника ОСОБА_1 , яка у день звільнення не працювала, до суду з позовом про стягнення сум, які належать їй до виплати від Товариства станом на день звільнення, а також середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні) ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «БІЛОГІР`Я МОЛОКОПРОДУКТ» не здійснив виплату всіх сум, які їй належать в строк, встановлений ст.116 КЗпП України, що є підставою для відповідальність відповідача на підставі статті 117 КЗпП України.

Середній заробіток працівника за затримку розрахунку при звільненні визначається за правилами, закріпленими у Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100 (далі - Порядок).

Відповідно до п.8 Постанови нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин).

Згідно роз`яснень, даних в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» №13 від 24 грудня 1999 року, задовольняючи вимогу про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню.

Так, суд враховує, що ОСОБА_1 була звільнена 14.01.2021 року, то для розрахунку суд бере заробітну плату за останні відпрацьовані позивачкою місяці перед звільненням, тобто за листопад та грудень 2020 року. Розмір заробітної плати ОСОБА_1 за листопад 2020 року склав 7476,24 грн., а за грудень 2020 року 4095,73 грн. За листопад-грудень 2020 року ОСОБА_1 фактично відпрацювала 14 та 8 робочих днів, відповідно, що підтверджується даними Табелів обліку використання робочого часу за листопад та грудень місяці 2020 року по сироробного цеху ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «БІЛОГІР`Я МОЛОКОПРОДУКТ». Отже, розмір середньоденної заробітної плати складає 526 грн. (7476,24+4095,73 грн./14+8 днів=526грн.).

ОСОБА_1 було звільнено з роботи 14 січня 2021 року, а повний розрахунок по заробітній платі з нею не було проведено на момент постановлення судом рішення у даній справі, час затримки розрахунку при звільненні позивачки починається з моменту коли відповідачеві стало відомо про вимогу позивача - отримання відповідачем копії позовної заяви (01 квітня 2021 року), тому кількість днів затримки розрахунку при звільненні, на думку суду, становить 140 робочих днів (квітень 2021 року 22, травень 2021 року 18, червень 17). Таким чином, розмір середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні становить 29982 грн. (526 грн. х 57 дні = 29982 грн.).

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує звільнення позивача від сплати судового збору за пред`явлення позову на підставі п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», на підставі ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «БІЛОГІР`Я МОЛОКОПРОДУКТ» на користь держави підлягає 908,00 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст.47,116,117,233 КЗпП України, ст.ст.4, 5, 13, 19,76-81, 89, 95, 133, 141, 258-259, 263-265, 273, 274, 277, 354, 355 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «БІЛОГІР`Я МОЛОКОПРОДУКТ» про стягнення грошових коштів невиплачених при звільненні задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «БІЛОГІР`Я МОЛОКОПРОДУКТ» (; місцезнаходження: вул.Будька,47 м.Гадяч Полтавська область, 37300) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт.Білогір`я Хмельницької області, ІПН НОМЕР_4 , заборгованість по заробітній платі в розмірі 13495,27 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «БІЛОГІР`Я МОЛОКОПРОДУКТ» (; місцезнаходження: вул.Будька,47 м.Гадяч Полтавська область, 37300) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт.Білогір`я Хмельницької області, ІПН НОМЕР_4 , середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 01 квітня 2021 року по 24 червня 2021 року включно в розмірі 29982 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «БІЛОГІР`Я МОЛОКОПРОДУКТ» (; місцезнаходження: вул.Будька,47 м.Гадяч Полтавська область, 37300) на користь держави 908,00 грн. судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене до Хмельницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 05 липня 2021 року.

Суддя Н. С. Бараболя