УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 березня 2021 року м. Мукачево Справа №303/523/21

4-с/303/10/21

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в складі: головуючого судді Кость В.В.

секретар судового засідання Немеш Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Мукачево

скаргу акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК»

суб`єкт оскарження головний державний виконавець Мукачівського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Добоні Віра Михайлівна

заінтересована особа: ОСОБА_1

про визнання неправомірним рішення головного державного виконавця про закінчення виконавчого провадження ВП №51916748, а також про визнання незаконною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 18.12.2020,

За участю:

представника скаржника (стягувача) Баняса В.В.;

суб`єкта оскарження Добоні В.М.;

ВСТАНОВИВ:

Представник акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» звернувся до суду із скаргою, у якій просить визнати неправомірним рішення головного державного виконавця про закінчення виконавчого провадження №51916748, а також про визнання незаконною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 18.12.2020 (надалі - Постанова).

Необхідність задоволення скарги обґрунтовується доводами про неправомірність дій головного державного виконавця Добоні В.М. щодо прийняття рішення про закінчення виконавчого провадження №51916748 та прийняття оскаржуваної за предметом скарги постанови у зв`язку неповним виконанням рішення суду у справі №303/7705/13-ц, яке набрало законної сили.

Як на підставу для задоволення скарги, представник скаржника посилається на те, що в основу оспорюваного рішення державного виконавця покладено висновки Закарпатського апеляційного суду, які містяться в постанові від 17.11.2020 щодо відсутності у боржника обов`язку виконання судового рішення у справі №303/7705/13-ц, у зв`язку з повним погашенням присудженої до стягнення суми заборгованості.

У поданій на розгляд суду скарзі, представником скаржника висловлено свою незгоду з таким рішенням державного виконавця та постановою суду апеляційної інстанції.

Так, обґрунтовуючи підставність своєї позиції, представник скаржника у самій скарзі та в судовому засіданні з її розгляду 01.03.2021 зазначив, що апеляційним судом не враховано правового висновку Великої Палати Верховного суду, яка міститься в постанові від 4 липня 2018 року по справі №767/12665/14-ц щодо валюти виконання грошового зобов`язання.

Також представником скаржника висловлено свою незгоду із висновком суду апеляційної інстанції щодо встановлення фактичного розміру виконаного боржником грошового зобов`язання.

Головний державний виконавець, прийнявши участь у судовому розгляді скарги, просила відмовити у її задоволенні, з посиланням на те, що при винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження не порушено жодних норм законодавства. Виконавче провадження було завершено на підставі п. 9 частини першої ст. 39 та ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження».

Заслухавши пояснення учасників судового процесу та дослідивши матеріали справи, суд констатує наступне.

Згідно з частиною першою ст. 1291 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Із зазначеними положеннями Основного Закону у повній мірі кореспондуються і приписи частин першої та другої ст. 18 Цивільного процесуального кодексу України, якими передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців (частина перша ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження»).

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року.

Перш за все при розгляді скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця суд має враховувати те, що принципом цивільного судочинства є виконуваність рішення суду, а у статті 18 Цивільного процесуального кодексу України визначені ознаки обов`язковості судових рішень.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» (надалі - Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 18 Закону передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини першої статті 447 Цивільного процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У переданій на розгляд суду скарзі представник скаржника просить суд визнати незаконною та скасувати Постанову у зв`язку з неправомірністю дій державного виконавця.

По відношенню до таких доводів скаржника суд зазначає наступне.

Виконавче провадження №51916748 стосується примусового виконання рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 серпня 2015 року, яким було присуджено до стягнення:

1) з малого підприємства «Нова» (89600, м. Мукачево, вул. Пряшівська, 9, ) та ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) на користь публічного акціонерного товариства «ВіЕс БАНК» (79000, м. Львів вул. Грабовського, 11, рах.№ НОМЕР_2 в ЛТУ НБУ м.Львова, МФО 325213, ) суму 21003,39 доларів США (двадцять одна тисяча три долари США 39 центів) (в т.ч. 16893,00 доларів США основний борг, 4110,39 доларів США відсотки), яка в гривневому еквіваленті станом на 26.06.2015 року становить 445189,94 грн., а також суму 124104,17 грн. (сто двадцять чотири тисячі сто чотири гривні 17 коп.) пені (загальна сума у гривневому еквіваленті становить 569 294,11 грн.)) заборгованості за кредитним договором від 06.12.2010 року №KU 007143.

2) з малого підприємства «Нова» (89600, м. Мукачево, вул. Пряшівська, 9, ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 , код НОМЕР_3 ) на користь публічного акціонерного товариства «ВіЕс БАНК» (79000, м. Львів вул. Грабовського, 11, рах.№ НОМЕР_2 в ЛТУ НБУ м.Львова, МФО 325213, ) суму 21003,39 доларів США (двадцять одна тисяча три долари США 39 центів) (в т.ч. 16893,00 доларів США основний борг, 4110,39 доларів США відсотки), яка в гривневому еквіваленті станом на 26.06.2015 року становить 445189,94 грн., а також суму 124104,17 грн. (сто двадцять чотири тисячі сто чотири гривні 17 коп.) пені (загальна сума у гривневому еквіваленті становить 569 294,11 грн.)) заборгованості за кредитним договором від 06.12.2010 року №KU 007143.

3) з малого підприємства «Нова» (89600, м. Мукачево, вул. Пряшівська, 9, ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_3 , код НОМЕР_4 ) на користь публічного акціонерного товариства «ВіЕс БАНК» (79000, м. Львів вул. Грабовського, 11, рах.№ НОМЕР_2 в ЛТУ НБУ м. Львова, МФО 325213, ) суму 21003,39 доларів США (двадцять одна тисяча три долари США 39 центів) (в т.ч. 16893,00 доларів США основний борг, 4110,39 доларів США відсотки), яка в гривневому еквіваленті станом на 26.06.2015 року становить 445189,94 грн., а також суму 124104,17 грн. (сто двадцять чотири тисячі сто чотири гривні 17 коп.) пені (загальна сума у гривневому еквіваленті становить 569 294,11 грн.)) заборгованості за кредитним договором від 06.12.2010 року №KU 007143.

20 липня 2016 року було видано виконавчий лист, який перебував на виконанні в Мукачівському міському відділі державної виконавчої служби Південно-Західного управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ).

18 грудня 2020 року головним державним виконавцем Добоні В.М. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 частини першої ст. 39 та ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 10-11).

Щодо законності Постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження, суд зазначає наступне.

Виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом (п. 9 частини першої ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до частини першої ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Фактичний аналіз змісту оскаржуваної Постанови, а також матеріалів справи (в т.ч. і матеріалів виконавчого провадження) свідчить про те, що в основу вищевказаного рішення державного виконавця покладено висновки Закарпатського апеляційного суду, які містяться в постанові від 17.11.2020 щодо відсутності у боржника обов`язку виконання судового рішення у справі №303/7705/13-ц, у зв`язку з повним погашенням присудженої до стягнення суми заборгованості.

У вищевказаній поставні суду апеляційної інстанції також було констатовано, що у зв`язку з виконанням зобов`язання після проведення певних процедур у рамках примусового виконавчого провадження слід ставити питання про закриття виконавчого провадження у зв`язку із його виконанням.

Одним із солідарних боржників у вищевказаному виконавчому проваджені є ОСОБА_1 .

По відношенню до спірної по справі ситуації слід зазначити, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (частина четверта ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України), а завданням суду при розгляді даної категорії справ є забезпечення юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій у формі судового контролю за виконанням судового рішення по справі №303/7705/13-ц.

У спірній по справі ситуації суд виходить з того, що державний виконавець приймаючи постанову про закінчення виконавчого провадження від 18.12.2020 врахував приписи ст.ст. 39, 40 Закону України «Про виконавче провадження» та постановив правомірне рішення, взявши до уваги встановлені судом обставини по справі, в якій проводилося примусове виконання судового рішення.

Аргументи та доводи представника скаржника не спростовують вищевказаних висновків суду та зводяться по своїй суті до незгоди із постановою Закарпатського апеляційного суду, яка набрала законної сили, а також з іншими судовими актами, в яких було констатовано про повне виконання грошового зобов`язання за кредитним договором від 06.12.2010 №КU007143 (а.с. 5-9).

Також суд наголошує на тому, що завданням суду при розгляді такої категорії справ (Розділ VII Цивільного процесуального кодексу України) є саме судовий контроль за виконанням судових рішень, а не їх перегляд чи новий розгляд справ по суті.

Отже, жодних порушень закону при винесені оспорюваної Постанови, державним виконавцем допущено не було.

За результатами судового розгляду справи слід констатувати, що дії суб`єкта оскарження були спрямовані на практичну реалізацію положень діючого законодавства для належного виконання судового рішення суду, яке набрало законної сили та є обов`язковим для виконання на всій території України.

Відповідно до частини третьої статті 451 Цивільного процесуального кодексу України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

З урахуванням вищенаведених обставин справи та враховуючи те, що в судовому засіданні скаржником, не доведено обставин що неправомірності дій державного виконавця з приводу винесення Постанови, у задоволенні скарги слід відмовити.

На підставі наведеного та керуючись статтями 8, 19, 124, 1291 Конституції України, статтями 2, 3, 12, 18, 260, 447, 450-451 Цивільного процесуального кодексу України, Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні скарги акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» відмовити повністю.

2. Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя В.В. Кость

Повний текст ухвали суду виготовлено та підписано 02.03.2021.