ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3502/21 Справа № 213/795/17 Суддя у 1-й інстанції - Нестеренко О. М. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2021 року м.Кривий Ріг

справа № 213/795/17

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання: Євтодій К.С.

сторони:

позивач: ОСОБА_1

відповідачі: ОСОБА_2 , Криворізька міська рада

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 грудня 2020 року, яке ухвалено суддею Нестеренко О.М. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області та повний текст рішення складено 07 грудня 2020 року, -

ВСТАНОВИВ:

В березні 2017 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 , Криворізької міської ради, треті особи: Департамент регулювання містобудівної діяльності та земельних відносин виконкому Криворізької міської ради; Виконавчий комітет Інгулецької районної у місті ради м. Кривий Ріг, виконавчий комітет Криворізької міської ради, про визнання незаконним та скасування рішень, визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно, скасування запису про проведену державну реєстрацію прав.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що рішенням виконкому Інгулецької районної у місті ради від 15.06.2005 року № 122 ОСОБА_1 перерозподілено земельну ділянку АДРЕСА_1 , площею 1000 кв.м для будівництва житлового будинку.

Згідно з розпорядженням голови виконкому Інгулецької районної у місті ради від 18.07.2005 року № 106-р, будинку (земельній ділянці) АДРЕСА_1 присвоєна нова поштова адреса: АДРЕСА_2 .

Рішенням Криворізької міської ради від 27.06.2012 року за № 1216 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою для подальшої передачі земельних ділянок безоплатно у власність та надання їх в оренду громадянам», позивачу було надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою цієї земельній ділянки для подальшої передачі її, безоплатно, у приватну власність, однак через відсутність коштів позивач не зміг виготовити технічну документацію.

У березні 2015 року йому стало відомо про те, що рішенням Криворізької міської ради від 31.01.2015 року № 3360 «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, передачу їх безоплатно у власність громадянам для будівництва та обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд, індивідуальних гаражів», було затверджено проект землеустрою та передано безоплатно земельну ділянку, кадастровий номер :12:246:0090, за адресою: АДРЕСА_2 у власність відповідачу у справі ОСОБА_2 .

Дізнавшись про це, позивач звернувся до Інгулецького райвиконкому, який листом від 30.03.2015 року № к-36 повідомив, що спірну ділянку було перерозподілено йому на підставі рішення виконкому від 15.06.2005 року № 122, яке станом на 27.03.2015 року не скасовано.

Для захисту своїх прав він звернувся до суду з адміністративним позовом про скасування рішення Криворізької міської ради від 31.01.2015 року № 3360 в частині надання спірної земельної ділянки у власність ОСОБА_2 , однак ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 04.08.2016 року було закрито провадження у справі з тієї підстави, що даний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, що змусило його звернутися до суду з цим позовом.

Позивач вважає рішення Криворізької міської ради від 31.01.2015 року № 3360 незаконним, оскільки проект землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки ОСОБА_2 містить суттєві недоліки та не відповідає положенням законодавства України, зокрема в Акті прийомки-передачі межових знаків на зберігання відсутня дата його складання; у графі, де вказуються присутні при складанні акту власники (користувачі) суміжних земельних ділянок, інформація про них відсутня; відсутні підписи власників (користувачів) суміжних земельних ділянок. Аналогічні недоліки містить й Акт визначення в натурі меж земельної ділянки, однак в обох Актах зазначено, що власниками (користувачами) суміжних земельних ділянок претензій до меж спірної ділянки не заявлено, спірних питань не виникло. Позивач вважає, що цих осіб взагалі не було при визначенні меж спірної земельної ділянки, пред`явленні та переданні межових знаків на зберігання ОСОБА_2 та при складанні Актів.

Невідповідність проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки ОСОБА_2 положенням нормативно-правових актів України стало підставою для прийняття міською радою незаконного рішення № 3360, і в подальшому видачі на ім`я ОСОБА_2 свідоцтва про право власності на цю земельну ділянку та незаконної державної реєстрації права власності на неї.

Також позивач вважає незаконним рішення Криворізької міської ради від 31.03.2014 року № 2604 «Про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» в частині надання відповідачу ОСОБА_2 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки, оскільки рішенням міськради від 27.06.2012 року № 1216 дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою на цю земельну ділянку було надано йому, і в цьому рішенні не було зазначено строк, протягом якого він був повинен виготовити цю технічну документацію, тому він і не поспішав з її виготовленням.

Вважає, що Криворізька міська рада повинна вести облік земельних ділянок, за якими вже видавався дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою, і не приймати нових рішень по тих ділянках, по яких рішення вже було прийнято. Тому, оскільки рішення міської ради від 2012 року не скасовано, то й рішення у 2014 році було прийнято незаконно.

Наслідком визнання незаконними вищевказаних рішень є визнання недійсним, з наступним скасуванням, свідоцтва про право власності на спірну земельну ділянку і скасування запису про державну реєстрацію права власності на неї.

На підставі наведеного вище, уточнивши позовні вимоги, в останній їх редакції, позивач просив суд визнати незаконним та скасувати рішення Криворізької міської ради від 31.03.2014 року № 2604 «Про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» в частині надання відповідачу ОСОБА_2 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_2 ; визнати незаконним та скасувати рішення Криворізької міської ради від 31.01.2015 року № 3360 «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, передачу їх безоплатно у власність громадянам для будівництва та обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд, індивідуальних гаражів» в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання у власність земельної ділянки, кадастровий номер :12:246:0090, за адресою: АДРЕСА_2 , громадянці ОСОБА_2 ; визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 16.02.2015 рок, індексний номер 33661040, серія НОМЕР_1 , видане на вказану земельну ділянку ОСОБА_2 ; скасувати запис про проведену державну реєстрацію прав права власності на вищевказану земельну ділянку, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 10, на ім`я ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 грудня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог, оскільки судом першої інстанції не враховано, що рішення Криворізької міської ради від 31.03.2014 року № 2604 «Про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» в частині надання відповідачу ОСОБА_2 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки є незаконним, оскільки рішенням Криворізької міської ради від 27.06.2012 року № 1216, яке не анульовано, не скасоване та є дійсним, дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою на цю земельну ділянку було надано позивачу, і в цьому рішенні не було зазначено строк, протягом якого він був повинен виготовити цю технічну документацію, тому він і не поспішав з її виготовленням. Зауважує на тому, що відповідно до ч.2 ст. 22 Закону України «Про землеустрій», рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування про надання дозволу на розробку документації із землеустрою приймається виключно у строки та лише у випадках, передбачених цим Законом та Земельним кодексом України. Зазначене рішення надається безоплатно та має необмежений строк дії.

Позивач зауважує на тому, що спірна земельна ділянка не є вільною, оскільки перебувала у його користуванні та на ній вже зведено фундамент для будинку, кошти за зведення якого позивач передав ОСОБА_3 .

Крім того позивач зауважує, що оскільки рішення Криворізької міської ради від 27.06.2012 року № 1216 не скасовано, то рішення від 31.03.2014 року № 2604 є незаконним, оскільки ці рішення є взаємовиключні.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач Криворізька міська рада просить рішення сулу першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване, на думку представника відповідача, апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_4 , які, кожен окремо, підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, рішенням виконкому Інгулецької районної у місті ради від 15.06.2005 року № 122, ОСОБА_1 перерозподілено земельну ділянку АДРЕСА_1 , площею 1000 кв.м для будівництва житлового будинку. В пункті 2 вказаного рішенні зазначено, що ОСОБА_1 в 3-х місячний термін повинен оформити технічну документацію, в разі невикористання земельної ділянки за призначенням протягом 2-х років, забудовник втрачає право на ділянку (том 1 а.с.10).

Згідно з розпорядженням голови виконкому Інгулецької районної у місті ради від 18.07.2005 року № 106-р, будинку (земельній ділянці) АДРЕСА_1 присвоєна нова поштова адреса: АДРЕСА_2 (том 1 а.с.13).

Рішенням Криворізької міської ради від 27.06.2012 року за № 1216 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою для подальшої передачі земельних ділянок безоплатно у власність та надання їх в оренду громадянам», позивачу було надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою цієї земельній ділянки для подальшої передачі її, безоплатно, у приватну власність, однак позивач не виготовив технічну документацію (том 1 а.с.12).

З листа управління містобудування і архітектури виконкому Криворізької міської ради від 11.03.2015 року, наданого ОСОБА_1 на його звернення до міського голови, вбачається, що станом на 23.03.2015 року документації із землеустрою за адресою: АДРЕСА_2 на розгляд міській раді не направлялась (том 1 а.с.13).

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 31.03.2014 року Криворізькою міською радою було прийняте рішення № 2604 «Про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» замовникам-громадянам, в тому числі, відповідачу у справі ОСОБА_2 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , площею 0,1000 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (том 2 а.с.201, 202).

При цьому, надані відділом Держгеокадастру матеріали містять довідку від 07.05.2014 року з державної статистичної звітності, згідно з якою земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_2 , площею 0,1000 га відноситься до земель, не наданих у власність та користування (том 2 а.с.203-зворот).

Рішенням Криворізької міської ради від 31.01.2015 № 3360 «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, передачу їх безоплатно у власність громадянам для будівництва та обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд, індивідуальних гаражів», прийнятим за результатами розгляду заяв громадян, зокрема ОСОБА_2 , було вирішено затвердити проект землеустрою та передати безоплатно земельну ділянку площею 0,1000 га на АДРЕСА_2 , кадастровий номер :12:246:0090, ОСОБА_2 . Як зазначено у додатку 1 до вказаного рішення міськради, земельні ділянки передаються у власність за рахунок земель житлової та громадської забудови під одно- та двоповерховою житловою забудовою, не наданих у власність та користування (том 1 а.с.9).

Звертаючись до суду з позовом про визнання незаконним та скасування рішень, визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно, скасування запису про проведену державну реєстрацію прав позивач посилався та те, що оскільки рішення Криворізької міської ради від 27.06.2012 року за № 1216 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою для подальшої передачі земельних ділянок безоплатно у власність та надання їх в оренду громадянам», яким позивачу було надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою цієї земельній ділянки для подальшої передачі її, безоплатно, у приватну власність, не скасовано, то й рішення Криворізької міської ради № 2604 від 31.03.2014 року «Про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» замовникам-громадянам, в тому числі, відповідачу у справі ОСОБА_2 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , площею 0,1000 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд було прийнято незаконно.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог позивача суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для його задоволення виходячи з того, що позивач ОСОБА_1 не виконав в установлений строк п.2 рішення виконкому Інгулецької районної у місті ради від 15.06.2005 року за № 122, відповідно до якого, він мав в 3-х місячний термін оформити технічну документацію на перерозподілену йому спірну земельну ділянку, не почав її використовувати за призначенням та не скористався своїм правом, наданим йому рішенням Криворізької міської ради від 27.06.2012 року за № 1216, яким йому було надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою для подальшої передачі зазначеної земельної ділянки безоплатно у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду прешої інстанції, з огляду на наступне.

Правовідносини у сфері забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель регулюються, зокрема, Конституцією України, Земельним кодексом України та Законом України «Про землеустрій».

За нормами п. «б» ст. 12 ЗК України, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, серед іншого, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Пунктом 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що виключною компетенцією сільських, селищних, міських рад є вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Згідно із ч. 1 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Частиною 3 ст. 116 ЗК України визначено, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі, зокрема, одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

За правилами ч. 6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 ЗК України . У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Згідно із ч. 7 цієї статті ЗК України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 ЗК України , розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Частиною 10 ст. 118 ЗК України передбачено, що відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що ними встановлено підстави, порядок, строки передачі земельної ділянки у власність громадян та визначені органи, уповноважені розглядати ці питання. Ці норми передбачають, зокрема, що для передачі земельної ділянки у власність зацікавлена особа звертається до відповідних органів з клопотанням на отримання дозволу для розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність, за результатами розгляду якого встановлені ЗК України органи приймають одне з відповідних рішень.

Відповідно до статті 118 ЗК України, порядок безоплатної передачі земельних ділянок у власність громадянами передбачає реалізацію таких послідовних етапів: звернення громадян з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; надання дозволу відповідним органом виконавчої влади або місцевого самоврядування; розробка суб`єктами господарювання за замовленням громадян проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в порядку, передбаченому статтею 186-1 Земельного кодексу України; затвердження відповідним органом виконавчої влади або місцевого самоврядування проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Аналіз наведених норм права, якими врегульовано процедуру безоплатного отримання земельних ділянок, свідчить про те, що всі дії відповідних суб`єктів вказаної процедури є взаємопов`язаними, послідовними і спрямовані на досягнення результату у вигляді отримання земельної ділянки у власність.

У Постанові від 30 травня 2018 року у справі № 826/5737/16, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність, а тому не створює правових наслідків, крім тих, що пов`язані з неправомірністю його прийняття.

У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 вересня 2020 року у справі № 688/2908/16-ц, провадження № 14-28цс20 вказано, що обов`язок діяти добросовісно поширюється на обидві сторони. Так, може кваліфікуватися як недобросовісна така поведінка власника земельної ділянки (в особі органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування), коли він необґрунтовано зволікає з наданням дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, не повідомляє чи несвоєчасно повідомляє про відмову у наданні дозволу або не наводить вичерпні мотиви такої відмови, надає дозвіл на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, завідомо знаючи про перешкоди у наданні земельної ділянки в оренду, необґрунтовано зволікає з розглядом проєкту землеустрою щодо відведення, безпідставно відмовляє у його затвердженні і у той же час надає дозвіл на розробку проєкту землеустрою та затверджує цей проєкт щодо іншої особи.

З іншого боку, якщо особа, отримавши дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, сама зволікає з його розробкою та поданням на затвердження, вона цілком може очікувати, що земельна ділянка буде надана в користування іншій особі. Не вважатиметься добросовісною і поведінка особи, яка отримала дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розробила проект та подала його на затвердження, завідомо знаючи про перешкоди у наданні земельної ділянки в оренду.

Виходячи з викладеного Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що неможливо надати єдину універсальну відповідь на питання про те, чи є поведінка органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який надав дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки кільком особам, правомірною чи неправомірною. Відповідь на це питання залежить від оцінки такої поведінки як добросовісної чи недобросовісної, і така оцінка має здійснюватися у кожній справі окремо, виходячи з конкретних обставин справи.

Отже, дозвіл на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки означає дозвіл власника земельної ділянки здійснити певні дії на землі власника, аби мати змогу в подальшому точно визначити предмет оренди. Отже, цей дозвіл наділяє заінтересовану особу повноваженням ідентифікувати на землі власника земельну ділянку, яку ця особа бажає отримати в оренду в майбутньому.

У Постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 380/624/16-ц, провадження № 14-301цс18, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що рішення про надання дозволу на розробку проєкту землеустрою не є правовстановлюючим актом і не гарантує особі чи невизначеному колу осіб набуття права власності чи користування на земельну ділянку. Велика Палата Верховного Суду не вбачає підстав для відступу від цього висновку.

Як вбачається із матеріалів справи, рішенням виконкому Інгулецької районної у місті ради від 15.06.2005 року № 122 ОСОБА_1 перерозподілено земельну ділянку АДРЕСА_1 , площею 1000 кв.м для будівництва житлового будинку. В пункті 2 вказаного рішенні зазначено, що ОСОБА_1 в 3-х місячний термін ОСОБА_1 повинен оформити технічну документацію, а в разі невикористання земельної ділянки за призначенням протягом 2-х років, забудовник втрачає право на ділянку. Доказів того, що позивач, у встановлений пунктом 2 рішення виконкому Інгулецької районної у місті ради від 15.06.2005 року за № 122 строк оформив технічну документацію на перерозподілену йому спірну земельну ділянку та почав її використовувати за призначенням, матеріали справи не містять.

Крім того, рішенням Криворізької міської ради від 27.06.2012 року за № 1216 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою для подальшої передачі земельних ділянок безоплатно у власність та надання їх в оренду громадянам», позивачу було надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою цієї земельній ділянки для подальшої передачі її, безоплатно, у приватну власність, однак позивач не виготовив технічну документацію (том 1 а.с.12).

Натомість позивач, в строк до 31.03.2014 року, тобто до моменту прийняття Криворізькою міською радою рішення № 2604 «Про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» замовникам-громадянам, в тому числі, відповідачу у справі ОСОБА_2 , яким надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , площею 0,1000 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, не скористався своїм правом, наданим йому рішенням Криворізької міської ради від 27.06.2012 року за № 1216, яким йому було надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою для подальшої передачі зазначеної земельної ділянки безоплатно у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку. Протягом 2012-2015 років позивач, відповідно до вимог ст.118 ЗК України, не звернувся до Криворізької міської ради в відповідними документами задля отримання спірної земельної ділянки у власність.

З листа управління містобудування і архітектури виконкому міської ради від 11.03.2015 року, наданого ОСОБА_1 на його звернення до міського голови, вбачається, що станом на 23.03.2015 року документації із землеустрою за адресою: АДРЕСА_2 на розгляд міській раді не направлялась (том 1 а.с.13).

На підставі наведеного вище колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача, оскільки позивач ОСОБА_1 не виконав в установлений строк п.2 рішення виконкому Інгулецької районної у місті ради від 15.06.2005 року за № 122, відповідно до якого він мав в 3-х місячний термін він повинен був оформити технічну документацію на перерозподілену йому спірну земельну ділянку, не почав її використовувати за призначенням та не скористався своїм правом, наданим йому рішенням Криворізької міської ради від 27.06.2012 року за № 1216, яким йому було надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою для подальшої передачі зазначеної земельної ділянки безоплатно у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку.

Не можуть бути підставою для скасування рішення суду та задоволення позовних вимог позивача доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не враховано, що рішення Криворізької міської ради від 31.03.2014 року № 2604 «Про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» в частині надання відповідачу ОСОБА_2 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки є незаконним, оскільки рішенням Криворізької міської ради від 27.06.2012 року № 1216, яке не анульовано, не скасоване та є дійсним, дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою на цю земельну ділянку було надано позивачу, і в цьому рішення не було зазначено строк, протягом якого він був повинен виготовити цю технічну документацію, тому він і не поспішав з її виготовленням, оскільки в даному випадку позивач мав обов`язок діяти добросовісно та отримавши рішенням Криворізької міської ради від 27.06.2012 року № 1216 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою для подальшої передачі земельних ділянок безоплатно у власність та надання їх в оренду громадянам», позивач мав виготовити технічну документацію із землеустрою цієї земельній ділянки для подальшої передачі її, безоплатно, у приватну власність, однак такої технічної документації позивач не виготовив.

Отже, позивач, отримавши вдруге дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, протягом двох років зволікав з його розробкою та поданням на затвердження, тому він цілком міг очікувати, що земельна ділянка буде надана в користування іншій особі, що свідчить про недобросовісну поведінку позивача та, як наслідок, передачу безоплатно земельної ділянки площею 0,1000 га на АДРЕСА_2 , кадастровий номер :12:246:0090, ОСОБА_2 , відповідно до рішенням Криворізької міської ради від 31.01.2015 № 3360 «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, передачу їх безоплатно у власність громадянам для будівництва та обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд, індивідуальних гаражів.

Не можуть бути підставо для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення позовних вимог позивача доводи апеляційної скарги про те, що відповідно до ч.2 ст. 22 Закону України «Про землеустрій», рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування про надання дозволу на розробку документації із землеустрою приймається виключно у строки та лише у випадках, передбачених цим Законом та Земельним кодексом України та зазначене рішення надається безоплатно та має необмежений строк дії, з огляду на те, що отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність, а тому не створює правових наслідків, крім тих, що пов`язані з неправомірністю його прийняття.

Вказаний висновок викладений в Постанові Велика Палата Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 826/5737/16.

При цьому у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 вересня 2020 року у справі № 688/2908/16-ц, провадження № 14-28цс20 вказано, що обов`язок діяти добросовісно поширюється на обидві сторони. Особа, отримавши дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, сама зволікає з його розробкою та поданням на затвердження, вона цілком може очікувати, що земельна ділянка буде надана в користування іншій особі.

В даному випадку суд першої інстанції дійшов висновку, з яким погоджується колегія суддів, про те, що позивач ОСОБА_1 не виконав в установлений рішенням виконкому Інгулецької районної у місті ради від 15.06.2005 року за № 122 3-х місячний термін вимоги щодо оформлення технічної документації на перерозподілену йому спірну земельну ділянку, не почав її використовувати за призначенням та згодом не скористався своїм правом, наданим йому вдруге рішенням Криворізької міської ради від 27.06.2012 року за № 1216, на виготовлення технічної документації із землеустрою для подальшої передачі зазначеної земельної ділянки безоплатно у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, що свідчить про недобросовісність поведінки позивача у зв`язку з чим відповідачем Криворізькою міською Радою була надана в користування іншій особі.

Колегією суддів не приймаються до уваги доводи апеляційної скарги про те, що спірна земельна ділянка не є вільною, оскільки перебувала у його користуванні та на ній вже зведено фундамент для будинку, кошти за зведення якого позивач передав ОСОБА_3 , оскільки надана позивачем на підтвердження позовних вимог копія будівельного паспорту на спірну земельну ділянку не може бути належним доказом у справі, оскільки вказана документація оформлена на ім`я іншої особи - ОСОБА_3 , а доказів того, що позивач користувався спірною земельною ділянкою, будь що будував на ній, матеріали справи не місять.

Також колегією суддів не приймаються до уваги доводи апеляційної скарги позивача про те, що рішення Криворізької міської ради від 27.06.2012 року № 1216 не скасовано, тому рішення від 31.03.2014 року № 2604 є незаконним, так як ці рішення є взаємовиключні, оскільки дозвіл на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки означає дозвіл власника земельної ділянки здійснити певні дії на землі власника, аби мати змогу в подальшому точно визначити предмет оренди. Отже, цей дозвіл наділяє заінтересовану особу повноваженням ідентифікувати на землі власника земельну ділянку, яку ця особа бажає отримати в оренду в майбутньому. Оскільки позивач, отримавши вдруге дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, протягом двох років зволікав з його розробкою та поданням на затвердження, тому він цілком міг очікувати, що земельна ділянка буде надана в користування іншій особі, що свідчить про недобросовісну поведінку позивача та як наслідок передачу спірної земельної ділянки іншій особі.

У Постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 380/624/16-ц, провадження № 14-301цс18, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що рішення про надання дозволу на розробку проєкту землеустрою не є правовстановлюючим актом і не гарантує особі чи невизначеному колу осіб набуття права власності чи користування на земельну ділянку

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані, підтверджуються письмовими доказами та не спростовуються доводами, викладеними в апеляційній скарзі.

Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду, а доводи апеляційної скарги не спростовують зроблених в оскаржуваному рішенні висновків, тому колегія суддів вважає, що підстави для його скасування і задоволення апеляційної скарги відсутні.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає нормам матеріального і процесуального права, висновки суду відповідають обставинам справи, в той час як доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 08 липня 2021 року.

Головуючий:

Судді: