Справа № 308/9104/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2021 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючого - судді Фазикош О.В., за участю секретаря Химинець О.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Ужгород, в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч. 6 ст. 268 ЦПК України 24.06.2021 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення виготовлено та підписано 29.06.2021 року.

Позивач, ОСОБА_1 , звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Позов мотивує тим, що 2005 року між нею, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, зареєстрований у Виконкомі Коритнянської сільської ради Ужгородського району, згідно свідоцтва серії НОМЕР_1 .

Від цього шлюбу у подружжя народилося двоє дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .. Позивач зазначає, що вона проживала разом із Відповідачем до квітня 2011 року, після чого їх фактичне проживання однією сім`єю було припинено, оскільки останній відбував покарання у місці позбавлення волі, діти проживали із нею на її повному утриманні, і як результат у 2012 року їх розлучили.

04 вересня 2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 повторно уклали шлюб, актовий запис №4, згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 .

Проте протягом останніх декількох місяців, шлюбні відносини між позивачем та відповідачем фактично призупинились. На даний момент між ними взагалі відсутнє порозуміння, любов та повага, відповідач постійно вчиняє сварки в ході яких погрожує пошкодити майно, а також погрожує вбивством. 20.01.2020 року вчинив сварку в ході якої наніс тілесні ушкодження ОСОБА_2 , окрім того як батько, не приймає жодної участі у вихованні та утриманні дітей. Зловживає алкоголем, чим подає негативний приклад для їх дітей.

Позивач зазначає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам їх дітей, просить не надавати час на примирення.

Позивач просить суд: після розірвання шлюбу залишити їй прізвище чоловіка « ОСОБА_1 ».

Згідно прохальної частини позовної заяви позивач просить суд: розірвати шлюб укладений між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що зареєстрований 04.09.2018 р. Виконавчим комітетом Коритнянської сільської ради Закарпатської області України (свідоцтво серії НОМЕР_2 , актовий запис № 04). Дітей залишити на виховання позивача - ОСОБА_1 .

29.03.2021 року позивачем до суду надано довідку про те, що відповідач по справі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з 25.09.2020 по 20.01.2021 утримувався у Закарпатській УВП №(9).

В судове засідання позивач не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, разом із тим подала заяву в якій просить суд, справу розглядати без її участі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, на адресу суду надійшла заява від відповідача, надійшла заява від його імені, в якій він зазначає, що згідний на розірвання шлюбу.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку:

Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України).

Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судом зі змісту позовної заяви встановлено, що 2005 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, зареєстрований у Виконкомі Кортнянської сільської ради Ужгородського району, НОМЕР_1 .

Від цього шлюбу у подружжя народилося двоє дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 від 02.11.2006 р.) та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_4 від 10.11.2010р.)

У 2012 році згідно позовної заяви шлюб між подружжям розірвано.

Разом із тим у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 народився син ОСОБА_6 , (свідоцтво про народження серії НОМЕР_5 від 03.08.2018 р.).

04 вересня 2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 повторно уклали шлюб, який зареєстровано Виконавчим Комітетом Коритнянської сільської ради Закарпатської області, актовий запис №04, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 .

Суд вважає за необхідне констатувати, що спір щодо місця проживання дітей у сторін відсутній, майнових вимог позовна заява не містить.

Згідно заяви, що надійшла 16.06.2021 від відповідача ОСОБА_2 - він вказує, що згідний на розірвання шлюбу з ОСОБА_1 , заперечення щодо визначення місця проживання дітей заява не містить. Відзив відповідачем не подано.

Відповідно до ч.1 ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

У відповідності зі ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст.110 Сімейного Кодексу.

Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Виходячи із змісту ч.3 та ч. 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).

Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує щодо задоволення позову то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , виявився невдалим, сімейне життя не склалося, шлюбних стосунків вони не підтримують, тобто даний шлюб існує формально.

Враховуючи вищенаведені обставини справи, визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам, а тому шлюб між сторонами слід розірвати.

Згідно з ст. ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Стаття 160 СК України передбачає, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Щодо місця проживання дітей, то спору з даного приводу у сторін не має, позивач зазначила, що з моменту припинення фактичних шлюбних відносин, діти проживають разом із позивачем та перебувають на її утриманні , вказане відповідачем не заперечувалося.

Відповідно до ч. 2 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

На підставі викладеного, ст.ст. 112, 113, 115, 180, 181, 183, 185, 191 Сімейного кодексу України, та керуючись ст.ст. 3, 4, 5, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 17, 43, 49, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 223, 258, 264, 265, 268, 273, 352, ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, задовольнити.

Шлюб укладений 04 вересня 2018 року між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який зареєстровано Виконавчим Комітетом Коритнянської сільської ради Закарпатської області, актовий запис №04 - розірвати.

Після розірвання шлюбу залишити прізвище позивача « ОСОБА_1 ».

Дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , залишити на проживати разом із матірю - ОСОБА_1 .

Позивач - ОСОБА_1 , місце проживання позивача: АДРЕСА_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання відповідача: АДРЕСА_2 (згідно відомостей наданих ГУДМС в Закарпатській області).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду, при цьому відповідно до п. п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 року № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В.Фазикош