УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

02 березня 2021 року

Справа №451/262/21
Провадження № 2/451/505/21

Суддя Радехівського районного суду Львівської області Патинок О.П., розглянувши матеріали позовної ОСОБА_1 до Лопатинської селищної ради Радехівського району Львівської області про визнання права власності в порядку спадкування, -

в с т а н о в и в:

26.02.2021 року ОСОБА_1 звернулася до Радехівського районного суду Львівської області із позовною заявою до Лопатинської селищної ради про визнання права власності.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.02.2021 р. вищезазначену справу передано до розгляду судді Патинок О.П.

При вирішенні питання щодо можливості прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі суд, передусім, виходить з того, що позовна заява повинна бути подана з додержанням вимог, визначених ст. ст. 175, 177 Цивільного процесуального кодексу України.

У відповідності до вимог статті 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обгрунтування.

Згідно п. 3, 5, 6 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити: 3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; 6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору. Вищезазначені вимоги позивачем при подачі позову не виконані.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про визнання права на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в одержанні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Тобто повинна бути у матеріалах справи обґрунтована постанова про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва у вчиненні нотаріальної дії.

На порушення зазначених норм, позивачем, при викладенні обставин, якими вона обгрунтовує позовні вимоги, вказано про усну відмову нотаріуса, проте до матеріалів позовної заяви не долучено постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Із обгрунтування позовної заяви вбачається, що позивач просить визнати за собою право власності на житловий будинок, який є колгоспним двором.

Згідно з п. 6 постанови пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберіглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 роки не втратили права на частки в його майні.

Тому, для правильного вирішення спору, та можливого залучення також інших відповідачів, позивачу слід надати докази того, хто станом на 15 квітня 1991 року був зареєстрований в спірному житловому будинку в АДРЕСА_1 , та був членом колгоспного двору.

Із описової частини позовної заяви видно, що позивачка була зареєстрована за місцем прописки спадкодавця, проте із Довідки, яка видана виконкомом Лопатинської селищної ради, видно, що ОСОБА_1 проживала без реєстрації з ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 за наведеного слід усунути розбіжностей із мотивами, які наведені в позовній заяві та в додатних матеріалах справи.

Для підтвердження родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 позивачу слід надати копію свідоцтва про народження.

Згідно п.9 ч.1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається: 9) у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам, - не нижче його балансової вартості.

Відповідно до п.2 ч.1ст.176 ЦПК України, ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

Статтею 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» визначено, що звіт про оцінку майна є документом, який містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання, підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.

Зазначені вимоги закону в матеріалах позову ОСОБА_1 не дотримані, в позовній заяві відсутній обґрунтований розрахунок ціни позову, що суперечить п. 9 ч. 1 ст. 176 ЦПК України. З поданих матеріалів позовної заяви неможливо встановити дійсну вартість спірного майна та визначити ціну позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 176 ЦПК України якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред`явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.

Таким чином, суд не може застосувати ч.2 ст.176 ЦПК України, оскільки, ціна позову позивачем, у встановленому законом порядку не визначена, крім того ОСОБА_1 не обґрунтувала неможливість визначити точну ціну позову.

Згідно з ч.1 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно із ч. 2 ст. 185 ЦПК України, в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

З огляду на те, що позовну заяву подано без додержання вимоги, закріпленої у пункті п. 3, 5, 6 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, то таку заяву слід залишити без руху та надати позивачу строк для усунення вищезазначених недоліків.

Керуючись статтями 175, 185, 260 ЦПК України, суддя,

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Лопатинської селищної ради Радехівського району Львівської області про визнання права власності в порядку спадкування залишити без руху.

Надати позивачу строк п`ять днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків.

Роз`яснити позивачу, що в разі якщо у вказаний строк недоліки позовної заяви не будуть усунуті, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) встановлений строк може бути продовжено судом за заявою позивача, поданою до його закінчення, якщо неможливість усунення недоліку у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: http://rh.lv.court.gov.ua/sud1317/.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Заперечення на ухвалу включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

СуддяПатинок О. П.