25.06.2021 Справа № 469/1082/20
2/469/437/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 червня 2021 року смт.Березанка
Березанський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді - Тавлуя В.В.,
за участю секретаря судового засідання - Рогозевич С.О.,
учасники справи:
позивачка ОСОБА_1 - не з`явилась,
представник позивачки адвокат Нікітіна Ю.В. - не з`явилась,
відповідачка ОСОБА_2 - не з`явилась,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Березанка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок,-
Позивачка 28 грудня 2020 року звернулася до Березанського районного суду з вказаним позовом, у якому просила визнати за нею право власності на житловий будинок з погосподарськими будовами по АДРЕСА_1 .
Свої вимоги позивачка обґрунтувала тим, що 10 листопада 1990 року між нею та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу вказаного житлового будинку, посвідчений виконкомом Анатоліївської сільської ради Березанського району Миколаївської області та зареєстрований в реєстрі за №129.
10.11.1990 року між позивачкою та колгоспом ім.Потриваєва укладено договір на користування присадибною ділянкою розміром 0,06 га під вказаним будинком.
У подальшому позивачкою було втрачено правовстановлюючі документи та 07 лютого 2020 року отримано в Анатоліївській сільській раді дублікат договору купівлі-продажу на житловий будинок з погосподарськими будовами в с.Анатоліївка.
Рішенням 30 сесії VII скликання Анатолівської сільської ради №4 від 26 січня 2018 року «Про упорядкування адресного господарства» будинку присвоєно адресу: АДРЕСА_1 .
У вересні 2020 року позивачка звернулась до державного реєстратора з метою державної реєстрації права власності на спірний житловий будинок, однак їй було відмовлено з підстав відсутності документів, що підтверджують державну реєстрацію вказаного будинку.
Ухвалою суду від 30 грудня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання за правилами загального позовного провадження з викликом сторін.
Ухвалою суду від 13 квітня 2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.
У судове засідання позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Нікітіна Ю.В. не з`явилися, надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності та підтримання позовних вимог.
Відповідачка у судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином через оголошення на офіційній сторінці Березанського районного суду Миколаївської області веб-порталу судової влади України та шляхом направлення судової повістки за місцем проживання, відзив на позовну заяву суду не надала.
Зі згоди позивачів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що 10 листопада 1990 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з погосподарськими будівлями, розташованого на землях колгоспу ім..Потриваєва площею 0,06 га в с.Анатолівка Березанського району Миколаївської області, посвідчений головою Анатолівської сільської ради Березанського району Миколаївської області та зареєстрований в реєстрі за №129. Вказаний будинок належав ОСОБА_2 на підставі запису в погосподарській книзі Анатолівської сільської ради за №206. За вказаним договором ОСОБА_1 сплачено ОСОБА_2 1500 карб. (а.с.8-9).
Вказані обставини підтверджуються дублікатом договору-купівлі продажу від 10.11.1990 року, виданого секретарем Анатолівської сільської ради Березанського району Миколаївської області 07 лютого 2020 року замість втраченого (а.с.8-9).
10 листопада 1990 року між позивачкою ОСОБА_1 та колгоспом ім..Потриваєва укладено договір користування присадибною ділянкою розміром 0,06 га під вказаним будинком (а.с.10).
Рішенням 30 сесії VII скликання Анатолівської сільської ради №4 від 26 січня 2018 року «Про упорядкування адресного господарства» будинку, належному ОСОБА_1 , присвоєно адресу: АДРЕСА_1 (а.с.14).

Технічний паспорт на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 виготовлено 05 червня 2020 року на ім`я ОСОБА_1 (а.с.15-20).

Згідно з даними довідок Березанської філії КП «Миколаївське ММБТІ» та Анатолівської сільської ради Березанського району Миколаївської області від 24 червня 2020 року державна реєстрація житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_1 , не проводилась (а.с.21-22).

За положеннями ст.ст.128, 153 ЦК УРСР (в редакції 1963 року, який був чинний на час укладення договору) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними умовами є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї із сторін повинно бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст.224 ЦК УРСР за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.1 ст.227 ЦК УРСР договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору.

Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у

виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів (ч.2 ст.227 ЦК УРСР).

Згідно зі ст.14 Закону України «Про державний нотаріат» від 25.12.1974 № 3377-VIII, у населених пунктах, де немає державних нотаріальних контор, виконавчі комітети міських, селищних, сільських Рад народних депутатів вчиняють такі нотаріальні дії, зокрема, посвідчують угоди (договори, довіреності та ін.), крім договорів про надання у безстрокове користування земельних ділянок для спорудження індивідуальних жилих будинків і угод, які стосуються майна, що знаходиться за кордоном, або прав, які мають бути здійснені за кордоном.

Оцінюючи надані позивачкою докази у своїй сукупності, суд вважає доведеною наявність у позивачки права власності на житловий будинок з погосподарськими будовами по АДРЕСА_1 .

Відповідно до абз.3 ч.2 ст.331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року №56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникненняправа власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до положень ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до положень ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

В силу положень ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Як вбачається з рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно від 12 листопада 2020 року, позивачці відмовлено у державній реєстрації права власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 з підстав відсутності документів, що підтверджують державну реєстрацію вказаного будинку (а.с.24).

У зв`язку з цим, суд визнає, що майнові права позивачки порушуються, оскільки вона не може розпорядитися належним їй майном, і визнає обґрунтованим та правомірним її звернення до суду за захистом своїх прав та інтересів, виходячи з положень ст.392 ЦК України.

За встановлених обставин справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є законними та обґрунтованими, і підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами, а тому, позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 13, 206, 258, 259, 263-265, 280 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на житловий будинок з погосподарськими будовами по АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Дата складення повного тексту рішення 25 червня 2021 року.

Суддя: