КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи № 759/7361/20 Апеляційне провадження № 22-ц/824/1992/2021Головуючий у суді першої інстанції - Шум Л.М. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Нежура В.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2021 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.,

судді Березовенко Р.В., Лапчевська О.Ф.,

секретар Рудик О.Л.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від її імені та в її інтересах адвокатом Мотузюк Богданою Миколаївною, яка діє на підставі договору, на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 02 листопада 2020 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні квартирою, що є спільною частковою власністю,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , в якому просила зобов`язати відповідачів не чинити перешкод у користуванні спільною частковою власністю, а саме: кв. АДРЕСА_1 , а також демонтаж дверей в спільному коридорі, який обґрунтовувала тим, що вона придбала 33/100 частки спірної квартири на підставі договору купівлі-продажу частки квартири від 29.05.2019, що посвідчений ПН КМНО Корольчук О.С. Відповідачі є співвласниками, зареєстровані та фактично проживають у спірній квартирі та створюють їй, як співвласнику перешкоди у користуванні квартирою, а саме коридором, кухнею, санвузлом, крім того встановили двері в загальному коридорі, які замикають на замок, що позбавляє її можливості потрапити до своєї кімнати. Оскільки відповідачі безпідставно на власний розсуд встановили двері в загальному коридорі, які закривають на замок, чим обмежили можливість користування її кімнатою та місцями загального користування, вона неодноразово звертався до них з проханням припинити чинити будь-які дії, що унеможливлюють користування спільною власністю, які були проігноровані. Вказані дії відповідачів змусили її звернутись до суду за захистом своїх прав (а.с. 2-6).

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 02.11.2020 позов ОСОБА_2 задоволено частково. Зобов`язано ОСОБА_3 , ОСОБА_1 усунути перешкоди в користуванні кімнатою житловою площею 13,7 кв.м. в кв. АДРЕСА_1 та місцями загального користування. В задоволенні інших вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат (а.с. 95-99).

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати рішення та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Вказує, що судом першої інстанції не розглянуто заявлене клопотання про виклик свідків, показання яких є важливими для встановлення об`єктивної істини у справі. Крім того, в оскаржуваному рішенні не описано та не зазначено у мотивувальній частині жодного факту, який би підтверджував чинення перешкод у користуванні майном. Також, судом не правильно вирішено питання щодо розподілу судових витрат (а.с. 123-128).

23.02.2021 ОСОБА_2 подано відзив на апеляційну скаргу, в якому вказує, що відповідачами створюються перешкоди у користуванні квартирою, ними встановлено двері в загальному коридорі, через який вона має потрапляти до власної кімнати, ці двері постійно замикаються на замок, чим порушено її право.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 підтримали апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просили її задовольнити.

Позивач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_5 заперечували проти поданої апеляційної скарги та просили її відхилити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд апеляційної інстанції визнав за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи (ч. 2 ст. 372 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріалисправи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Слід зазначити, що рішення суду оскаржується в частині позовних вимог щодо усунення перешкод у користуванні спільною частковою власністю, тому в частині позовних вимог про демонтаж дверей в спільному коридорі, суд апеляційної інстанції рішення суду не переглядає.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 купила 33/100 частки квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується відповідним договором купівлі-продажу 33/100 частки квартири від 29.05.2019, що посвідчений ПН КМНО Корольчук О.С. (ас. 10-11).

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є власниками 43/100 частки квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, що видане 19.02.2007 Святошинською районною у м. Києві радою (а.с. 50).

Відповідно до копії технічного паспорту на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , остання складається з трьох кімнат, загальною площею 59,8 кв.м, жилою площею 42,3 кв.м, одна кімната -13,7 кв.м, друга -18.3 кв.м та третя - 10.5 кв.м, кухні - 7.5 кв.м, ванної кімнати -2.2 кв.м, вбиральні- 1.1 кв.м, коридору - 5.6 кв.м, кладови - 1.1. кв.м (а.с. 16).

У відповідності до норм Житлового та Цивільного кодексу України, реалізація права користування відносно приміщення житлової кімнати пов`язана з правом користування допоміжними приміщеннями. Допоміжні приміщення є приналежністю житлових приміщень.

За положенням частин 1, 2 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок здійснення права спільної часткової власності встановлений статтею 358 ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 358 ЦК України, співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною власністю.

Відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами існує спір щодо користування спільною власність, а саме відповідачі, замикають на замок двері в коридорі загального користування, які відділяють коридор від двох кімнат, однією з яких є кімната, якою користується ОСОБА_2 , тим самим чиняться їй перешкоди в користуванні власності.

Ускладнення між сторонами підтверджуються копією постанови про закриття кримінального провадження №0006119 відомості про яку внесено до ЄРДР 28.08.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, від 19.11.2019 та довідки ДОП Святошинського УП ГУНП в м. Києві від 24.07.2019, даних 30.07.2019, 05.06.2019 та 06.09.2019, з яких вбачається, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , ОСОБА_3 виникають конфлікти з приводу користування квартирою за адресою: АДРЕСА_2 , крім того, ці обставини не спростовані відповідачем в ході розгляду справи. При цьому, наявність вказаної перегородки була передбачена при будівництві квартири, що підтверджується технічним паспортом на квартиру від 2007 року (а.с. 20-23, 75,76,77,78).

Доводи апеляційної скарги про не встановлення судом фактів, які б свідчили про вчинення відповідачами перешкод у користуванні позивачем своєю власністю відхиляються апеляційним судом, оскільки ці обставини підтверджуються не тільки особистими поясненнями позивача, а й іншими доказами, зібраними у справі, зокрема, документами, складеним Святошинським УП ГУНП у м. Києві.

Крім того, судом апеляційної інстанції встановлено, що рішення суду фактично виконано, оскільки, як пояснили сторони в суді апеляційної інстанції, замок у дверях у загальному коридорі на даний час демонтовано.

Зауваження відповідача на те, що судом першої інстанції безпідставно стягнуто судовий збір по 420,40 грн. з кожного відповідача, враховуючи, що позов задоволено частково не береться до уваги, оскільки позивачем, звертаючись до суду з позовом, заявлено дві вимоги, за які, відповідно до Закону України «Про судовий збір», мало бути сплачено 840,80 грн. + 840,80 грн. Однак, позивачем, відповідно до квитанції від 07.05.2020, сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн., тобто лише за одну вимогу. А враховуючи те, що судом першої інстанції позов задоволено частково, тому питання про розподіл судового збору вирішено судом правильно.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, а рішення суду підлягає залишенню без змін.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Понесені заявниками судові витрати (судовий збір за подання апеляційної скарги) відшкодуванню не підлягають (ст. 141 ЦПК України).

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від її імені та в її інтересах адвокатом Мотузюк Богданою Миколаївною, яка діє на підставі договору залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 02 листопада 2020 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні квартирою, що є спільною частковою власністю залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений 04 червня 2021 року.

Суддя-доповідач В.А. Нежура

Судді Р.В. Березовенко

О.Ф. Лапчевська