ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«01» березня 2021 року

м. Харків

справа № 638/19513/15-ц

провадження № 22ц/818/239/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

:

головуючого - Бурлака І.В., (суддя-доповідач),

суддів - Хорошевського О.М., Яцини В.Б.,

за участю секретаря - Дмитренко А.Ю.,

учасники справи:

позивачка ОСОБА_1 , представниця позивачки ОСОБА_2 ,

відповідач ОСОБА_3 , правонаступниками якого є ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , представниця відповідачки ОСОБА_8 ,

особа, яка подала апеляційну скаргу Харківська міська рада, представник особи, яка подала апеляційну скаргу ОСОБА_9

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Харківської міської ради на рішення Зміївського районного суду Харківської області від 09 серпня 2019 року в складі судді Шахової В.В.

в с т а н о в и в:

У листопаді 2015 року ОСОБА_10 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_11 про поділ майна, набутого у шлюбі.

Позовна заява мотивована тим, що з 1989 року вона з ОСОБА_12 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Харківського районного суду Харківської області від 31 серпня 2010 року розірвано.

Зазначила, що під час шлюбу сторони набули наступне майно: нежитлова будівля по АДРЕСА_1 ; нежитлова будівля по АДРЕСА_2 .

Вважала, що вказане майно належить сторонам на праві спільної сумісної власності.

Вказала, що до теперішнього часу це її право відповідачем не порушувалося, склався певний порядок користування спільним майном. Проте, у листопаді 2015 року вона дізналася про те, що відповідач незаконно розпочав переоформляти спільне майно на своїх родичів.

Просила поділити майно, набуте під час зареєстрованого шлюбу між ОСОБА_13 та ОСОБА_14 наступним чином: виділити та визнати право власності за нею на нежитлову будівлю по АДРЕСА_1 та нежитлову будівлю по АДРЕСА_2 .

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 09 серпня 2019 року прийнято відмову від частини позовних вимог ОСОБА_10 , закрито провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_10 до ОСОБА_11 про поділ майна, набутого у шлюбі в частині позовних вимог про поділ майна, набутого під час зареєстрованого шлюбу та визнання права власності на нежитлову будівлю літ «А-2» по АДРЕСА_3 ; нежитлові будівлі літ «А-1», «Б-1» по АДРЕСА_4 ; нежитлову будівлю літ «А-2» по АДРЕСА_5 ; житловий будинок АДРЕСА_6 ; квартиру АДРЕСА_7 ; Ѕ частину депозитних вкладів в Публічному акціонерному товаристві «КБ Хрещатик»; нежитловий будинок літ «Б-3», розташований по АДРЕСА_1 ; нежитлову прибудову АДРЕСА_8 ; нежитлову будівлю літ «А-2» по АДРЕСА_9 ; нежитлові будівлі літ «Б-1», літ «А-1», літ «Д-1», літ «Г-1», літ «З-1», літ «Е-1», літ «И-1», літ «К-1» по АДРЕСА_10 ; нежитлову будівлю літ «А-3» по АДРЕСА_11 ; нежитлову будівлю літ «А-2» по АДРЕСА_5 ; нежитлові приміщення літ «А» по АДРЕСА_12 ; нежитлові приміщення літ «А-1», «Б», «В», «Г», «Д», «Е», «Ж» по АДРЕСА_13 ; квартиру в будинку АДРЕСА_14 ; Ѕ частину депозитних вкладів в Публічному акціонерному товаристві «КБ «Хрещатик».

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 09 серпня 2019 року, в якому ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 07 жовтня 2019 року виправлено описки, позов ОСОБА_7 задоволено, визнано право власності за ОСОБА_13 на нежитлові приміщення, які розташовані у житловому будинку літ «А-2» по АДРЕСА_1 , нежитлові приміщення, які розташовані у житловому будинку літ «А-2» по АДРЕСА_2 , стягнуто з ОСОБА_15 на користь ОСОБА_10 судові витрати у розмірі 4134, 00 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду Харківська міська рада подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення суду скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким у позовних вимогах відмовити, вирішити питання щодо судових витрат.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд, ухвалюючи судове рішення, неповно з`ясував обставини у справі, не врахував, що ОСОБА_16 є боржником Харківської міської ради. Так, рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 26 грудня 2011 року по справі № 2029/2-2604/2011 з ОСОБА_17 на користь Харківської міської ради стягнуто 12 005 299,02 грн збитків; рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 18 вересня 2012 року по справі № 2-2714/2011 з ОСОБА_17 на користь Харківської міської ради стягнуто 276 426,87 грн збитків; рішенням Київського районного суду м. Харкова від 11 вересня 2013 року по справі № 640/1315/13-ц з ОСОБА_17 на користь Харківської міської ради стягнуто 274 713,34 грн збитків та 2747,53 грн судового збору. На нерухоме майно, право власності на яке оскаржуваним рішенням визнано за ОСОБА_13 , головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області накладено арешт в рамках зведеного виконавчого провадження № 59150158 з примусового виконання зазначених рішень. Вважав, що перехід права власності на спірні нежитлові приміщення порушує законні права та інтереси Харківської міської ради щодо виконання ОСОБА_14 майнових зобов`язань перед Харківською міською радою.

12 лютого 2021 року до суду апеляційної інстанції від представниці позивачки надійшов відзив га апеляційну скаргу, в якому ОСОБА_1 та її представниця вважали, що рішення суду є законним, а апеляційна скарга необгрунтованою. При цьому зазначили, що оскаржуваним рішенням не зачіпаються права та інтереси Харківської міської ради, оскільки Харківська міська рада не конкретизує, в чому полягає порушення її інтересу, адже станом на момент подачі апеляційної скарги у спільній власності сторін залишилося інше нерухоме майно, за рахунок якого Харківська міська рада і на даний час має можливість задовольнити свої кредиторські вимоги. Це стосується наступного майна: нежитлової будівлі літ «А-2» загальною площею 1713, 4 кв м по АДРЕСА_5 , нежитлової будівлі літ «А-2» загальною площею 1461, 5 кв м по АДРЕСА_15 , вбудованого нежитлового приміщення на першому поверсі п`ятиповерхового будинку загальною площею 1981, 1 кв м по АДРЕСА_16 , комплексу нежитлових будівель літ «А-1» загальною площею 128,1 кв м, літ «Б» площею 44,4 кв м, літ «В» площею 174,3 кв м. літ «Г» загальною площею 1253,0 кв м, літ «Д» загальною площею 1040,3 кв м, літ «Ж» загальною площею 19, 4 кв м по АДРЕСА_17 , вартість яких складає 35 006 400, 00 грн. Вказали, що у спільній власності сторін знаходяться також нежитлові будівлі літ «Б-1», літ «В-1», літ «А-1», літ «Л-1», літ «Д-1», літ «Г-1», літ «З-1», літ «Е-1», літ «И-1», літ «К-1» по АДРЕСА_10 . Вказане майно також було арештовано у межах виконавчих проваджень, що були відкриті на підставі судових рішень і Харківська міська рада має усі можливості отримати задоволення своїх вимог і в тому числі, за рахунок цього майна. Також, зазначили, що Харківською міською радою заявлено відповідні кредиторські вимоги до спадкоємців померлого ОСОБА_17 , що підтверджується заявою кредитора до приватного нотаріуса щодо повідомлення осіб, які звернулися з заявою про прийняття спадщини померлого про вимоги Харківської міської ради.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з`явившихся учасників справи, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційне провадження у справі необхідно закрити.

Рішення суду першої інстанції, з висновком якого погоджується судова колегія, мотивовано тим, що спірне майно є спільною сумісною власністю подружжя, яка підлягає поділу між ними, що визнається відповідачем, та права інших осіб при цьому не порушуються.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що з 18 червня 1989 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Харківського районного суду Харківської області від 31 серпня 2010 року розірвано (а.с.8 том 1).

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 52113572 від 26 січня 2016 року вбачається, що за ОСОБА_14 зареєстровано право власності на нежитлові приміщення підвалу № І, ІІ, IV-VII; 1-го поверху № 1-8, І загальною площею 539,4 кв м в літ «А-2», що розташовані по АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 26 липня 2007 року, який посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Тимофєєвою О.В. за реєстровим № 634, а також нежитлові приміщення 1-го поверху № 1, 2, 2-а загальною площею 58,3 кв м в літ «А-2», що розташовані по АДРЕСА_2 , на підставі договору купівлі-продажу від 26 липня 2007 року, який посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Тимофєєвою О.В. за реєстровим № 629 (а.с.28-29 том 1).

До суду першої інстанції ОСОБА_3 через свого представника подав заяву, в якій визнав позовні вимоги (а.с.79, 81 том 2).

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 26 грудня 2011 року по справі № 2029/2-2604/2011 за позовом заступника прокурора м. Харкова в інтересах держави в особі Харківської міської ради до ОСОБА_17 про стягнення збитків, стягнуто з ОСОБА_17 на користь Харківської міської ради збитки у розмірі 12 005 299,02 грн.

На виконання вказаного рішення 21 травня 2012 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова видано виконавчий лист № 2029/2-2604/2011 (а.с.137 том 2).

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України від 03 серпня 2012 року ВП № 33738297 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2029/2-2604/2011 (а.с.139 том 2).

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 18 вересня 2012 року по справі № 2-2714/2011 року за позовом заступника прокурора м. Харкова в інтересах держави в особі Харківської міської ради до ОСОБА_17 про стягнення збитків, стягнуто з ОСОБА_17 на користь Харківської міської ради збитки у розмірі 276 426,87 грн.

На виконання вказаного рішення 17 січня 2013 року Червонозаводським районним судом м. Харкова видано виконавчий лист № 2-2714/2011 (а.с.143 том 2).

Постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області від 22 січня 2013 року ВП № 36138922 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-2714/2011 (а.с.145 том 2).

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 11 вересня 2013 року по справі № 640/1315/13-ц за позовом Харківської міської ради до ОСОБА_17 про стягнення збитків, стягнуто з ОСОБА_17 на користь Харківської міської ради збитки в сумі 274 713,34 грн та судовий збір в розмірі 2747,53 грн.

На виконання вказаного рішення 30 вересня 2013 року Київським районним судом м. Харкова видано виконавчий лист № 640/1315/13-ц (а.с.140 том 2).

Постановою старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області від 12 листопада 2013 року ВП № 40654243 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 640/1315/13-ц (а.с.142 том 2).

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішення управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 20 травня 2019 року ЗВП № 59150158 при примусовому виконання зведеного виконавчого провадження, до складу якого входять виконавчі листи № 640/1315/13-ц та № 2-2714/2011, накладено арешт на нежитлові приміщення 1-го поверху № 1, 2, 2-а загальною площею 58,3 кв м в літ «А-2», за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_18 (а.с.146 том 2).

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішення управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 20 травня 2019 року ЗВП № 59150158 при примусовому виконання зведеного виконавчого провадження, до складу якого входять виконавчі листи № 640/1315/13-ц та № 2-2714/2011, накладено арешт на нежитлові приміщення підвалу № І, ІІ, IV-VII; 1-го поверху № 1-8, загальною площею 539,4 кв м в літ «А-2», за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_18 (а.с.147 том 2).

Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 208102046 від 04 травня 2020 року, зокрема, нежитлові приміщення підвалу № І, ІІ, IV-VII; 1-го поверху № 1-8, І загальною площею 539,4 кв м в житловому будинку літ «А-2», за адресою: АДРЕСА_1 та нежитлові приміщення 1-го поверху № 1, 2, 2-а загальною площею 58,3 кв м в літ «А-2», за адресою: АДРЕСА_2 , 24 січня 2020 року зареєстровані за ОСОБА_13 (а.с.148-155 том 2).

Згідно з частинами четвертою, п`ятою статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості.

Відповідно до статті 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Тлумачення статті 61 СК України свідчить, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті.

Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 356 Цивільного кодексу України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Статтею 365 ЦК України передбачено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Згідно частини третьої статті 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Поділ спільного майна не може використовуватися учасниками цивільного обороту для уникнення сплати боргу боржником або виконання судового рішення про стягнення боргу. Боржник, проти якого ухвалене судове рішення про стягнення боргу та накладено арешт на його майно, та інший співвласник майна, які здійснюють поділ майна, діють очевидно недобросовісно та зловживають правами стосовно кредитора, коли такий поділ майна направлений на недопущення звернення стягнення на майно боржника та порушення майнових інтересів кредитора.

Тому, правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом. Недобросовісність поведінки подружжя при поділі спільного майна, зловживання правами й наявність негативних наслідків для кредитора підлягають доказуванню на загальних підставах.

Відповідні висновки викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 листопада 2019 року у справі № 337/474/14-ц, провадження № 61-15813сво18, а також у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 жовтня 2018 року у справі № 654/1528/17 (провадження № 61-30545св18), від 09 лютого 2019 року у справі № 317/3272/16-ц (провадження № 61-156св17), від 03 квітня 2019 року у справі № 726/831/15-ц (провадження № 61-45301св18), від 21 жовтня 2020 року у справі № 753/15957/18-ц (провадження № 61-10551св20).

Матеріали справи свідчить про те, що спірне майно є спільною сумісною власністю подружжя, яке набуте ним під час шлюбу. Кожна із сторін має право на Ѕ частку у спірному майні, про що правильно зазначив суд першої інстанції.

В суді апеляційної інстанції представник Харківської міської ради пояснив, що цим рішенням порушуються права та інтереси міської ради, однак, не вказав, яким чином оскаржуване рішення про поділ майна подружжя порушує її права.

Як вбачається з наданих матеріалів справи дійсно на примусовому виконанні з 2012 року знаходиться зведене виконавче провадження щодо виконання судових рішень про стягнення з ОСОБА_17 на користь Харківської міської ради грошових коштів.

Проте, при наявності майна на загальну суму 35 006 400, 00 грн, до складу якого не входить спірне майно подружжя, виконання судових рішень до теперішнього часу не здійснюється. Скарг на дії державного виконавця від Харківської міської ради, як стягувача, або інших кредиторів, до суду не надходило і відповідних судових рішень не було.

В суді апеляційної інстанції представник Харківської міської ради не міг пояснити, чому до теперішнього часу за наявності в достатній кількості нерухомого майна, до складу якого не входить спірне майно подружжя, протягом восьми років не задоволені вимоги Харківської міської ради за рахунок майна боржника і яким чином поділ спірного майна подружжя, яке не входить до складу майна, за рахунок якого можливе задоволення вимог Харківської міської ради, порушує права Харківської міської ради.

При цьому, не вказав, що Харківська міська рада направила боргові претензії до спадкоємців та відкрито спадкову справу.

В свою чергу представниця позивачки акцентувала увагу на тому, що поділ спірного майна подружжя не порушує права Харківської міської ради, оскільки у боржника достатньо майна без спірного майна, на яке можливо звернути стягнення за борговими зобов`язаннями, а саме, нежитлова будівля літ «А-2» загальною площею 1713, 4 кв м по АДРЕСА_5 , нежитлова будівля літ «А-2» загальною площею 1461, 5 кв м по АДРЕСА_15 , вбудоване нежитлове приміщення на першому поверсі п`ятиповерхового будинку загальною площею 1981, 1 кв м по АДРЕСА_16 , комплекс нежитлових будівель літ «А-1» загальною площею 128,1 кв м, літ «Б» площею 44,4 кв м, літ «В» площею 174,3 кв м. літ «Г» загальною площею 1253,0 кв м, літ «Д» загальною площею 1040,3 кв м, літ «Ж» загальною площею 19, 4 кв м по АДРЕСА_17 , вартість яких складає 35 006 400, 00 грн.

Також, вказала, що у спільній власності сторін знаходяться нежитлові будівлі літ «Б-1», літ «В-1», літ «А-1», літ «Л-1», літ «Д-1», літ «Г-1», літ «З-1», літ «Е-1», літ «И-1», літ «К-1» по АДРЕСА_10 .

Виходячи з того, що у боржника в наявності є майно на суму, яка перевищує суму боргу, без спірного майна, на яке можливо звернути стягнення за борговими зобов`язаннями боржника, у якого є спадкоємці, судова колегія вважає, що права та інтереси Харківської міської ради, як стягувача, за судовими рішеннями про стягнення грошових коштів з боржника оскаржуваним судовим рішенням не порушуються.

Таким чином, права та інтереси Харківської міської ради, як стягувача, за судовими рішеннями про стягнення грошових коштів з боржника оскаржуваним судовим рішенням не порушуються, тому підстав для скасування судового рішення, у зв`язку з порушенням норм процесуального права не вбачається.

За таких обставин, суд першої інстанції зробив правильний висновок про те, що перехід права власності на спірні нежитлові приміщення до ОСОБА_10 не порушує права третіх осіб. При цьому, як встановлено в суді апеляційної інстанції у боржника є інше нерухоме майно на суму, яка перевищує збитки боржника, за рахунок якого Харківська міська рада, як стягувач, може задовольнити свої боргові інтереси.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Керуючись п.3 ч. 1 ст. 362, ст. ст.367, 368, ст. ст. 381 384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою Харківської міської ради на рішення Зміївського районного суду Харківської області від 09 серпня 2019 року за позовом ОСОБА_10 до ОСОБА_11 , правонаступниками якого є ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 про поділ майна, набутого у шлюбі закрити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді О.М. Хорошевський

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 05 березня 2021 року.