Справа № 487/4162/21
Провадження № 4-с/487/94/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.07.2021 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва

у складі головуючого судді Лагоди А.А.

при секретарі Налиснік І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса),

ВСТАНОВИВ:

22.06.2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця, якою просила визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Заводського відділу ДВС у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо незняття арешту з нерухомого майна, належного заявнику та зобов`язати державного виконавця Заводського відділу ДВС у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зняти арешт з усього нерухомого майна, належного ОСОБА_1 , накладений постановою державного виконавця Заводського відділу ДВС Миколаївського міського управління юстиції, в рамках виконавчих проваджень №13305318 та №29578646.

Свої вимоги мотивує тим, що після перевірки інформації в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, було виявлено, що постановою державного виконавця Заводського відділу ДВС Миколаївського міського управління юстиції від 17.11.2008 року накладено арешт на все нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 . Крім того, постановою державного виконавця Заводського відділу ДВС Миколаївського міського управління юстиції від 20.06.2012 року також накладено арешт на все нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 . На звернення її представника до Заводського ВДВС у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) із вимогами провести перевірку законності накладених арештів та їх незняття по зазначеним виконавчим провадженням та вимогами зняти арешт з усього нерухомого майна, належного заявнику, старшим державним виконавцем відділу Буділовською О.О. на електронну адресу було направлено відповідь за вих. №40309 від 15.06.2021 року, відповідно до якої повідомлено, що згідно даних АСВП у відділі здійснювалось виконавче провадження за реєстровим номером №13305318 з примусового виконання судового наказу, виданого Заводським районним судом м. Миколаєва 17.07.2008 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ЗАТ КБ «ПриватБанк» грошових коштів у загальному розмірі 1679,79 грн. 25.12.2012 року виконавче провадження закінчено в порядку п.8 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою стягувача, тобто у зв`язку із фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Також, згідно даних АСВП у відділі здійснювалось виконавче провадження за реєстровим номером 29578646 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Заводським районним судом м. Миколаєва від 06.10.2008 року про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь ВАТ «Банк Фінанси та кредит» заборгованості за кредитним договором №138-FG-2006 року у сумі 9901,31 грн. та понесені судові витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30,00 грн., а всього 10030,62 грн. 31.08.2015 року виконавче провадження завершено на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження». У зв`язку з тим, що у заявника виникла необхідність розпорядитись належним їй нерухомим майном, вимушена звернутись до суду із вказаною скаргою.

Ухвалою суду від 24.06.2021 скаргу прийнято до судового розгляду.

Заявник та її представник в судове засідання не з`явились, про дату та час розгляду справи повідомлялись належним чином, проте подали до суду заяву, в якій просили скаргу задовольнити та проводити розгляд скарги без їхньої участі.

Представник Заводського відділу ДВС у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явився, про час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Суд вважає за можливе проводити розгляд скарги за відсутності осіб, які не з`явилися в судове засідання.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно заявника, а саме на квартиру АДРЕСА_1 було накладено арешт.

Судом встановлено, що у Заводському відділі ДВС у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) здійснювалось виконавче провадження за реєстровим номером №13305318 з примусового виконання судового наказу, виданого Заводським районним судом м. Миколаєва від 17.07.2008 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ЗАТ КБ «ПриватБанк» грошових коштів у загальному розмірі 1679,79 грн.

25.12.2012 року виконавче провадження закінчено в порядку п.8 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою стягувача.

Крім цього, здійснювалось виконавче провадження за реєстровим номером 29578646 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Заводським районним судом м. Миколаєва 06.10.2008 року про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь ВАТ «Банк Фінанси та кредит» заборгованості за кредитним договором №138-FG-2006 року у сумі 9901,31 грн. та понесені судові витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30,00 грн., а всього 10030,62 грн.

31.08.2015 року вищевказане виконавче провадження завершено на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження».

Стаття 447 ЦПК України передбачає, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Частиною 1 статті 448 ЦПК України встановлено, що скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Згідно п.1 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-ХІV (в редакції станом на 01.12.2012 року) виконавче провадження підлягає закінченню у разі визнання судом відмови стягувача від примусового виконання рішення суду.

Відповідно до частини 1 статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» №606-ХІV (в редакції станом на 01.12.2012 року) у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Частиною 2 статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-ХІV (в редакції станом на 01.12.2012 року) передбачено, що у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що скарга ОСОБА_1 є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст. ст. 13, 447-453 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) - задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Заводського відділу ДВС у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо незняття арешту з нерухомого майна, належного ОСОБА_1 .

Зобов`язати державного виконавця Заводського відділу ДВС у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зняти арешт з усього нерухомого майна, належного ОСОБА_1 , накладений постановою державного виконавця Заводського відділу ДВС Миколаївського міського управління юстиції, в рамках виконавчих проваджень №13305318 та №29578646.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду безпосередньо або через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом 15-ти днів з моменту складення повного судового рішення.

Суддя: А.А. Лагода