КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 761/18828/20
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/7927/2021
Головуючий у суді першої інстанції: Юзькова О.Л.
Доповідач у суді апеляційної інстанції:Семенюк Т.А.

06 липня 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - Семенюк Т.А

Суддів -Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М.,

при секретарі - Максюк І.Г.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 08 грудня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Таскомбанк» про визнання неправомірною відмови видати вклад,-

В С ТА Н О В И В :

У червні 2020 року позивач звернувся до суду з даним позовом до АТ «Таскомбанк» про визнання неправомірною відмови видати вклад посилаючись в обґрунтування своїх вимоги на те, що 19.07.2016 року позивач уклав з АТ «Таскомбанк» договір № ДВ-006/159262 банківського вкладу від 19.07.2016 року на суму 70 000,00 грн. на строк по 21.07.2017 року з щомісячною виплатою процентів з розрахунку 20% річних. Після спливу строк вкладу сума кладу та нарахованих процентів 20.07.2017 рокубули зараховані на картковий рахунок позивача 21.07.2017 року о 08 год. 51 хв. до початку робочого дня банку 21.07.2017 рокуо 9 годині.

Зазначає, що 21.07.2017 року керівник центрального відділення банку відмовилась видати позивачу вклад та проценти, у зв`яку з чим позивач викликав поліцію, проте пояснення відповідач не надав, на скаргу від 27.07.2017 року позивач відповідь не отримав.

Вважає, що відповідач порушив вимоги закону не видавши вклад та проценти після спливу строку дії договору чим завдав позивачу моральну та матеріальну шкоду.

У зв`язку із викладеним та з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог, ОСОБА_1 просив визнати неправомірною відмову АТ «Таскомбанк» видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом 21.07.2017 року після 10 години після спливу строку вкладу 21.07.2017 року о 08 год. 51 хв., визначеного у договорі № ДВ-006/159262 банківського вкладу від 19.07.2016 року.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 08 грудня 2020 року позов ОСОБА_1 до АТ «Таскомбанк» про визнання неправомірною відмови видати вклад залишено без задоволення.

Не погоджуючись ізрішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення від 08 грудня 2020 року та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції вважаючи, що судом порушено норми процесуального та матеріального права, не враховано обставини, які мають суттєве значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції фактично ухилився від розгляду його позовної заяви в межах заявлених ним вимог і на підставі поданих ним доказів, умисно не з`ясував повно та всебічно обставини, на які він посилався в позовній заяві як на підставу своїх вимог, підтверджених відповідними належними доказами.

11 травня 2021 року на адресу апеляційного суду надійшов відзиві на апеляційну скаргу від Долгопола І.С. в інтересах АТ «Таскомбанк» в якому представник відповідача просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін посилаючись на те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували ту обставину, що 21.07.2017 року під час видачі вкладу дії банку, в тому числі в частині перевірки документів позивача з метою його ідентифікації, носили неправомірний характер.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що 09.07.2016 року між ПАТ «Таскомбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір ДВ-006/159262 банківського вкладу для фізичних осіб «Стабільний» за умовами якого банк прийняв від позивача грошові кошти у розмірі 70 000,00 грн. строком до 21 липня 2017 року.

Сторони домовились (1.4. договору), що процентна ставка за договором становить 20 % річних.

За договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором, відповідно до порложень ст. 1058 ЦК України.

Банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу, як це визначено положеннями ст. 1061 ЦК України.

Також, як свідчить п. 1.7, 1.8. договору вклад та нараховані проценти по закінченню строку дії договору повертаються шляхом зарахування на поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватись із використанням електронних платіжних засобів № НОМЕР_1 , відкритий вкладнику в установі банку у валюті, що відповідає валюті зарахування.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що по закінченню строку дії договору № ДВ-006/159262 банківського вкладу для фізичних осіб «Стабільний» від 19.07.2016 рокугрошові кошти перераховані вкладнику відповідно до п.п. 1.7,1.8 договору, а також судом врахованообставини встановлені судовим рішеннямШевченківського районного суду м. Києва від 24.10.2019 року у справі № 761/46977/18, яке набрало законної сили.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, відповідно до положень ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановленому договором.

Згідно зі ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу.

При цьому, відповідно до вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Разом з тим, відповідно до положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з вимогами ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У відповідності до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому, як передбачено вимогами ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Звертаючись до суду з позовом, позивач посилався на протиправність відмови відповідача видати кошти за договором після 10 години після спливу строку вкладу 21.07.2017 року о 08 год. 51 хв., визначеного у Договорі № ДВ-006/159262 банківського вкладу від 19.07.2016 року.

Однак, будь-яких належних та допустимих доказів, які б підтверджували вказані позивачем обставини щодо порушення відповідачем його прав, матеріали справи не містять.

Натомість, як вірно встановлено судом першої інстанції, 21.07.2017 року, тобто у строк, встановлений договором, відповідач перерахував належні ОСОБА_1 грошові кошти на відповідний рахунок.

Крім того, оскільки договором не обумовлено обов'язку банку видати вклад о певній визначеній годині 21.07.2017 року, доводи апелянта про те, що банк зоб'язаний був видати йому вклад відразу після його звернення, а саме після 10 години, є безпідставними.

Також, слід зазначити, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 24.10.2019 року по справі № 761/46977/18, було встановлено, що відповідно до заяви на видачу готівки № 223199745, 21.07.2019 року о 13:52 позивачу, за Договором №ДВ 006/159262 були виплачені кошти з урахуванням відсотків в розмірі 70 619,02 грн.

У свою чергу, згідно з положеннями ч.6 ст.82 ЦПК України вирок в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отже, факт виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором у встановлені ним строки, не потребує доказування.

З вищенаведеного вбачається, що доводи апелянта щодо незаконності оскаржуваного рішення не грунтуються на вимогах закону, суперечать наявним у справі доказам та фактичним обставин справи, а отже не спростовують та не впливають на законність і обгрунтованість ухваленого судом рішення.

Крім цього, наведені в апеляційній скарзі доводи є тотожними із його поясненнями на обгрунтування позовних вимог, ці доводи були предметом судового розгляду в суді першої інстанції, яким суд надав обґрунтовану оцінку, яка узгоджується з вимогами закону.

Інші доводи апеляційної скарги також висновків суду не спростовують і не впливають на їх правильність.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, рішення суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, висновки суду обґрунтовані, та не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення - залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 08 грудня 2020 року - залишино без змін.

Постанова набирає чинності з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлений 07 липня 2021 року.

Головуючий

Судді