Справа № 171/1589/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" липня 2021 р. м. Апостолове

Апостолівський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Кодрян Л.І.

за участю секретаря судового засідання Титаренко Л.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Апостолове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які діють в інтересах дітей: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - служба у справах дітей виконавчого комітету Апостолівської міської ради, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які діють в інтересах дітей: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в якому просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що він є власником будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу від 06.11.1991 року. У вказаному будинку зареєстровані відповідачі по справі.

Вказує, що ОСОБА_4 є його сином, ОСОБА_5 доводиться йому невісткою, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 є його онуками, всі вони проживають та зареєстровані на території Російської Федерації. Зазначає, що відповідачі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 є батьками його невістки, на даний час вони також проживають та зареєстровані на території Російської Федерації.

Позивач вказує, що у 2014 році, всі відповідачі виїхали на постійне місце проживання на територію Російської Федерації, та не мають наміру повертатися. Весь тягар по утриманню будинку в належному стані та сплаті комунальних послуг лежить на ньому.

ОСОБА_1 зазначає, що на даний момент, він має намір оформити договір купівлі-продажу свого будинку, однак позбавлений можливості реалізувати своє право щодо продажу нерухомого майна, оскільки всі відповідачі зареєстровані у зазначеному будинку, тому виникла необхідність вирішити питання в судовому порядку.

За вищенаведених обставин позивач вважає, що відповідачі втратили право на користування вищевказаним житлом.

Позивач ОСОБА_1 просить визнати відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_10 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , та дітей: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву в якій просить справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву в якій просить справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримав.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися.

Згідно документів, отриманих у зв`язку з виконанням доручення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області про вручення судових документів та проведення окремих процесуальних дій на території Російської Федерації, які надійшли до суду 22.06.2021 року, відповідачі позов визнали, не заперечують про розгляд справи за їх відсутності

Представник служби у справах дітей виконавчого комітету Апостолівської міської ради в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитись від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ч. 4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до положень ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши письмові докази, з`ясувавши фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, дійшов до висновку, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно довідки КП «Апостолівське бюро технічної інвентаризації» № 2683/20 від 14.09.2020 року, власником житлового будинку з відповідними господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 по відомостям інвентарної справи станом на 31.01.2003 року та реєстровими книгами станом на 01.01.2013 року, є ОСОБА_1 , на підставі договору купівлі - продажу від 06.11.1991 року, посвідченого в.о. державного нотаріуса Апостолівської державної нотаріальної контори Пенченко В.В. за р.№2836 (а.с.12).

З довідки центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Апостолівської міської ради №2466 від 09.09.2020 року встановлено, що у вищезазначеному будинку разом з позивачем зареєстровані: ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.11).

Відповідно до договору купівлі-продажу від 06.11.1991 року, ОСОБА_1 є власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , який він придбав у ОСОБА_13 (а.с.13-14).

З копії домової книги вбачається, що в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані відповідачі ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 (а.с.15-19).

З акту депутатського обстеження від 15.06.2020 року вбачається, що ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , однак фактично за вказаною адресою відповідачі не проживають з 2014 року по даний час, вказано, що переїхали до Російської Федерації на постійне місце проживання (а.с.20).

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , ОСОБА_6 народилася ІНФОРМАЦІЯ_7 , батьком якої є ОСОБА_4 , матір`ю ОСОБА_5 (а.с.24).

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , ОСОБА_7 народилася ІНФОРМАЦІЯ_8 , батьком якої є ОСОБА_4 , матір`ю ОСОБА_5 (а.с.28).

Таким чином, судом встановлено, що відповідачі на даний момент дійсно зареєстровані в будинку, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , але фактично в зазначеному будинку не проживають.

На даний час позивач ОСОБА_1 не може вільно користуватися своїм майном на власний розсуд через реєстрацію відповідачів у його будинку.

Оскільки об`єктом власності особи може бути, зокрема, житловий будинок, садиба, квартира, а права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд, отже обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України, ч. 1 ст.405 ЦК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Згідно ч. 2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Частиною 1 ст.317 ЦК України передбачено, що власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», ст.321 ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача ОСОБА_1 та необхідність ухвалення рішення про задоволення позовних вимог щодо усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням та визнання відповідачів такими, що втратили право на користування житловим приміщенням.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-82, 89, 206, 247, 258-259, 264-265, 273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які діють в інтересах дітей: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - служба у справах дітей виконавчого комітету Апостолівської міської ради, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 у здійсненні права користування житловим приміщенням шляхом визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрованих за адресою АДРЕСА_1 , такими, що втратили право на користування житловим будинком за адресою АДРЕСА_1 .

На рішення може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду через Апостолівський районний суд Дніпропетровської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 13.07.2021 року.

СуддяЛ. І. Кодрян