Справа №569/8231/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2021 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Першко О.О.,

секретар судового засідання Прокопчук Л.М.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного сумісного майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач), діючи через представника ОСОБА_2 , звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 (далі - відповідач), в якому просила здійснити поділ квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя шляхом стягнення з відповідача на її користь грошову компенсацію замість її частки у праві спільної сумісної власності на вказану квартиру, в сумі 304 700 грн. 00 коп.

Свої позовні вимоги мотивувала тим, що 05 лютого 2015 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис №93. Одруження виявилося не вдалим, відтак рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 27 січня 2021 року у цивільній справі № 569/20588/20 шлюб між ними було розірвано.

У період перебування у шлюбі ними була придбана за договором купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 від 12 січня 2016 року квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Після розлучення відповідач не бажає добровільно ділити спільне майно подружжя, зокрема зазначену квартиру.

Вказує, що оскільки квартира була придбана в період шлюбу, вона належить сторонам, як подружжю на праві спільної сумісної власності, відтак вона має право на 1/2 частки спірної квартири. При цьому, спірна квартира є однокімнатною, відтак її поділ шляхом визнання за позивачем права власності на 1/2 частки квартири не є ефективним способом захисту, так як вона і відповідач створили нові сім`ї та не зможуть користуватись майном (проживати разом у квартирі), тому вона вважає за належний і ефективний спосіб захисту своїх інтересів стягнення з відповідача 1/2 вартості квартири.

31 травня 2021 року відповідач подав відзив, в якому позовні вимоги визнав частково та просив здійснити поділ квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом визнання за сторонами права власності на 1/2 частки квартири в рівних долях, а в задоволенні позову в частині стягнення з нього грошової компенсації замість частки позивача у праві спільної сумісної власності відмовити.

У відзиві вказав на те, що він не погоджується з вимогою позивача щодо сплати (стягнення) на її користь 1/2 вартості спірної квартири, так як дана сума компенсації є значною для нього та він не має змоги виплатити таку суму до здійснення продажу спільного нерухомого майна. Крім того, сторони по справі спільно користуються даним майном. У зв`язку з цим, та тим, що сторони по справі фактично спільно користуються спірною квартирою, яка купувалася за спільні кошти, у нього відсутні грошові кошти, матеріальна змога та вказана позивачем сума компенсації є значною для нього, він просить визнати за позивачем право власності на 1/2 частку квартири, для подальшого вирішення співвласниками порядку користування даним спільним майном або вирішення питання щодо продажу та поділу грошових коштів.

31 травня 2021 року відповідач подав зустрічний позов до позивача, в якому просив здійснити поділ спільної квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом визнання права власності за ОСОБА_3 та ОСОБА_1 в рівних частинах по 1/2 частині квартири.

Зустрічний позов мотивував тим, що 05 лютого 2015 року між сторонами було укладено шлюб. Однак через невдалий шлюб вони були вимушені розлучитися. За час перебування у шлюбі ними за спільні кошти придбано квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Оскільки квартира була придбана в період шлюбу, вона належить позивачу та відповідачу як подружжю на праві спільної сумісної власності. Також вони спільно користуються квартирою і по теперішній час.

Враховуючи, що спірний об`єкт є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а сторони не погоджуються на поділ майна шляхом виплати грошової чи матеріальної компенсації жодній зі сторін, вважає, що наявні правові підстави для визнання за позивачем та відповідачем права на 1/2 частину квартири. У зв`язку з цим, та тим, що сторони по справі фактично спільно користуються даною квартирою, яка купувалася за спільні кошти, у сторін відсутні грошові кошти, матеріальна змога та сума компенсації є значною для сторін, вважає за необхідне просити суд здійснити поділ спільної квартири шляхом визнання за позивачем та відповідачем по 1/2 квартири, для подальшого вирішення співвласниками порядку користування даним майном або вирішення питання щодо продажу та поділу грошових коштів.

03 червня 2021 року позивач подала заяву про зміну позовних вимог, в якій вказала, що враховуючи поданий відповідачем відзив на позовну заяву, зокрема пояснення про те, що він не має коштів для виплати їй 304 700 грн. 00 коп., а також позицію відповідача про те, що він вважає за доцільне виділити сторонам по 1/2 спірної квартири для подальшого продажу та поділу отриманих коштів, вона вважає за необхідне змінити позовні вимоги та просить суд здійснити поділ квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, визнати за нею одну цілу частку вказаної квартири та стягнути з неї на користь відповідача грошову компенсацію замість його частки у праві спільної сумісної власності на квартиру в сумі 304 700 грн. 00 коп. Також вказує, що зобов`язується внести на депозит суду грошову суму 304 700 грн. 00 коп. на користь відповідача.

В судовому засіданні позивач та її представник ОСОБА_2 позов підтримали та просили задовольнити з підстав у ньому наведених, зустрічний позов визнали частково, понесені витрати просили покласти на сторони в тому розмірі, в якому вони вже їх понесли та не здійснювати розподілу судовий витрат.

Відповідач в судовому засіданні визнав позов ОСОБА_1 та погодився отримати компенсацію у розмірі 304 700 грн. 00 коп. замість своєї частки у праві спільної сумісної власності. Судові витрати просив покласти на сторони в тому розмірі, в якому вони вже їх понесли та не здійснювати розподілу судовий витрат.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 03 червня 2021 року зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя прийнято до розгляду та об`єднано в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного сумісного майна подружжя.

Заслухавши позивача та її представника, відповідача, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд дійшов наступних висновків.

Як встановлено судом, з 05 лютого 2015 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 27 січня 2021 року в справі №569/20588/20, яке набрало законної сили 01 березня 2021 року.

Під час перебування у шлюбі 12 січня 2016 року ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 та 12 січня 2016 року за ним зареєстровано право власності на вказану квартиру, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №248221445 від 15 березня 2021 року.

Згідно акта, який склали мешканці будинку АДРЕСА_4 29 червня 2021 року, ОСОБА_3 , зареєстрований у квартирі АДРЕСА_5 , вже понад рік там не проживає та його речей там немає.

Згідно звіту з незалежної оцінки майна: квартири, загальною площею 33,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_3 , проведеної Товариством з обмеженою відповідальністю «Експертно-оціночна компанія «Метр», на 19 березня 2021 року ринкова вартість об`єкта оцінки (з округленням), без урахування ПДВ, становить 609 400 грн. 00 коп.

02 липня 2021 року позивач ОСОБА_1 внесла на депозитний рахунок суду грошову компенсацію за 1/2 частки спірної квартири в сумі 304 700 грн. 00 коп., що підтверджується квитанціями №0.0..1 від 02 липня 2021 року та №0.0..1 від 02 липня 2021 року.

Згідно з частиною третьою статті 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Статтею 63 СК України визначено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно з частинами першою, другою статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Відповідно до частин першої, другої, четвертої та п`ятої статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Тлумачення положень статті 71 СК України дає підстави для висновку про те, що частини четверта та п`ята цієї статті виступають як єдиний правовий механізм захисту інтересів того з подружжя, який погоджується на компенсацію належної йому частки у спільному майні за рахунок іншого з подружжя, з подальшим припиненням права власності на цю частку.

Принцип обов`язкового отримання згоди особи на присудження їй грошової компенсації, крім випадків, передбачених ЦК України (стаття 365 цього Кодексу), у першу чергу застосовується до правовідносин, які виникають при зверненні одного з подружжя до суду з вимогами про припинення права іншого з подружжя на частку у спільному майні з одночасним присудженням грошової компенсації. Гарантуючи, що компенсація буде виплачена, позивач вносить необхідну суму на депозитний рахунок суду.

У пунктах 1-3 частини першої статті 365 ЦК України передбачено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим.

Правовідносини, в яких позивач просить припинити не право власності відповідача у спільному майні з виплатою компенсації, а своє право на частку в майні з отриманням компенсації на свою користь, є відмінними за своєю природою і регулюються статтею 364 ЦК України, яка передбачає, що співвласник, частка якого в майні не може бути виділена в натурі, має право на отримання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості цієї частки.

Отже, у справах за спорами, в яких про припинення своєї частки у спільному майні і отримання компенсації на свою користь заявляє позивач, не вимагається обов`язкового внесення на депозитний рахунок грошової компенсації.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду: від 03 лютого 2020 року у справі № 235/5146/16-ц (провадження № 61-37616 св 18); від 03 червня 2020 року у справі № 487/6195/16-ц (провадження № 61-46326св18); від 30 вересня 2020 року у справі № 552/1514/19 (провадження № 61-21084 св 19).

Як встановлено судом спірна квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_3 , набута сторонами за час зареєстрованого шлюбу, за спільні кошти, тобто вона є спільним сумісним майном подружжя та їхні частки є рівними. Спірна квартира площею 33,5 кв.м. є неподільною річчю, відповідачем, як іншим з подружжя, не використовується, при цьому позивач, звертаючись з вимогою про визнання за нею права власності на спірну квартиру, виконала свій обов`язок, передбачений статтею 71 СК України, та внесла на депозитний рахунок суду суму компенсації за 1/2 частку відповідача у спірній квартирі, і враховуючи визнання позову ОСОБА_1 зі сторони відповідача в повному обсязі, суд вважає за можливе в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 , припинивши дане право власності за ОСОБА_3 та стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 в рахунок вартості 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 грошову компенсацію в сумі 304 700 грн. 00 коп., яка внесена ОСОБА_1 на депозитний рахунок суду згідно квитанцій №0.0..1 від 02 липня 2021 року та №0.0..1 від 02 липня 2021 року.

Підсумовуючи викладене, суд вважає, що наявні підстави для задоволення позову ОСОБА_1 в повному обсязі, а зустрічного - частково.

Відповідно до частин першої та другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом з тим, сторони в судовому засіданні просили покласти судові витрати на них, в розмірі вже понесеному, і не стягувати з іншої сторони судові витрати, а тому суд не здійснює розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 3, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного сумісного майна подружжя задовольнити.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя задовольнити частково.

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 , припинивши дане право власності за ОСОБА_3 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 в рахунок вартості 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 грошову компенсацію в сумі 304 700 (триста чотири тисячі сімсот) гривень 00 копійок, яка внесена ОСОБА_1 на депозитний рахунок суду згідно квитанцій №0.0..1 від 02 липня 2021 року та №№0.0..1 від 02 липня 2021 року.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо в Рівненський апеляційний суд або через Рівненський міський суд Рівненської області протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повне судове рішення складено 08 липня 2021 року.

Суддя О.О. Першко