ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2021 року м. Херсон

єдиний унікальний номер справи 663/2390/20

номер провадження 22-ц/819/1080/21

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Базіль Л.В.

суддів: Бездрабко В.О.

Приходько Л.А.

секретар Дундич А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонрегіонгаз» та ОСОБА_1 на рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 18 березня 2021 року, ухвалене у складі судді Пухальського С.В. зі складенням повного тексту рішення 23.03.2021 року в цивільній справі №663/2390/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонрегіонгаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з газопостачання

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Херсонрегіонгаз» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з газопостачання.

Позовна заява мотивована тим, що позивач здійснює постачання природного газу до житла відповідачки за адресою:

АДРЕСА_1 по особовому рахунку № НОМЕР_1 , що підтверджується типовим договором постачання природного газу побутовим споживачам (заява-приєднання від 20.12.2016 р.).

Проте відповідач не сплачувала поставлений природний газ у повному обсязі, внаслідок чого у неї станом на 31 липня 2020 року виникла заборгованість у сумі 3 384 грн 41 коп., з урахуванням сплачених 09.07.2020 59 грн.

Позивач вказував, що окрім повернення боргу за спожиті послуги, відповідач має сплатити грошові кошти з урахуванням трьох відсотків річних й інфляційних втрат, пені.

Враховуючи викладене, ТОВ «Херсонрегіонгаз» просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за надані послуги з газопостачання станом на 31.07.2020 року в сумі 3384 грн. 41 коп., інфляційні втрати в сумі 325 грн. 06 коп., три відсотки річних в сумі 174 грн.

18 коп., пені у розмірі 35 грн. 33 коп., відшкодувати судовий збір в сумі

2102 грн.

Рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 18.03.2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонрегіонгаз» заборгованість за послуги з газопостачання в сумі 349 грн 75 коп.

Відмовлено у задоволенні вимог про стягнення інфляційних втрат, трьох відсотків річних та пені.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Зазначене рішення суду оскаржили позивач ТОВ «Херсонрегіонгаз» та відповідач ОСОБА_1 , подавши окремі апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі ТОВ «Херсонрегіонгаз» вказуючи на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати повністю і ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Херсонрегіонгаз» заборгованість за надані послуги з газопостачання в сумі 3382,39 грн, інфляційні збитки в сумі 325,06 грн, три відсотки річних в розмірі 174,18 грн, пені в розмірі 35,33 грн, відшкодувати витрати пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви в розмірі 2102 грн. та за подання апеляційної скарги в сумі 3153 грн.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, позивач вказує на помилковість висновків суду першої інстанції про те, що заборгованість відповідачки перед позивачем за спожиті послуги з газопостачання становить 349 грн. 75 коп., та неможливості розрахувати з достовірністю інфляційні втрати, три відсотки річних та пеню, через відсутність вихідних даних, оскільки суд дійшов такого висновку без повного з`ясування обставин справи, без належного дослідження наданих позивачем доказів на підтвердження своїх вимог, зокрема, розрахунку заборгованості, у якому відображені всі нарахування та оплати проведені позивачкою.

Крім того вважає, що судом першої інстанції неправильно визначено період виникнення заборгованості, при цьому судом не враховані обставини, за яких позовна давність переривалася, зокрема видачою судового наказу, здійснення відповідачкою оплати за спожиті послуги.

Стверджує, що надані відповідачкою докази на підтвердження понесених витрат з правничої допомоги є недостовірними та недостатніми, а тому суд безпідставно стягнув з позивача на користь відповідача витрати, повязані з наданням правових послуг у розмірі 2000,00 грн. При цьому посилається на позиції Верховного Суду викладені у постановах від 18.12.2019 року у справі №522/17845/15-ц, від 05.12.2018 року у справі №9901/736/18.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати в частині стягнення з неї заборгованості за надані послуги з газопостачання в сумі 349,75 грн. та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, в іншій частині рішення суду залишити без змін.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що заборгованість фактично відсутня, а навпаки має місце переплата, вважає, що суд безпідставно врахував нараховану позивачем в рахунок заборгованості суму 603,03 грн за лютий 2019 року, оскільки в зазначеному місяці газу було використано лише 97 куб.м., а пільговий обсяг становив 370 куб.м., а тому пільга повинна бути нарахована на фактично спожитий газ.

Зазначає, що її сім`я, складається із двох чоловік (вона та її чоловік), який користується 100% пільгою по оплаті послуг з газопостачання, так як він є інвалідом війни і має відповідні пільги.

ТОВ «Херсонрегіонгаз» у відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 посилаючись на безпідставність доводів скарги просить її залишити без задоволення.

ОСОБА_1 у відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Херсонрегіонгаз» вважала доводи скарги не обґрунтованими у зв`язку з чим просила скаргу залишити без задоволення.

В судовому засіданні уповноважений представник ТОВ «Херсонрегіонгаз» Потапенко О.Д. підтримала доводи та вимоги апеляційної скарги позивача, з підстав у ній викладених, заперечувала проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 , вказуючи на її необґрунтованість.

ОСОБА_1 підтримала доводи та вимоги власної апеляційної скарги, з підстав у ній викладених, заперечувала проти задоволення апеляційної скарги ТОВ «Херсонрегіонгаз», посилаючись на її безпідставність.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга ТОВ «Херсонрегіонгаз» задоволенню не підлягає, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити, з таких підстав.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Встановлено судом першої інстанції і це підтверджується матеріалами справи, що 20.12.2016 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Херсонрегіонгаз» укладений договір на постачання природного газу ТОВ «Херсонрегіонгаз» до її квартири за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом підписання заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, у позивача відкритий особовий рахунок відповідачки за № НОМЕР_1 (а.с. 7).

Судом також встановлено і не заперечується сторонами, що сім`я відповідачки, складається із двох чоловік: ОСОБА_1 (відповідач) та ОСОБА_3 (чоловік відповідачки); в 2015 році на 12 місяців сім`я отримала субсидію у розмірі 3923 грн. 14 коп., користувалася пільговою місячною нормою споживання газу природного в опалювальний період з 09.11.2018 року по 30.04.2019 рік в розмірі 370,61 куб.м.; в неопалювальний період 21 куб.м; нарахування оплати за спожитий газ проводиться за лічильником.

Згідно нарахування та оплати за надані послуги з газопостачання проведених позивачем станом на 30.07.2020 року за відповідачкою рахується заборгованість у розмірі 3443,41 грн.

Відповідачка заперечуючи наявність зазначеної заборгованості вказувала на безпідставне нарахування їй оплати в сумі 603 грн 03 коп. за лютий місяць 2019 року, оскільки сім`я користувалася пільговим об`єм споживання газу в розмірі 370 куб.м., а фактично спожито 97 куб.м., надала квитанції про сплату вартості спожитих послуг.

За наслідком встановлених обставин судом першої інстанції зроблено висновок про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідачки заборгованості за послуги з газопостачання в сумі 349 грн. 75 коп., виходячи із розрахунків суду шляхом додавання нарахованих споживачу до сплати коштів за використаний газ та здійснених оплат в межах строку позовної давності, а саме за період з липня 2017 року по серпень 2020 року.

Як вбачається із нарахування та оплати за надані послуги з газопостачання по особовому рахунку № НОМЕР_1 станом на 30.07.2020 року заборгованість відповідачки починає обліковуватися з жовтня 2015 року по 06.2020 року.

Відповідач ОСОБА_1 заяву про застосування строків позовної давності не заявляла.

Із нарахувань проведених позивачем по особовому рахунку відповідачки вбачається, що станом на 09.2016 рік заборгованість по оплаті послуг з газопостачання у ОСОБА_1 відсутня, наявна переплата у розмірі

326 грн 81 коп., проте відразу в наступному місяці (10.2016 року) обліковується заборгованість в сумі 2125 грн 95 коп., при цьому в зазначеному місяці споживачу ОСОБА_1 , як і в листопаді 2016 року нарахувань до сплати не проведено, оскільки споживачем використано газу природного в межах пільгового об`єму, в грудні 2016 року нараховано до сплати споживачу

607 грн. 13 коп., сплачено 778 грн. 00 коп.

Виходячи із зібраних у матеріалах справи доказів, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що позивач не довів правомірності нарахування відповідачці заборгованості в сумі 2125 грн. 95 коп. в жовтні 2016 року, а відтак і врахування зазначеної суми заборгованості в подальші розрахунки.

Доводи представника позивача про те, що вказана заборгованість виникла внаслідок повернення позивачем до бюджету невикористаної суми субсидії для відшкодування витрат на оплату послуги з газопостачання, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки сам по собі факт повернення невикористаної суми субсидії за особовим рахунком ОСОБА_1 за відсутності несплачених нею рахунків по оплаті вартості спожитих послуг з газопостачання не утворює заборгованості.

З метою забезпечення державних соціальних гарантій у сфері житлово комунального обслуговування, приведення існуючих норм споживання житлово комунальних послуг до їх фактичного обсягу споживання, дотримання принципу соціальної справедливості під час надання пільг та субсидій Кабінет Міністрів України прийняв 06.08.2014 року постанову № 409 Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування, якою встановлені норми споживання щодо яких держава надає пільги.

Відповідно до зазначеної постанови соціальний норматив обсягу споживання газу природного в опалювальний період для відповідача встановлений у розмірі 370 куб.м., що не заперечується сторонами.

Як вбачається із розрахунку нарахувань проведених позивачем та долучених ним до позовної заяви, відповідачці за спожиті у лютому місяці 2019 року 97 куб.м газу природного нараховано до сплати 603,03 грн.

Із пояснень представника позивача наданих в суді апеляційної інстанції слідує, що такий розрахунок було проведено пропорційно до кількості днів споживання ОСОБА_1 газу природного у відповідному місяці.

Апеляційний суд критично відноситься до вказаних доводів представника позивача, оскільки проведений позивачем розрахунок пропорційно до кількості днів споживання ОСОБА_1 газу природнього у лютому 2019 року призводить до фактичного зменшення установленого відповідачці соціального нормативу користування газом в опалювальний період щодо яких держава надає пільги, та є таким, що суперечить чинному законодавству.

Ураховуючи викладене апеляційний суд вважає безпідставним нарахування споживачу ОСОБА_1 оплати в сумі 603 грн 03 коп. в лютому місяці 2019 року, оскільки фактичне споживання природного газу (97 куб.м.) менше за встановлену пільгову норму 370 куб.м.

З огляду на викладене, зважаючи на дані відображені в нарахуванні та оплаті за надані послуги з газопостачання по особовому рахунку № НОМЕР_1 , надані відповідачкою квитанції про сплату вартості спожитих послуг, з урахуванням наявної станом на 09.2016 року переплати в сумі 326,81 грн, апеляційний суд дійшов висновку про недоведеність позивачем своїх вимог про стягнення з відповідачки заборгованості за послуги з газопостачання та відсутність правових підстав для задоволення позову.

Суд першої інстанції вирішуючи спір не перевірив доводів відповідача щодо відсутності у неї заборгованості зі сплати послуг з газопостачання, з достатньою повнотою не дослідив нарахування та оплати за надані послуги з газопостачання за особовим рахунком № НОМЕР_1 на предмет правомірності проведених позивачем нарахувань та дійшов помилкового висновку про наявність заборгованості в сумі 349 грн 75 коп.

З огляду на викладене рішення суду в частині стягнення з відповідачки суми заборгованості в розмірі 349 грн 75 коп. підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні цих вимог.

З врахуванням викладеного та зважаючи, що вимога про стягнення з відповідачки трьох відсотків річних й інфляційних втрат, пені є похідною від первісної вимоги, підстав для її задоволення не має. Посилання суду першої інстанції на те, що позивачем не надано достатніх, належних та допустимих доказів, які б в сукупності свідчили про наявність правових підстав для задоволення позову в цій частині не вплинуло на правильність остаточного висновку суду щодо відмови у задоволенні вказаних вимог, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для зміни рішення в цій частині.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відшкодування ОСОБА_1 витрат на професійну правову допомогу з таких підстав.

Статтею 123 ГПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

За ч. ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Вирішуючи спір та стягуючи з ТОВ «Херсонрегіонгаз» грошові кошти в сумі 2000,00 грн на користь ОСОБА_1 , як витрати понесені нею на професійну правову допомогу, суд першої інстанції взяв до уваги укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Старчеусом С.І. 25.07.2019 року договір про надання правової допомоги, додаток №1 до нього, акт прийому-передачі наданих послуг від 02.10.2020 року, попередній розрахунок судових витрат від 02.10.2020 року, в якому наведений перелік наданих адвокатом послуг із зазначенням кількості витраченого часу та його вартості; квитанцію до прибуткового касового ордера № 7 від 02.10.2020 року про сплату ОСОБА_1 3000,00 грн за надання правової допомоги.

На підставі вказаних доказів суд першої інстанції дійшов висновків про те, що відповідач ОСОБА_1 понесла витрати на правову допомогу в сумі 3000,00 грн саме у цій справі, а тому виходячи з принципу обґрунтованості й співмірності розміру понесених відповідачкою судових витрат зі складністю справи та наданих адвокатом послуг дійшов обґрунтованого висновку про відшкодування відповідачці понесених нею витрати на правову допомогу в розмірі 2000,00 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що докази надані відповідачкою не підтверджують понесення нею витрат на правову допомогу саме в цій справі спростовуються матеріалами справи, зокрема, ордером від 16.08.2020 року адвоката Старчеус С.І., квитанцією до прибуткового касового ордера №7 від 02.10.2020 року, додатком №1 до договору про надання правничої допомоги від 25.07.2019 року, попереднім розрахунком судових витрат від 02.10.2020 року, в якому наявне посилання на даний судовий спір, які надають об`єктивну можливість пересвідчитися в тому, що понесені відповідачкою витрати на правову допомогу пов`язанні з розглядом цієї справи.

Доводи представника ТОВ "Херсонрегіонгаз" про те, що суд стягнув витрати на правову допомогу на підставі нечинного договору є безпідставними, оскільки матеріали справи не містять відповідних доказів.

Ураховуючи зазначене на підставі оцінених аргументів учасників справи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга ТОВ «Херсонрегіонгаз» задоволенню не підлягає, а апеляційну скаргу відповідача необхідно задовольнити: скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з газопостачання в сумі 349,75 грн та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити в задоволенні заявлених вимог.

На підставі зазначеного, враховуючи положення ст.141 ЦПК України рішення суду в частині компенсації позивачу за рахунок держави судового збору у розмірі 187,50 грн слід скасувати.

Повний текст постанови складений 08.07.2021 р.

Керуючись ст.ст.367,374,376 ЦПК України суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонрегіонгаз» залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 18 березня 2021 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонрегіонгаз» заборгованості за надані послуги з газопостачання станом на 31 липня 2020 року в сумі

349,75 грн. скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні цих вимог.

Рішення суду в частині компенсування Товариству з обмеженою відповідальністю «Херсонрегіонгаз» судових витрат у розмірі 187,50 грн. скасувати.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених законом.

Головуючий Л.В.Базіль

Судді: В.О.Бездрабко

Л.А.Приходько