Справа № 304/2016/14-ц
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2021 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді Бисага Т.Ю.

суддів: Джуги С.Д., Куштана Б.П.,

за участі секретаря: Волощук В.І.,

за участі представника позивача - Гринихи Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Перечинського районного суду від 20 жовтня 2016 року, головуючий суддя Шешеня М.О., у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 , Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з вказаним позовом.

З врахуванням заяви про збільшення позовних вимог просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 22119,35 доларів США за кредитним договором №МКК7АК00010011 від 17 вересня 2007 року та стягнути з останнього на його користь судові витрати.

Свої вимоги мотивував тим, що згідно рішення Перечинського районного суду від 05 лютого 2009 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено та звернуто стягнення на заставне майно відповідача, а саме автомобіль марки ВАЗ 21101, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

На підставі вказаного рішення банк реалізував предмет застави за ринковою ціною 2786,34 доларів США, що підтверджується платіжним дорученням №РТ023В0JGV. Дані кошти зараховано на рахунок боржника у розмірі: 1100,16 доларів США - на погашення заборгованості по тілу кредиту, 925,34 доларів США - погашено відсотки за кредитом, 408,20 доларів США - погашено комісію, 352,64 долари США - погашено пеню.

Таким чином, кредитний договір №МКК7АК00010011 від 17 вересня 2007 року не припинений, а коштів від реалізації заставного майна не вистачило для погашення всієї заборгованості по кредиту і така станом на 16 грудня 2014 року становить 22119,35 доларів США, в тому числі: 7632,34 долари США - заборгованість за кредитом, 5401,17 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1193,20 долари США - заборгованість по комісії за користування кредитом, 7892,64 долари США - заборгованість по штрафам.

Рішенням Перечинського районного суду від 20 жовтня 2016 року змінений позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № МКК7АК00010011 від 17 вересня 2007 року в сумі всього 22119 (двадцять дві тисячі сто дев`ятнадцять) доларів США 35 центів, з яких 7632,34 доларів США - заборгованість за кредитом, 5401,17 доларів США - заборгованість по процентам за користуванням кредитом, 1193,20 доларів США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом, 7892,64 доларів США - заборгованість по штрафам.

Стягнуто з ОСОБА_2 , публічного акціонерного товариства «Акцент Банк» солідарно на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» 200 грн. 00 коп.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 просив скасувати зазначене рішення, як таке, що постановлене з порушенням норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити. Зазначає, зокрема, що банком не було зараховано коштів від реалізації належного відповідачу ОСОБА_2 автомобіля та суму отриманого страхового відшкодування за пошкоджений автомобіль, який відповідачем був застрахований.

Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 27 січня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах ОСОБА_2 відхилено, рішення залишено без змін.

На ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 27 січня 2017 року ОСОБА_2 подав касаційну скаргу.

Постановою Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року касаційну скаргу задоволено частково.

Ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 27 січня 2017 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанову касаційної інстанції мотивовано тим, що суд апеляційної інстанції неправильно визначився з характером спірних правовідносин, не встановив у повному обсязі фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення, не надав належної оцінки наданим сторонами доказам у їх сукупності та дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія приходить до наступного висновку.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Згідно з частиною першою статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою, порукою, заставою.

Відповідно до статті 57 ЦПК України (в редакції на час розгляду справи) доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно із статтею 60 ЦПК України (в редакції на час розгляду справи) кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір від 17 вересня 2007 року, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 11 343,60 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 5,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 16 вересня 2012 року включно.

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною другою статті 1050 ЦК України передбачено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Згідно рішення Перечинського районного суду Закарпатської області від 05 лютого 2009 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено та звернено стягнення на заставне майно відповідача, а саме автомобіль марки ВАЗ 21101, реєстраційний номер НОМЕР_1 . На підставі вказаного рішення банк реалізував предмет застави за ринковою ціною 2 786,34 дол. США, що підтверджується платіжним дорученням № РТ023В0JGV.

Як зазначено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) та від 28 березня 2018 року № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору.

На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

В даних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Апеляційний суд під час повторного апеляційного розгляду справи взяв до уваги позиції, зазначені в постанові касаційного суду.

Тому, враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що місцевий суд неповно з`ясував обставини, які мають значення для справи, його висновки не відповідають обставинам справи та суперечать матеріальному закону, що відповідно до ст. 376 ЦПК є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення.

Керуючись ст.ст. 268, 374,376, ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Перечинського районного суду від 20 жовтня 2016 року скасувати.

У зміненому позові ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 , Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складено 3 березня 2021 року.

Головуючий

Судді