РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.07.2021 року Провадження №2/425/285/21

Справа №425/903/21

місто Рубіжне Луганської області

Рубіжанський міський суд Луганської області, у складі головуючого судді Коваленка Д.С., секретар судових засідань Брудницька О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні, за правилами спрощеного позовного провадження, у приміщенні зали судових засідань Рубіжанського міського суду Луганської області, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області із позовною заявою до ОСОБА_2 , про стягнення боргу за розпискою в розмірі 2500 доларів США та суму сплаченого судового збору в розмірі 908 гривень.

Ухвалою від 09 квітня 2021 року провадження у справі було відкрито. Справу вирішено розглянути за правилами спрощеного позовного провадження, а перше судове засідання призначено на 07 травня 2021 року об 11 годині 00 хвилин. Судові засідання у справі проводились 07 травня 2021 року та 26 травня 2021 року. Однак розгляд справи відбувся 07 травня 2021 року в судовому засіданні призначеному на 09 годину 15 хвилин.

Позивач подав заяву, в якій просив суд розглянути справу без його участі на підставі доказів, які є в матеріалах справи, вказав, що свої вимоги підтримує. А відповідач подала заяву про безумовне і добровільне визнання позовних вимог в повному обсязі. Також зазначила, що правові наслідки визнання позову їй відомі та зрозумілі, їх роз`яснення з боку суду не потребує, а розглянути справу та ухвалити рішення по суті спору просила за її відсутності.

За таких обставин, а також в силу положень частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України) розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, а фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Позиції учасників справи.

Позиція позивача полягала в тому, що ним було передано в борг відповідачу грошові кошти в розмірі 2500 доларів США. На підтвердження отримання відповідачем цих грошових коштів, ОСОБА_2 була складена письмова розписка від 27 квітня 2016 року, в якій були зазначені умови повернення грошових коштів. Але відповідач зобов`язання з повернення позики, не зважаючи на встановлений та погоджений порядок та умови повернення грошових коштів, не виконала. І оскільки на його звернення з проханням повернути позику, відповідач не реагувала, він звернувся до суду за захистом своїх порушених прав щодо повернення грошових коштів.

Відповідач подала заяву, якою добровільно та безумовно позовні вимоги визнала в повному обсязі.

Оцінка суду щодо фактів.

На основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, кожного наявного у матеріалах справи доказу окремо, а також у їх сукупності, суд встановив наступні обставини:

27 квітня 2016 року ОСОБА_2 склала письму розписку, в якій зазначила, що має борг перед ОСОБА_1 в розмірі 2500 доларів США та 10000 гривень. Зобов`язувалась повернути 10000 гривень у строк до 27 липня 2016 року, а 2500 доларів США зобов`язувалась повернути до 27 квітня 2018 року (а.с. 5).

У зв`язку із неповерненням ОСОБА_2 грошових коштів у вказаний в розписці строк, ОСОБА_1 подав до неї позов, яким просить стягнути з неї борг у розмірі 2500 доларів США (а.с.1,27-28).

Оцінка суду правовідносин учасників спору.

Із встановлених обставин вбачається, що між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 виникли цивільні (зобов`язальні) правовідносини, в яких позивач виступає позикодавцем, а відповідач позичальником, та в межах яких виник спір щодо права позивача, як кредитора у зобов`язанні, на повернення йому відповідачем, як боржником у цьому зобов`язанні, отриманої позики.

Оцінка суду щодо права.

Враховуючи визначені судом правовідносини, для вирішення спору суд застосовує такі норми матеріального права, виходячи при цьому із наступних мотивів:

Права і обов`язки громадянина визначаються виключно законами України (пункт 1 частини 1 статті 92 Конституції України).

Відповідно до положень частини першої статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

При цьому, в силу положень частини другої статті 509, пункту першого частини другої статті 11 та частини першої статті 629 Цивільного Кодексу України зобов`язання можуть виникати з договорів, які стають обов`язковими для виконання сторонами, що їх уклали.

Виходячи з положень частини першої статті 1046 Цивільного Кодексу України за договором про надання позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суми позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

З огляду на фактичні дані, які містяться у розписці від 27 квітня 2016 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали договір позики, за яким ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 2500 доларів США, а ОСОБА_2 взяла на себе зобов`язання їх повернути шляхом повернення суми позики у строк до 27 квітня 2018 року (а.с.5).

Факт належного виконання позикодавцем ОСОБА_1 свого зобов`язання з передачі позики ОСОБА_2 , підтверджується розпискою (а.с.5), яка також свідчить і про те, що позику отримала саме ОСОБА_2 .

Виходячи з положень частин перших статей 526, 529 та 530 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу; кредитор має право приймати від боржника виконання його обов`язку частинами, якщо це встановлено договором; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Поряд з цим, згідно з частиною першою статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Сторони договору встановили, що ОСОБА_2 зобов`язується повернути суму позики шляхом сплати суми позики саме у розмірі 2500 доларів США у строк до 27 квітня 2018 року (а.с.5). Отже, позивач та відповідач, встановили порядок і строк виконання зобов`язання з повернення позики.

Суд вважає, що встановлений сторонами договору зміст зобов`язання та умови його виконання повністю узгоджуються з положеннями статті 1046, частини першої статті 1049 Цивільного кодексу України, у тому числі й щодо повернення грошей саме у валюті США. Оскільки за вказаними положеннями, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Також суд враховує, що в силу положень статті 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні, однак сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Що в свою чергу узгоджується із положеннями статті 533 ЦК України за якими, грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях, але якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Разом з цим, суд враховує і застосовує правовий висновок Великої палати Верховного Суду, наданий ним у постанові від 16 січня 2019 року у справі №464/3790/16-ц. Зокрема у тій частині, що як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Суд має право увалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з оггляду на положення частини 1 статті 1046 ЦК України, а також частини 1 статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення суми коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.

Відповідно до положень частини першої статті 610 Цивільного Кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання (виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання).

В матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що позичальник належно виконав взяте на себе зобов`язання по поверненню суми позики позикодавцю у розмірі 2500 доларів США (а.с.1-39).

Тож зважаючи на встановлені обставини, суд вважає доведеним факт порушення відповідачем взятого на себе грошового зобов`язання на підставі договору позики, по її поверненню, а тому вважає доведеним факт порушення права позивача, як кредитора у цьому зобов`язанні, на повернення йому відповідачем, як боржником, суми позики у розмірі 2500 доларів США.

Висновок суду по суті позову.

Тому суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення з неї заборгованості за договором позики в розмірі 2500 доларів США, підлягають задоволенню повністю.

Оцінка суду щодо судових витрат.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

А положеннями частини 1 статті 142 ЦПК України передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

З огляду на це та те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, і відповідач позовні вимоги визнала, і її визнання відповідає закону, а сплачений позивачем судовий збір документально підтверджений і складає 908 гривень (а.с.7), він підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 454 гривні. А з державного бюджету позивачу слід повернути 454 гривні, як 50% сплаченого ним судового збору.

Отже, керуючись статтями 2,19,23,34,43,49,76-113,128-132,133-142,174-183,217-248,258,259,263-265,268,273,280-289,351-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ; адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ; адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 ) борг за договором позики від 27 квітня 2016 року, у розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) доларів США.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ; адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ; адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 ) судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.

Зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у Луганській області (ідентифікаційний код: 37991110) повернути ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ; адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 ) судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні, сплачений ним через банк: АТ «Ощадбанк», ТВБВ № 10012/024, за платіжними реквізитами: UA0012497; отримувач: ГУК у Луг.обл./МТГ м.Рубіжн/22030101; Код отримувача 37991110; Банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.); Код банку отримувача (МФО) 899998, згідно квитанції від 31 березня 2021 року, згідно квитанції № 32.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Луганського апеляційного суду через Рубіжанський міський суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлено 08 липня 2021 року.

Суддя - Д.С. Коваленко