Суддя Глібко О. В.
Справа № 644/6344/20
Провадження № 2/644/233/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2021 року

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі: головуючого - судді Глібко О.В., за участю секретаря Книшенко А.С., представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Ковальової Л.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом.

Позивач просить визнати за ним в порядку спадкування за законом спадщини після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 . Стягнути з відповідачів на його користь понесені судові витрати.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_4 . Внаслідок смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, до складу якої увійшло належне спадкоємцю право на квартиру АДРЕСА_1 . Він та відповідачі по справі є спадкоємцями першої черги за законом, як діти померлого та кожен скористався своїм правом на прийняття спадщини. Приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Колядою Ю.С. заведено спадкову справу за № 65709387. Він звернувся із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 , але отримав відмову, оскільки в його розпорядженні відсутній документ, який посвідчує право власності померлого на зазначене нерухоме майно. Державна реєстрація права власності на квартиру АДРЕСА_1 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутня. Документи, які засвідчують право власності ОСОБА_4 у нього відсутні, оскільки на момент смерті ОСОБА_4 він не проживав із спадкоємцем. А між ним та відповідачами склалися напружені стосунки, з огляду на інтерес кожного до спадщини, останні не бажають надати правовстановлюючі документи на нерухоме спадкове майно нотаріусу. З інформації, отриманої з КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації ХМР», а саме з копії розпорядження № 32 від 11.01.1994 року, копії свідоцтва про право власності на житло від 21.10.1994 року, виданого НВО «Електроважмаш», копії свідоцтва про право на спадщину від 20.03.2012 року, виданого 4 ХДНК вбачається, що на праві приватної власності ОСОБА_4 на момент його смерті належала спірна квартира. Кожному із спадкоємців спадщини, відкритої ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок смерті ОСОБА_4 належить по 1/3 частки у праві на спадщину, на підставі чого позивач просить його позовні вимоги задовольнити.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не прибув, повідомлявся належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомив.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Ковальова Л.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, посилаючись на обставини та факти, викладені в позовні заяві.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги визнав, проти їх задоволення не заперечував. Зазначив, що правовстановлюючі документи знаходяться у матері та сестри, які мешкають в спірній квартирі. Напружені стосунки між позивачем та його сестрою ОСОБА_2 почалися коли помер батько, ОСОБА_5 хотів продати свою частку в квартирі, на що мати та сестра категорично заперечували. Наскільки йому відомо, батько за життя ні заповітів ні розпоряджень не залишав.

В подальшому через канцелярію суду ОСОБА_6 подав заяву з проханням справу розглядати за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не прибула, повідомлялися належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомила, правом подачі відзиву на позов не скористалася.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, вислухавши представника позивача та відповідача ОСОБА_3 , суд приходить до наступного висновку.

Ухвалою суду від 31.08.2020 року провадження у справі відкрито, справа розглядається за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 24.11.2020 року підготовче провадження закрито, справа призначена до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 09.03.2021 року було витребувано від Департаменту реєстрації Харківської міської ради розширену інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна про право власності на нерухоме майно, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , право власності зареєстровано за ОСОБА_4 , ІПН НОМЕР_1 .

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 21.10.1994 року виданого НВО «Електроважмаш» та свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.03.2012 року, виданого Четвертою Харківською державною нотаріальною конторою, та інформації з КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації ХМР», квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_4 . ( а. с. 23, 24)

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у м. Харкові Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції 02.07.2020 року, актовий запис № 16997. ( а. с. 10)

Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить квартира АДРЕСА_1 . За життя ОСОБА_4 заповіту не залишив.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно ст. 1223 ЦК України, у випадку відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у випадку не охвату заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом отримують особи, визначені у статтях 1261-1265 Кодексу.

Частиною 1 ст. 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за його життя і народжені після його смерті, той з подружжя, що його пережив, і батьки.

Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_4 залишилися спадкоємці за законом першої черги син ОСОБА_1 , який є позивачем по справі, син ОСОБА_3 та донька ОСОБА_2 , які є відповідачами по справі. ( а. с. 9)

Згідно ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі від 24.03.2020 року за № 59892201, приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Колядою Ю.С. заведено спадкову справу ( а. с. 11), із заявами про прийняття спадщини звернулися діти спадкоємця ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 .

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 01.07.2020 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Коляда Ю.С. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відмова обґрунтована тим, що державна реєстрація права власності на квартиру АДРЕСА_1 , у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутня. Спадкоємець померлого, ОСОБА_1 , не надав нотаріусу документ, що посвідчує право власності спадкодавця на нерухоме майно. ( а. с. 14-15)

Відповідно до п. 1.2, п. 4, 12, п. 4, 14, п. 4, 15, п. 4.18 глави 10 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого Наказом МЮУ 22.02.2012 року за №296/5, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що підтверджують право власності на майно, що належить спадкодавцю.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

У зв`язку з викладеним, суд вважає, що у ОСОБА_1 виникло право на звернення до суду з даним позовом.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи законних інтересів.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

В судовому засіданні представник позивача зазначила, що ОСОБА_1 вимушений був звернутися до суду для захисту своїх порушених прав, оскільки відповідачі не надають нотаріусу правовстановлюючі документи на спірну квартиру, без яких він позбавлений можливості оформити свої спадкові права після смерті батька.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними.

Відповідно до положень п. 4 гл. 10 «Порядку вчинення нотаріальний дій нотаріусами України», затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Таким чином, спадкоємцями за законом першої черги після смерті ОСОБА_4 залишилися його діти, кожному із спадкоємців спадщини, відкритої ІНФОРМАЦІЯ_2 після смерті ОСОБА_4 , належить по 1/3 частки у праві на спадщину.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 30.03.2021 року, запис про державну реєстрацію права власності на спірну квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутній.

При цьому відповідачем ОСОБА_3 не заперечується, що дійсно позивачу ОСОБА_1 , як і йому та його сестрі, належить по 1/3 частини спірної квартири, однак з його пояснень встановлено, що у нього особисто правовстановлюючих документів на квартиру ніколи не було, на його припущення вони перебувають у володінні його сестри ОСОБА_2 та матері.

Оскільки судом встановлено, що після смерті ОСОБА_4 залишилося три спадкоємця за законом першої черги, а позивач позбавлений можливості оформити свої спадкові права у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно, яке знаходиться у відповідачів та не надається ними до нотаріальної контори, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно із вимогами статей 76, 77, 79, 80 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Крім того, позивач ОСОБА_1 просить суд стягнути на його користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 13106,30 грн., витрати за договором № 1084339 від 15.07.2020 року у розмірі 800 грн., витрати за проведення оцінки майна у розмірі 300 грн., витрати зі сплати судового збору у розмірі 2433,33 грн., а всього 16639 грн. 63 коп.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

За результатами розгляд справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами у порядку, визначеному статтею 137 ЦПК України.

Зокрема, розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджуються здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт, виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (п. 2 ч. 2, ч. 3 ст. 137 ЦПК України).

В матеріалах справи міститься договір про надання правової допомоги від 14.07.2020 року № 48 ОСОБА_1 адвокатом Ковальовою Л.В., ордер на підставі договору та акт приймання-передання наданих послуг. ( а. с. 46-51)

На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу адвоката надано акт приймання-передачі наданих послуг з правничої допомоги, з детальним описом прийнятих послуг, який підтверджує, що адвокат Ковальова Л.В. у повному обсязі виконала передбачені договором послуги з правничої допомоги, а клієнт ОСОБА_1 їх оплатив відповідно до умов договору та квитанцію № 48 від 18.08.2020 року на суму 13106 грн. 30 коп.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

На підтвердження понесених позивачем витрат на проведення оцінки майна в розмірі 300 грн., квартири АДРЕСА_1 , надано звіт про оцінку майна від 29.07.2020 року та квитанцію від 29.07.2020 року щодо оплати здійснених витрат. ( а. с. 27-35)

Витрати за договором № 1084339 від 15.07.2020 року про надання інформації про зареєстровані права на об`єкт нерухомого майна з перевіркою відомостей з відкритих інформаційних ресурсів на квартиру в розмірі 800 грн. підтверджуються договором та актом приймання-передачі від 16.07.2020 року. ( а. с. 16-18)

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в розмірі 13106 грн. 30 коп., що буде належною і пропорційною компенсацією послуг адвоката з аналізу і визначення характеру спірних правовідносин, складністю справи та кількістю судових засідань, проведених по справі та інші судові витрати, в тому числі витрати по сплаті судового збору.

Крім того стягненню підлягають судові витрати, які поніс позивач, а саме витрати на проведення оцінки майна в розмірі 300 грн., витрати за договором № 1084339 від 15.07.2020 року про надання інформації про зареєстровані права на об`єкт нерухомого майна з перевіркою відомостей з відкритих інформаційних ресурсів на квартиру в розмірі 800 грн. та сума сплаченого судового збору за подання позову.

Що стосується витрат на правничу допомогу в розмірі 6000 грн., як гонорар адвоката за представництво в суді, то під час розгляду справи представник позивача не наполягала на їх стягнення, тому доказів понесення цих витрат суду не надала.

Враховуючи, що справу розглянуто у відсутність відповідачки ОСОБА_2 , а відповідачем ОСОБА_3 розмір витрат на правову допомогу не заперечувався, суд, враховуючи положення ч. 4-6 ст. 137 ЦПК України, не надає оцінку питанню співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 12, 95, 137, 141, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України, п. 9 ч. 1, п. п. 15.5 ст. 15 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, ст. ст. 1218, 1258, 1261, 1278, 1296, 1297 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за законом- задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути у дольовому порядку з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати в загальному розмірі 16639 грн. 63 коп., по 8319 грн. 81 коп. з кожного.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

У відповідності до п. 15.5 ч.1 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціювання Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлений 07.07.2021 року.

Суддя: О. В. Глібко