Справа № 185/7930/20
Провадження № 2/185/874/21
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

25 лютого 2021 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Болдирєвої У.М.

з участю секретаря судового засідання Трубіциної А.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

12 листопада 2020 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулись з позовом до ОСОБА_4 , просять визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням квартирою за адресою АДРЕСА_1 .

Позивачі посилаються на те, що зазначена квартира належить їм на праві власності, у квартирі зареєстрований відповідач, який не є співвласником квартири і фактично в ній не проживає з березня 2017 року. Відповідач має інше житло, виїхав з власної волі, але у добровільному порядку не знявся з реєстраційного обліку. Через бездіяльність відповідача позивачі не можуть вільно розпоряджатися своєю власністю, змушені нести зайві витрати по сплаті комунальних послуг.

Відповідачу було направлено копію ухвали про відкриття провадження у справі, позовної заяви та доданих до неї документів за адресою фактичного місця проживання, зазначеною у позовній заяві: АДРЕСА_2 . Поштове відправлення не було отримано з невідомих причин і повернулося на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Таким чином судом були дотримані вимоги частини 6 статті 128 ЦПК України про виклик відповідача у судове засідання за адресою, наданою учасниками справи.

Сторонами не подано клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, також не надійшло заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Тому відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Доданими до позовної заяви документами підтверджується, що 03 вересня 1998 року відділом по обліку та розподілу житлової площі видано свідоцтво про право спільної часткової власності на квартиру за адресою АДРЕСА_1 . Співвласниками квартири зазначені ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , частка кожного співвласника 1/4 (а.с.7).

29 березня 2017 року укладено договір дарування, за умовами якого ОСОБА_4 подарував своєму батькові ОСОБА_1 1/4 частку квартири за адресою АДРЕСА_1 . Договір посвідчено державним нотаріусом Першої Павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Шкицькою Ю.А. , зареєстровано в реєстрі за № 1-652 (а.с.8-9).

Згідно з довідкою КП «МІРАЦ» № 8187 від 09 листопада 2020 року за адресою АДРЕСА_1 зареєстроване місце проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.11).

12 листопада 2020 року комісією Філії УК «ОПТІМУС» Товариства з обмеженою відповідальністю «ТБЦ ОПТІМУС» за участю сусідів складено акт про те, що ОСОБА_4 не мешкає за місцем своєї реєстрації з 2017 року (а.с.10).

За змістом статей 317, 319, 321 Цивільного Кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні.

З матеріалів цивільної справи видно, що ОСОБА_4 , який не є співвласником квартири за адресою АДРЕСА_1 , зареєстрований у цій квартирі, але фактично у ній не проживає з 2017 року, подарував належну йому частку квартири батькові, однак не знявся з реєстрації у цій квартирі, чим чинить перешкоди співвласникам у користуванні та розпорядженні своїм майном.

Суду не надано відомостей про те, що між позивачами та відповідачем існувала домовленість щодо користування квартирою.

Тому суд приходить до висновку про наявність у позивачів права, передбаченого ст.391 ЦК України, вимагати усунення перешкод у здійсненні ними права користування своїм майном шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням.

Відповідно до вимог абзацу 2 частини 7 статті 6 Закону України «Про судовий збір», кожним позивачем при зверненні до суду був сплачений судовий збір у розмірі 840 грн 80 коп, що підтверджується квитанціями (а.с.1-3).

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Тому витрати на сплату судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивачів.

Керуючись ст.264-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Задовольнити повністю позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Визнати ОСОБА_4 таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судові витрати на сплату судового збору у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн 80 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судові витрати на сплату судового збору у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн 80 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судові витрати на сплату судового збору у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається у Дніпровський апеляційний суд протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

- ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

- ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ,

- ОСОБА_3 , АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ,

- ОСОБА_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса фактичного проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Суддя У.М. Болдирєва