Єдиний унікальний номер справи 235/498/21
Номер провадження 4-с/235/2/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2021 року м. Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області в складі:

Головуючого судді: Клікунової А.С.,

за участю секретаря судового засідання: Нагрної К. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східне міжрегіональне управління (м. Харків), стягувач ПАТ КБ "ПриватБанк", -

В С Т А Н О В И В :

28.01.2021 року на розгляд суду пред`явлено вказану скаргу, в якій ОСОБА_1 просить:

1) визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Сокор Ольги Валеріївни, щодо не знятого арешту з майна боржника ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1 , обтяження №18816036, яке було накладено 02.02.2017 року постановою державного виконавця Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Донецькій області у виконавчому провадженні № 51737478; обтяження №1518577, яке було накладено 03.12.2004 року, на виконання виконавчого листа№2-307/04 від 10.06.2004 року; обтяження №4865272, яке було накладено 25.04.2007 року;

2) зобов`язати державного виконавця Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східне міжрегіональне управління (м. Харків) Сокор Ольгу Валеріївну, а у випадку нездійснення нею повноважень державного виконавця уповноважену особу Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східне міжрегіональне управління (м. Харків) зняти арешти, накладені 02.02.2017 року постановою державного виконавця Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східне міжрегіональне управління (м. Харків) у виконавчому провадженні № 51737478; обтяження №1518577, накладене 03.12.2004 року, на виконання виконавчого листа№2-307/04 від 10.06.2004 року; обтяження №4865272, накладене 25.04.2007 року на майно боржника ОСОБА_2 , а саме на квартиру АДРЕСА_1 .

Скарга вмотивована тим, що заявник ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

11.01.2016 року було заведено спадкову справу №1/2016 після смерті померлого ОСОБА_2 . Після смерті ОСОБА_2 до спадкування відкрилося спадкове майно, що складається з квартири АДРЕСА_1 . Єдиним спадкоємцем спадкового майна ОСОБА_2 є його дружина ОСОБА_1

ОСОБА_2 на теперішній час не може отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки на спадкове майно накладено наступні обтяження:

№18816036, яке було накладено 02.02.2017 року постановою державного виконавця Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східне міжрегіональне управління (м. Харків) щодо примусового виконання виконавчого листа №235/6599/14-ц від 10.03.2015 року про стягнення з боржника 16667,61 грн. у виконавчому провадженні №51737478;

№1518577, яке було накладено 03.12.2004 року постановою державного виконавця Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східне міжрегіональне управління (м. Харків) щодо примусового виконання виконавчого листа №2-307/04 від 10.06.2004 року про стягнення з боржника 11369,60 грн.;

№4865272, яке було накладено 25.04.2007 року постановою державного виконавця Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східне міжрегіональне управління (м. Харків) про арешт АА373211 від 16.04.2007 року у виконавчому провадженні на майно боржника ОСОБА_2 , а саме на квартиру АДРЕСА_1 ;

Заявник ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою про зняття арешту з нерухомого майна. Однак, відповідачем арешти, накладені державним виконавцем по вказаним вище обтяженням знято не було.

Вважаючи неправомірними бездіяльність державного виконавця Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Сокор Ольги Валеріївни, щодо не знятого арешту з майна боржника ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1 , заявник звернулася до суду з скаргою. (а.с. 1-4).

Скарга призначена до розгляду в порядку ст. 450 ЦПК України (а.с. 22).

10.02.2021 року Покровським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління МЮ (м. Харків) на скаргу ОСОБА_1 подано відзив, з висловленням доводів щодо безпідставності вимог заявника (стягувача). Так, на примусовому виконанні ДВС перебував виконавчий лист №235/6599/14-ц від 10.03.2015 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приват Банк» 16667,61 гривень (№ НОМЕР_1 ). У даному виконавчому провадженні накладено обтяження №18816036. В перебігу примусового виконання по даному виконавчому провадженню 06.02.2017 року державним виконавцем було прийнято рішення про повернення виконавчого документу, згідно п. 2 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», чинного на момент проведення виконавчих дій.

Щодо обтяжень №1518577 від 03.12.2004 року та №4865272 від 25.04.2007 року надати інформацію відділ ДВС не має можливості, оскільки відповідно до розділу ХІ п. 2 «Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями затвердженого Наказом міністерства юстиції України №1829/5 від 07.06.2015 року, строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу ДВС, приватного виконавця, становить три роки, крім виконавчих проваджень за постановами про накладання адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік. Обчислення строків зберігання документів проводиться з 01 січня, наступного за роком завершення їх діловодством.

При зверненні ОСОБА_1 до відділу ДВС з заявою про зняття арешту з нерухомого майна, їй було надано відповідь, що арешт з усього майна боржника або з його частини знімається з підстав, зазначених в пункті 4 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Жодної з підстав для зняття арешту з майна боржника ОСОБА_2 при зверненні ОСОБА_1 до відділу ДВС не було, а тому рекомендовано звернутися до суду.

Представник стягувача - ПАТ КБ «Приват Банк», залучений за ініціативою суду, до суду не з`явився, був належним чином повідомлений про день та час розгляду скарги.

Згідно ч. 1 ст. 450 ЦПК України скарга розглядається у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність якого оскаржується.

Заявник (стягувач) ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, але надала заяву в якій підтримала доводи скарги та просила провести її розгляд без її участі.

Представник заявника адвокат Таранченко Ю. В. в судове засідання не з`явилася, але надала заяву в якій підтримала скаргу та просила її розглянути без участі представника.

Представник Покровського міськрайонного відділу ДВС СМУ МЮ (м. Харків) в судове засідання не з`явився, але проти задоволення скарги заперечував, посилаючись на письмово викладені заперечення (відзив).

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги не перешкоджають її розгляду.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, - приходить до наступних висновків.

З матеріалів справи встановлено наступні факти та відповідні правовідносини.

28.07.2020 року ОСОБА_1 на адресу Покровського МРВ ДВС подано заяву про надання інформації щодо накладених арештів відділом ДВС за реєстраційними номерами Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, а саме: 1518577, 4865272, 18816036 стосовно ОСОБА_2 .

28.07.2020 року ОСОБА_1 було надано відповідь №1718-38752, що обтяження №18816036 було накладено відповідно до виконавчого провадження №51737478, щодо примусового виконання виконавчого листа №235/6599/14-ц від 10.03.2015 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приват Банк» 16667,61 гривень. 06.02.2017 року виконавчий документ було повернуто, згідно п. 2 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження», чинного на момент проведення виконавчих дій.

Відносно обтяжень №1518577 від 03.12.2004 року та №4865272 від 25.04.2007 року надати інформацію не видалося можливим.

Постанова державним виконавцем Покровського МРВ ДВС не виносилася.

Згідно ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»: 1. Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Відповідно до ч. 4. ст. 59 Закону - Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.

Відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону - у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Судом досліджено свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 згідно якого боржник ОСОБА_1 перебував у шлюбі з ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ). (а.с. 7)

Відповідно до свідоцтва про смерть ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . (а.с. 8)

Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20.07.2020 року, виданої приватним нотаріусом Красноармійського міського нотаріального округу Донецької області Михайленко О. В. ОСОБА_1 було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, тобто у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1 в зв`язку з виявленням арешту вищезазначеного майна, а також всього нерухомого майна. (а.с. 9)

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта виявлено наступні обтяження:

№18816036, яке було накладено 02.02.2017 року постановою державного виконавця Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східне міжрегіональне управління (м. Харків) щодо примусового виконання виконавчого листа №235/6599/14-ц від 10.03.2015 року про стягнення з боржника 16667,61 грн. у виконавчому провадженні №51737478;

№1518577, яке було накладено 03.12.2004 року постановою державного виконавця Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східне міжрегіональне управління (м. Харків) щодо примусового виконання виконавчого листа №2-307/04 від 10.06.2004 року про стягнення з боржника 11369,60 грн.;

№4865272, яке було накладено 25.04.2007 року постановою державного виконавця Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східне міжрегіональне управління (м. Харків) про арешт АА373211 від 16.04.2007 року у виконавчому провадженні на майно боржника ОСОБА_2 , а саме на квартиру АДРЕСА_1 .

Відомостей щодо погашення заборгованості перед стягувачем заявником не надано, а тому наявні підстави для відмови у задоволенні скарги.

Відповідно до ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду.

Згідно ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Аргументи заявника ОСОБА_1 в розглядуваній скарзі зведено до посилань про бездіяльність державного виконавця Покровського МРВ ДВС СМУ МЮ (м. Харків) Сокор О. В. про визнання неправомірною бездіяльність державного виконавця щодо не знятття арешту з майна боржника ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1 , обтяження №18816036, яке було накладено 02.02.2017 року постановою державного виконавця Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Донецькій області у виконавчому провадженні № 51737478; обтяження №1518577, яке було накладено 03.12.2004 року, на виконання виконавчого листа №2-307/04 від 10.06.2004 року; обтяження №4865272, яке було накладено 25.04.2007 року не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи та повністю спростовується документальними матеріалами.

Відповідно до п. 3 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року N 6 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах роз`яснено, що при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби необхідно враховувати, що Законом України "Про виконавче провадження" передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов`язаний вживати передбачені Законом України "Про виконавче провадження" заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч. 1 ст. 18 вказаного Закону), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (ч. 8 ст. 19 вказаного Закону).

Суд, сумуючи вищевикладене, перевіривши чи діяв державний виконавець відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України; з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для вчинення відповідних дій; безсторонньо, добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямована ця дія, своєчасно, тобто протягом розумного строку, - приходить до переконання, що скарга ОСОБА_1 про бездіяльність Покровського МРВ ДВС СМУ МЮ (м. Харків) щодо не зняття арешту з майна боржника ОСОБА_2 - не підлягає задоволенню за викладених вище обставин.

Розглянувши скаргу по суті, суд вважає за потрібне зазначити наступне.

Згідно з положенням статті 1 Закону України № 1404-VIII від 02.06.2016 року виконавче провадження це завершальна стадія судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб). Виконання судового рішення є також сферою регулювання статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, так як виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції. У справі «Войтенко проти України» (рішення від 29 червня 2004 року) Європейський суд з прав людини нагадує свою практику, що неможливість для заявника домогтися виконання судового рішення, винесеного на його чи її користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, що викладене у першому реченні пункту першого статті 1 Протоколу № 1.

В скарзі ОСОБА_1 зазначає, що з часу відкриття виконавчого провадження (10.06.2004 року) судове рішення про стягнення заборгованості не виконане.

Згідно ч. 1, ч. 3 ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановлює ухвалу. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 14 постанови Пленуму ВСС «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014 № 6, враховуючи, що виконання судових рішень є завершальною і невід`ємною частиною (стадією) судового провадження у конкретній справі, в якій провадження за скаргою не відкривається, а за подання позовної заяви сплачено відповідний судовий збір, ні ЦПК, ні законом «Про судовий збір» не передбачено необхідності сплати судового збору за подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. Такий висновок також викладено Верховним судом в постанові № 589/6044/2013 від 14.02.2018 року.

На підставі ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. ст. 18, 74 Закону України «Про виконавче провадження», керуючись 449, 450, 451 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні скарги ОСОБА_1 - відмовити.

Визнати, що протиправної бездіяльностідержавного виконавця Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Сокор Ольги Валеріївни щодо не зняття арешту з майна боржника ОСОБА_2 за обставин викладених в скарзі стягувачем не допущено, виконавчі дії у виконавчому провадженні № 517374778 вчинені відповідно до закону, в межах повноважень посадової особи.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 354, 355 ЦПК України та, відповідно п. п. 15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень ЦПК України, - до Донецького апеляційного суду через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області або безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України (в редакції Закону № 731-IX від 18.06.2020 року) під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином; суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення; суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Вступну та резолютивну частини ухвали надруковано в нарадчій кімнаті, оголошено учасникам процесу в судовому засіданні.

Дата складання повного тексту ухвали суду - 01.03.2021 року.

Суддя: