Справа №672/471/21
Провадження №2/672/289/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2021 року м. Городок

Городоцький районний суд Хмельницької області в складі: головуючого судді Шинкоренка С.В., за участю секретаря Терещук Н.А., розглянувши у порядку спрощеного провадження, з викликом сторін, у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Городку цивільну справу №672/471/21 за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "Фінпром Маркет", треті особи на стороні відповідача, яка не заявляють самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Городоцький районний відділ державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький)

про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до ТОВ "Фінпром Маркет" про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, посилаючись на те, що відповідач звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М., яким було вчинено виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за №3615 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Фінпром Маркет" боргу в сумі 15880 грн. 68 коп. за кредитним договором №113609900 від 27.06.2014 року.

Позивач вважає, що вказаний виконавчий напис було вчинено незаконно, з численими порушеннями діючого законодавства.

Ухвалою судді Городоцького районного суду Хмельницької області від 23.04.2021 року було забезпечено позов, зупинено стягненя напідставі виконавчого напису №3615 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Фінпром Маркет" боргу в сумі 15880 грн. 68 коп. за кредитним договором №113609900 від 27.06.2014 року (а.с. 34-35).

В судове засідання позивач та його представниця не з`явилися, однак остання подала заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просить позов задовольнити. Вважає, що виконавчий напис було вчинено безпідставно, в порушення норм діючого законодавства, а заборгованість за кредитним договором є спірною (а.с. 46).

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про визнання позову. Просить справу слухати у його відсутність (а.с.53).

Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Городоцького районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) подав на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі. При вирішенні позову покладається на думку суду.

Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. в судове засідання не з`явився, будь-яких заяв суду не подав, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що не є перешкодою для розгляду справи у його відсутність в силу п.2 ч.3 ст.223 ЦПК України.

Ч. 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Враховуючи дану норму закону, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін та третіх осіб на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору.

Суд, оголосивши заяви представників позивача та відповідача, третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, вивчивши матеріали справи в межах наданих доказів, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом, між ПАТ "Банк Руский Стандарт" та ОСОБА_1 було 27.06.2014 року укладено кредитний договір №113609900, відповідно до умов якого останній отримав кошти в сумі 13372 грн. 55 коп., які зобов`язувався повернути до 01.07.2019 року (а.с. 15-16).

Як вбачається з тексту виконавчого напису, реєстраційний номер 3615, в подальшому ПАТ "Банк Форвард" (як вбачається із загальнодоступних джерел в мережі інтернет ПАТ "Банк Руский Стандарт" було перейменовано в ПАТ "Банк Форвард") відступив право вимоги за кредитним договором № 113609900 на підставі Договору відступлення права вимоги № 25/02/15-01 Товариству з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення боргів», яке 24.07.2018 року на підставі Договору відступлення права вимоги № 201807-1/2 відступило право вимоги за кредитним договором № 113609900 від 27.06.2014р. Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», яке 09.07.2020р. відповідно до Договору відступлення прав вимоги на підставі Договору факторингу № 20/ФК відступило право вимоги за кредитним Договором № 113609900 від 27.06.2014 року Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет», яке у свою чергу і звернулось до Приватного нотаріуса Остапенко Є.М. за виконавчим написом що зареєстрований в реєстрі за № 3615 від 22.07.2020 р. (а.с.14).

22.02.2021 р. ТОВ «Фінпром Маркет» направило заяву про примусове виконання рішення до Городоцького РВДВС Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький).

07.04.2021р. Головним державним виконавцем Городоцького РВДВС Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Горват О.Л. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №65054610, щодо стягнення заборгованості на підставі виконавчого напису нотаріуса Остапенко Є.М. (а.с. 20-21)

14.04.2021р. Головним державним виконавцем Городоцького РВДВС Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Горват О.Л. було винесено постанову про арешт коштів (а.с. 22-23).

Суд приходить до висновку про відсутність у нотаріуса достатніх підстав для вчинення вказаного виконавчого напису виходячи із такого.

Нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом (ст. 18 ЦК України)

Відповідно до абз.7 ч.1 ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника.

У постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року в справі № 6-887цс17 зроблено висновок, що «вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст.87 Закону України «Про нотаріат»).

У нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики або ж кредитним договором на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). Тому існують підстави для застосування частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» за аналогією закону, в тому числі й при вчиненні виконавчого напису за нотаріально посвідченим договором позики або ж за кредитним договором.

Отже, захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб надіслання кредитором письмової вимоги про усунення порушень позичальнику.

В матеріалах даної справи докази про надіслання такого повідомлення позивачу відсутні.

У свою чергу, процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів:

перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса;

другий етап - вчинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису).

Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання

Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Саме така позиція висловлена в ухвалі ВП ВС від 15.04.2020 № 554/6777/17 (61-19494св18).

Крім того, в матеріалах справи наявна копія самого кредитного договору від 27.06.2014 року №113609900, і як вбачається, він укладений у простій письмовій формі, нотаріально не посвідчений (а.с. 15-16).

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року у справі № 826/20084/14 за позовом про визнання не чинними та скасування пунктів 1, 2 постанови КМ України № 662 від 26 листопада 2014 року, у задоволенні адміністративного позову позивачам було відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року апеляційні скарги позивачів задоволено. Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано.

Визнано незаконною та не чинною Постанову КМ України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме:

п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку)»;

доповнити розділ пунктом 1-1 такого змісту:

«1-1. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання.

Для одержання виконавчого напису подаються:а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу».

п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів:

«Доповнити перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту:

«Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин

2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.

Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.».

Зобов`язано КМ України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та не чинною постанови КМ України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року касаційні скарги КМ України та ПАТ «Комерційний банк «Приватбанк» залишено без задоволення, а постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року залишено без змін.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 26 березня 2018 року у задоволенні заяви ПАТ «КБ «ПриватБанк» про перегляд постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року за нововиявленими обставинами відмовлено та залишено відповідне судове рішення в силі.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року відмовлено в задоволенні заяви ПАТ «КБ «ПриватБанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року.

Таким чином на сьогодні є чинною постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року, якою визнано незаконною та не чинною постанову КМ України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, пунктів 1, 2.

У постанові Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року зазначено: «При прийнятті даної постанови суд бере до уваги також положення п. 10.2 постанови Пленуму ВАС України від 20 травня 2013 року № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі», згідно якого визнання акта суб`єкта владних повноважень не чинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Суд визначає, що рішення суб`єкта владних повноважень є не чинним, тобто втрачає чинність з певного моменту лише на майбутнє, якщо на підставі цього рішення виникли правовідносини, які доцільно зберегти. Оскільки оскаржувані положення Змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, можуть бути застосовані до необмеженого кола фізичних осіб у зв`язку з укладенням ними кредитних договорів та існуванням у них простроченої заборгованості, суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважає за необхідне визнати не чинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття.

Таким чином пункти 1, 2 постанови КМ України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» визнано незаконними та не чинними з моменту її прийняття.

Зі змісту виконавчого напису нотаріуса неможливо встановити, чи надав відповідач при зверненні до приватного нотаріуса за вчиненням виконавчого напису докази переходу до нього права вимоги за кредитним договором № 13609900 від 27.06.2014 року, у виконавчому написі відсутня вказівка на акт приймання-передачі документів до Договору про відступлення права вимоги грошових зобов`язань.

Верховний Суд у Постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24 703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року, в редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів.

Разом з тим, із документів, які надавались приватному нотаріусу Остапенко Є.М відсутній нотаріально посвідчений кредитній договір №13609900 від 27.06.2014 року.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., яким було вчинено виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за №3615 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Фінпром Маркет" боргу в сумі 15880 грн. 68 коп. за кредитним договором не мав для цього жодних передбачених діючим законодавством підстав.

Крім того, суд бере до уваги і позицію представника відповідача, який згідно поданої заяви позовні вимоги визнав у повному обсязі, що згідно положень ч.4 ст.206 ЦК України є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права третіх осіб.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Крім того, у порядку, визначеному ч.1,2 ст.141 ЦПК України, на користь позивача з відповідача підлягає стягненню сплачений судовий збір.

Однак, оскільки визнання позову відповідачем мало місце до початку розгляду справи судом по суті, то у порядку, визначеному ч.1 ст.142 ЦПК України, суд приходить до висновку про можливість повернення позивачу з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову та заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати виконавчий напис зареєстрований у реєстрі за №3615, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, про стягнення з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Фінпром Маркет" боргу в сумі 15880 грн. 68 коп. за кредитним договором №13609900 від 27.06.2014 року - таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Фінпром Маркет" на користь ОСОБА_1 - 681 грн. 00 коп. (шістсот вісімдесят одну грн. 00 коп.) судового збору.

Повернути з державного бюджету ОСОБА_1 50 % сплаченого судового збору, що становить - 681 грн. 00 коп. (шістсот вісімдесят одну грн. 00 коп.).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через Городоцький районний суд Хмельницької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: товариство з обмеженою відповідальністю "Фінпром Маркет", , 08200 вул.М.Стельмаха 9А офіс 204 м. Ірпінь Київська область.

Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, 01001 вул. Мала Житомирська буд. 6/5 м. Київ.

Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Городоцький районний відділ державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), 32000, вул. Грушевського 49 м. Городок Хмельницька область.

Суддя: