КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 359/4334/19
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/8860/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Білич І.М., Коцюрби О.П.

за участю секретаря судового засідання Лащевської Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02 квітня 2021 року у складі судді Чирки С.С.,

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа: товариство з обмеженою відповідальністю «БМУ-53» про визнання недійсним договору-купівлі продажу автомобіля та визнання права власності на частку у спільному майні подружжя, зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання квартири особистою приватною власністю,-

В С Т А Н О В И В :

У травні 2019 року ОСОБА_2 звернулася у суд із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа: ТОВ «БМУ-53» про визнання недійсним договору-купівлі продажу автомобіля та визнання права власності на частку у спільному майні подружжя.

Позов обґрунтовано тим, що вона перебуває у шлюбі з ОСОБА_1 , за час перебування в якому придбали трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , земельну ділянку площею 0,0868 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер :01:017:0026 по АДРЕСА_2 та автомобіль марки «Hyundai», модель - ІХ35, рік випуску-2011, колір сірий, д.н.з. НОМЕР_1 .

У період з 2013-2017 роки на придбаній у власність земельній ділянці в с. Сеньківка, подружжям було здійснено будівництво житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_2 . На даний час будівництво будинку фактично завершено, про що свідчить зареєстрована в установленому законом порядку декларація про готовність об`єкта до експлуатації.

ОСОБА_1 заперечує будь-яке право позивача на частину автомобіля, квартири та на частину садиби в с. Сеньківка, аргументуючи це оформленими на нього документами. Не реєструє право власності на житловий будинок оскільки хоче вивести його зі складу об`єктів спільного майна подружжя та має намір провести реєстрацію прав після розірвання шлюбу.

Крім цього, 02 лютого 2019 року ОСОБА_1 здійснив перереєстрацію вищевказаного автомобіля на ОСОБА_3 . В результаті перереєстрації державний номерний знак спірного транспортного засобу було змінено з НОМЕР_1 . на НОМЕР_2 . Однак транспортний засіб фактично не вибув з володіння ОСОБА_1 та останній продовжує ним користуватися. Позивач зазначає, що не надавала згоди на відчуження автомобіля.

З метою захисту своїх порушених прав, позивачка звернулася до суду з даним позовом, яким просить суд визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобіля марки «Hyundai», модель - ІХ35, рік випуску-2011, колір сірий, д.н.з. НОМЕР_1 , що укладений 02 лютого 2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , визнати за ОСОБА_2 право власності на частку в спільному майні подружжя, а саме: на 1/2 частину трикімнатної квартири АДРЕСА_1 , на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0868 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер :01:017:0026 по АДРЕСА_2 ; на 1/2 частину автомобіля марки «Hyundai», модель - ІХ35, рік випуску-2011, колір сірий, д.н.з. НОМЕР_1 ; на 1/2 частину об`єкта незавершеного будівництва житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_2 .

У липні 2019 року на ОСОБА_1 звернувся у суд із зустрічною позовною заявою, в якій просив визнати особистою приватною власністю трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 .

25 вересня 2019 року на адресу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від позивача надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, якою позивач доповнила свої вимоги та просила суд: визнати за ОСОБА_2 в порядку поділу спільного майна подружжя право вимоги передачі майнового права на квартиру з АДРЕСА_3 на підставі договору № Р/164 купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 25.01.2019 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «БМУ-53» ().; визнати за ОСОБА_2 право на 1/2 частину спільного майна подружжя - майнових прав на квартиру з АДРЕСА_3 на підставі договору № Р/164 купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 25.01.2019 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «БМУ-53» ().

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02 квітня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 об`єкт незавершеного будівництва - житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями, спорудами та гаражем по АДРЕСА_2 загальною площею 154,5 кв.м., що складається: на першому поверсі будинку АІ з приміщень: 1-1 веранда площею 4,1 кв.м., 1-2 коридор площею 17,7 кв.м., 1-3 житлова кімната площею 11,2 кв.м., 1-4 гараж площею 27,5 кв.м., 1-5 підсобне приміщення площею 5,1 кв.м.. 1-6 санвузол площею 3,6 кв.м., 1-7 санвузол площею 1,9 кв.м., 1-8 кухня площею 7,9 кв.м., 1-9 столова площею 12,4 кв.м., разом по І поверху площа 91.4 кв.м.; мансарда АІ з приміщень: 10 - коридор площею 8,9 кв.м., 11 - гардероб площею 4,8 кв.м., 12 житлова кімната площею 21,0 кв.м., 13- веранда площею 4,7 кв.м., 14 - житлова кімната площею 14,5 кв.м., 15 - санвузол площею 9,2 кв.м., разом по мансарді площею 63,1 кв.м.; з надвірних будівель та споруд: тераса «а1», колонка питна «К», яма вигрібна «Б», яма вигрібна «В», огорожа «N1».

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину земельної ділянки розміром 0,0868 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) з кадастровим номером :01:017:0026, що розташована в АДРЕСА_2 .

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину трикімнатної квартири АДРЕСА_1 .

Визнано за ОСОБА_2 в порядку поділу спільного майна подружжя право вимоги передачі майнового права на квартиру з АДРЕСА_3 на підставі договору № Р/164 купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 25.01.2019 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «БМУ-53» ().

Визнано за ОСОБА_2 право на 1/2 частину спільного майна подружжя - майнових прав на квартиру з АДРЕСА_3 на підставі договору № Р/164 купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 25.01.2019 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «БМУ-53» ().

В задоволенні інших вимог ОСОБА_2 відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

Зустрічний позов ОСОБА_1 про визнання квартири особистою власністю залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить змінити рішення суду в частині вимог про визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля марки Hyundai», модель - ІХ35, рік випуску-2011, колір сірий, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію - НОМЕР_4 , державний номерний знак НОМЕР_2 та ухвалити нове рішення, яким визнати за ОСОБА_2 право власності на1/2 частину вказаного автомобіля. В решті рішення суду залишити без змін.

Вказано, що спірний автомобіль, належав подружжю на праві спільної сумісної власності. 02.02.2019 року з метою уникнути розподілу даного автомобіля ОСОБА_1 було здійснено перереєстрацію вищевказаного автомобіля на ОСОБА_3 - свого адвоката, в результаті перереєстрації державний номерний знак спірного транспортного засобу було змінено з НОМЕР_5 на НОМЕР_6 .

Указаний транспортний засіб фактично не вибув з володіння відповідача ОСОБА_1 , позивачка зазначала цю обставину, а також звертала увагу суду першої інстанції, щодо того що позивач ОСОБА_5 не надавала згоди на відчуження автомобіля.

Вказано, що адвокат ОСОБА_3, скориставшись повною довірою до нього, як до адвоката відповідача, необізнаністю у сфері права, перебуваючи в глибокій депресії (постійні сварки з приводу розподілу майна) запропонував ОСОБА_1 цей незаконний спосіб, маючи на меті тільки одне, заволодіти транспортним засобом, спірним автомобілем марки «Hyundai», модель - IX 35, рік випуску - 2011, колір сірий д.н.з. НОМЕР_5 номер кузова НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію - НОМЕР_4 , номерний знак - НОМЕР_1 , який на той момент належав нам подружжю ОСОБА_6 на праві спільної сумісної власності.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 не погоджується з апеляційною скаргою та вказує, що не брав участі у справі в якості представника ОСОБА_1 та не міг намовити його на відчуження спірного автомобіля, який ним було відчужено з власної ініціативи майже за чотири місяці до відкриття провадження у справі.

Зазначено, що скаржником не надано будь-яких доказів на підтвердження своїх доводів, щодо незаконності дій ОСОБА_3 стосовно нього. У зв`язку з чим просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення районного суду без змін.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та представник ТОВ «БМУ-53» в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась судом у встановленому законом порядку (а.с. 13-16 т.2), а тому згідно вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України їхня неявка не перешкоджає розгляду справи.

Від ОСОБА_3 та ТОВ «БМУ-53» надійшли заяви про розгляд справи без їх участі (а.с. 20, 21 т.2).

Колегія суддів, вислухавши ОСОБА_1 , який просив апеляційну скаргу задовольнити, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задовольнити, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи, що подана апеляційна скарга не містить у собі доводів щодо невідповідності висновків суду в частині задоволених вимог й рішення районного суду оскаржено в частині відмови у позові про визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля автомобіля марки Hyundai», модель - ІХ35, рік випуску-2011, колір сірий, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію - НОМЕР_4 та визнання права власності на Ѕ частину автомобіля, тому колегія суддів перевіряє законність указаного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду в оскаржуваній частині відповідає в повній мірі.

Як убачається з матеріалів справи, 28.04.1987 року ОСОБА_2 . Та ОСОБА_1 уклали шлюб, який розірвано рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19.07.2019 (а.с.9,116 т.1 ).

Встановлено, що в період шлюбу 31.05.2011року сторонами було придбано автомобіль Hyundai», модель - ІХ35, рік випуску-2011, колір сірий, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію - НОМЕР_4 (а.с.17 т.1).

Відповідно до договору комісії № 5062 від 02.02.2019 року, автомобіль Hyundai», модель - ІХ35, рік випуску-2011, колір сірий, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_3 , було передано ОСОБА_1 ТОВ «Абсолют ЛТД» для реалізації, який останнім 02.02.2019 року був переданий на підставі договору купівлі-продажу №5685/19/005494 у власність відповідача ОСОБА_3 .

Відмовляючи в задоволенні позову в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля та визнання права власності, районний суд виходив з їх безпідставності та недоведеності.

Колегія суддів погоджується з такими висновками районного суду.

В силу ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну, або припинення цивільних прав та обов`язків.

Пунктом 6 статті 3 ЦК України до засад цивільного законодавства віднесено, серед іншого, добросовісність.

Згідно правових висновків Верховного суду України у справах № 6-7цс15 від 08.04.2015 року та № 6-1587цс16 від 12.10.2016 року зазначено, що законодавством не передбачено недійсності правочину при відчуженні спільного сумісного майна подружжя без письмової згоди одного з подружжя, а тому при розгляді спорів про поділ цінного спірного майна та визнання недійсними правочинів з підстави його відчуження без письмової згоди одного з подружжя суди мають виходити з права одного з подружжя на відповідну компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сім`ї майна.

Разом з тим, відсутність такої згоди сама по собі не може бути підставою для визнання договору, укладеного одним із подружжя без згоди другого з подружжя, недійсним.

Відповідно до частини другої статті 369 ЦК України та частини другої статті 65 СК України при укладенні одним із подружжя договору щодо розпорядження спільним майном вважається, що він діє за згодою другого з подружжя.

З аналізу зазначених норм закону у їх взаємозв`язку можна дійти висновку, що укладення одним із подружжя договору щодо розпорядження спільним майном без згоди другого з подружжя може бути підставою для визнання такого договору недійсним лише в тому разі, якщо суд установить, що той з подружжя, хто уклав договір щодо спільного майна, та третя особа контрагент за таким договором, діяли недобросовісно, зокрема, що третя особа знала чи за обставинами справи не могла не знати про те, що майно належить подружжю на праві спільної сумісної власності, і що той з подружжя, хто укладає договір, не отримав згоди на це другого з подружжя.

Між тим, належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 чи відповідач ОСОБА_3 діяли недобросовісно, суду не надано.

Позивачка, звертаючись до суду з вимогами про визнання договору купівлі-продажу автомобіля недійсним, всупереч правової позиції Верховного Суду, при доведеності факту відчуження рухомого майна, просила визначити їй частку неподільної речі - 1/2 частину автомобіля марки «Hyundai», модель - ІХ35, рік випуску-2011, колір сірий, д.н.з. НОМЕР_1 .

Твердження апеляційної скарги про те, що ОСОБА_3 , будучи представником відповідача, скористався своїм впливом на нього, умовив на відчуження автомобіля на користь ОСОБА_3 з метою уникнення ОСОБА_1 розподілу цього автомобіля з його колишньою дружиною, колегія суддів визнає безпідставними, необґрунтованими, матеріалами справи не доведеними.

У матеріалах відсутні докази про те, що ОСОБА_3 у справі представляв інтереси відповідача.

При цьому, підлягає врахуванню, що ОСОБА_1 безпосередньо не відчужував автомобіль, а передав його на підставі договору комісії ТОВ «Абсолют ЛТД», для реалізації яким і булопродано транспортний засіб ОСОБА_3 .

Та обставина, що ОСОБА_1 , оскаржуючи рішення, погодився з позовом у заявленій частині, не спростовує висновки суду про недоведеність вимог.

Встановлено, що відчуження оспорюваного автомобіля відбулося задовго до порушення у суді справи про поділ майна подружжя.

Позивачка не оскаржила рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02 квітня 2021 року, яким їй відмовлено в задоволенні вимог у заявленій частині.

Враховуючи зазначене, судом першої інстанції відповідно до ст.ст. 89, 263 ЦПК України правильно досліджені і оцінені обставини по справі, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Таким чином, оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи скарги цього висновку не спростували, то відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з моменту складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 08 липня 2021 року.

Суддя-доповідач:

Судді: