ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-з/753/187/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" липня 2021 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі судді Шаповалової К.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі № 753/13238/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договорів купівлі-продажу недійсними, скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

2 липня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Дарницького районного суду міста Києва із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договорів купівлі-продажу недійсними, скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, визнання права власності.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 5 липня 2021 року матеріали справи передано судді Шаповаловій К.В. Фактично справа була передана судді 6 липня 2021 року.

Разом із позовною заявою позивачем до суду було подано заяву про забезпечення позову.

Відповідно до протоколу передачі справи раніше визначеному складу суду від 5 липня 2021 року матеріали справи передано судді Шаповаловій К.В. Фактично заява була передана судді 6 липня 2021 року.

Відповідно до частини першої статті 153 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Вивчивши матеріали цивільної справи, та заяву про забезпечення позову, суд вважає заяву такою, що підлягає частковому задоволенню, враховуючи таке.

Звертаючись із заявою про забезпечення позову позивач просить суд вжити такі заходи забезпечення: накласти арешт та заборонити вчиняти будь-які реєстраційній дії щодо квартири за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000;

- заборонити проводити реєстрацію та зняття з реєстрації місця проживання будь-яких осіб у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000;

- заборонити ОСОБА_2 та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії спрямовані на виселення ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 з квартири за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000;

- заборонити ОСОБА_2 та/або представникам ОСОБА_2 та/або іншим особам від імені ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії, правочини щодо квартири за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, спрямовані на проникнення у спірну квартиру, здачу її в найм (в орендне користування) іншим особам, проведення реєстрації та зняття з реєстрації місця проживання будь-яких осіб у даній квартирі, здійснювати оцінку ринкової вартості майна цієї квартири, вчиняти будь-які інші правочини до набрання рішенням законної сили у цій справі.

Вказане клопотання обґрунтоване тим, що позивач за усним договором позики отримав у ОСОБА_6 грошові кошти у розмірі 10000 доларів США, 27 березня 2020 року на забезпечення виконання договору позики ОСОБА_7 він уклав договір іпотеки з ОСОБА_6 , відповідно до умов якого передав останньому в іпотеку квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , передав йому оригінали документів на квартиру. У вересні 2020 року ОСОБА_6 повідомив позивача про необхідність повернення коштів та запропонував позивачу переукласти договір іпотеки.

10 вересня 2020 року між позивачем та ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 , від імені покупця присутній був ОСОБА_6 . На підставі вказаного договору купівлі-продажу, квартира за адресою: АДРЕСА_1 була зареєстрована за ОСОБА_2 , що підтверджується відомостями, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

У період з жовтня 2020 по травень 2021 року позивач сплатив ОСОБА_6 кошти на виконання договору позики. Незважаючи на те, що позивач повернув всю суму боргу з відсотками позикодавцеві договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 від ОСОБА_2 до позивача (як обіцяв ОСОБА_8 ) укладений не був. Натомість у червні 2021 року до його квартири за адресою: АДРЕСА_1 приходив ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , зламали вхідний замок, зайшли до квартири та вигнали з неї його, його дружину, тещу та сина.

Позивач вказав, що договір купівлі-продажу від 10 вересня 2020 року укладений позивачем під впливом помилки, внаслідок введення його в оману, під впливом тяжких для нього обставин, оскільки позивач вважав, що після повернення боргу ОСОБА_6 , квартира за адресою: АДРЕСА_1 буде знову переоформлена на нього.

Відповідно до положень статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутись до суду.

Отже, умовою застосування забезпечення позову як сукупності процесуальних дій є обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. Такі заходи гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Види забезпечення позову визначені частиною першою статті 150

ЦПК України. Зокрема, згідно з пунктом 1 частини першої статті 150

ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Частиною третьою статті 150 ЦПК України передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

За змістом норм процесуального законодавства забезпечення позову має на меті запобігти ускладненню чи неможливості виконання рішення суду або ефективного захисту, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Співмірність заходів забезпечення позову передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» визначено, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно квартира за адресою: АДРЕСА_1 на праві власності зареєстрована за ОСОБА_2 підстава державної реєстрації: договір купівлі-продажу від 10 вересня 2020 року.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

В кожному конкретному випадку розглядаючи заяву про забезпечення позову суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; зважаючи на предмет спору, суд вважає, що через ризик подальшого відчуження спірного нерухомого майна на користь третіх осіб невжиття заходів забезпечення позову у вигляді арешту майна може істотно ускладнити ефективний захист прав позивача у випадку задоволення його позову та може призвести до того, що позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Те, що особа ще не вчинила дії, які б могли би підтвердити намір відчужити це майно, не спростовує того, що у відповідачів як в одноосібних власників наявна можливість вільно розпорядитись спірним нерухомим майно, якщо не вжити заходи забезпечення позову. Зокрема, таких висновків дійшла велика Палата Верховного Суду, ухвалюючи постанову від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17

Враховуючи, що позивачем пред`явлено позов про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна від 10 вересня 2020 року, скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, ймовірне рішення про задоволення позову може мати наслідком зміну власників такого майна, а тому суд дійшов висновку, що заявником доведено існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди його правам та інтересам до ухвалення рішення у справі, неможливість захисту прав та інтересів заявника без вжиття таких заходів, та про обґрунтованість доводів заявника про наявність достатніх підстав вважати, що невжиття заходів щодо забезпечення позову може зробити неможливим чи ускладнити виконання рішення суду, а також ефективний захист прав або інтересів позивача, за захистом яких вона має намір звернутися до суду.

При вирішенні заяви про забезпечення позову суд враховує співмірність та наявність зв`язку між видами забезпечення позову, який просить застосувати позивач, а саме накладення арешту на спірну квартиру та позовними вимогами, які пред`явлені позивачем, а тому вважає, що заява про забезпечення позову в частині накладення арешту на майно, заборона проводити реєстраційні дії та заборона на виселення осіб зі спірної квартири підлягають задоволенню.

В той же час, судом не встановлено наявність належних та достатніх доказів щодо необхідності у забезпечення позову шляхом заборонити проводити реєстрацію та зняття з реєстрації місця проживання будь-яких осіб у квартирі, оскільки, як вказав у заяві сам позивач він та його родина зареєстровані у спірній квартирі, а доказів того, що третіми особами вживались дії для зняття з реєстрації позивача чи членів його родини до заяви додано не було.

Стосовно вимоги про забезпечення позову шляхом заборонити ОСОБА_2 та/або представникам ОСОБА_2 та/або іншим особам від імені ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії, правочини щодо квартири за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, спрямовані на проникнення у спірну квартиру, здачу її в найм (в орендне користування) іншим особам, проведення реєстрації та зняття з реєстрації місця проживання будь-яких осіб у даній квартирі, здійснювати оцінку ринкової вартості майна цієї квартири, вчиняти будь-які інші правочини до набрання рішенням законної сили у цій справі, суд зазначає, що таке втручання у право власності на цей час не буде співмірним із заявленими позовними вимогами та позбавляє можливості власника майна вільно користуватись своїм майном, а також може призвести до певних збитків для власника майна.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості й адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Крім цього, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже, беручи до уваги наведені норми процесуального законодавства, оцінивши відповідно до вимог статті 89 ЦПК України обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням вказаних вище критеріїв, суд дійшов висновку про наявність підстав для частково задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 2, 149, 152, 153, 258, 260 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити частково.

Накласти арешт та заборонити всім державним реєстраторам - суб`єктам державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, включаючи держаних реєстраторів структурних підрозділів територіальних органів Міністерства юстиції України, виконавчих органів сільських, селищних та міських рад, Київської та Севастопольської міської, районної, районної в містах Києві та Севастополі державної адміністрації, нотаріусам та акредитованим суб`єктам державної реєстрації вчиняти будь-які нотаріальні та реєстраційні дії щодо квартири за адресою: : АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000

Заборонити ОСОБА_2 та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії спрямовані на виселення ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 з квартири за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000;

В іншій частині заявлених вимог - відмовити.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дарницький районний суд м. Києва протягом 15-днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Оскарження ухвали суду про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Ухвалу може бути пред`явлено до виконання протягом трьох років.

Стягувач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , проживає: АДРЕСА_1

Боржники- ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , АДРЕСА_2

ОСОБА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 , дата народження невідома.

Суддя: Шаповалова К.В.