У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2021 року м.Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Черніцька І.М., розглянувши у порядку письмового провадження заяву позивача ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову у цивільній справі №607/18157/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Тернопільської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення Тернопільської міської ради та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень,-

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Тернопільської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення Тернопільської міської ради № 7/47/91 від 13 березня 2020 року «Про затвердження ОСОБА_2 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0.0141 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 » та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з індексним номером 52102222, прийняте 29 квітня 2020 року приватним нотаріусом Олексишин М.Ю. щодо реєстрації права власності на земельну ділянку площею 0.0142 га, кадастровий номер :12:013:0096 за ОСОБА_2

06 липня 2021 року позивач ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку площею 0.0141 га кадастровий номер :12:013:0096 та заборони державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав (в тому числі Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві і Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень») вчиняти будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не обмежуючись, державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, відкриття та/або закриття розділів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, зміни до таких записів щодо такого нерухомого майна земельної ділянки площею 0.0141 га, кадастровий номер :12:013:0096.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач зазначила, що у провадженні суду перебуває вказана справа. Також нею була подана заява про зміну предмету позову, а саме доповнення позовних вимог вимогою про визнання за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом право постійного користування на земельну ділянку по АДРЕСА_1 , що належала спадкодавцеві на підставі державного акту на право постійного користування земельною ділянкою серії ТР, виданого на ім`я ОСОБА_3 Тернопільською міською радою в 1999 році на підставі рішення Тернопільської міської ради від 28 квітня 1999 року за № 365, акт зареєстрований за № 55.

Позивач вказала, що ОСОБА_2 є власником спірної земельної ділянки та має реальну можливість розпорядитися нею в користь третіх осіб, що значно ускладнить виконання можливого позитивного на її користь рішення суду.

04 лютого 2021 року до неї звернувся невідомий їй чоловік, який повідомив, що вже домовився з ОСОБА_2 про купівлю в нього спірної земельної ділянки та запропонував їй продати належну земельну ділянку з будинком, щоб об» єднати вказані площі. Дані обставини підтвердив відповідач у судовому засіданні 12 травня 2021 року.

Позивач вважає, що ОСОБА_2 вчиняються підготовчі дії з метою відчуження спірного майна іншому власнику та у випадку перереєстрації майна за третьою особою в майбутньому виконати рішення суду буде неможливо.

Посилаючись на наведене, просить суд вжити зазначені заходи забезпечення позову.

Розгляд заяви здійснено судом у строки, визначені ч. 1 ст. 153 ЦПК України, в порядку письмового провадження за наявними у суду матеріалами без повідомлення учасників справи та проведення судового засідання, що відповідає вимогам ч. 13 ст. 7 та ч. 1 ст. 153 ЦПК України.

Положеннями ч. 2 ст.149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з вимогами ч. 1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

При цьому, сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність забезпечення позову, що полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 81 ЦПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 4 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Диспозиції статтей 149 153 ЦПК України, які дозволяють суду забезпечити позов шляхом накладення арешту на майно та забороною вчиняти дії носять оціночний характер судом ризиків заподіяння шкоди інтересам позивача.

З приписів норм цивільно-процесуального законодавства України вбачається, що процесуальне законодавство обумовлює допустимість застосування заходів із забезпечення позову наявністю обставин, які свідчать про те, що невжиття таких заходів може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Забезпечення позову застосовується як засіб запобігання можливим порушенням майнових чи охоронюваних законом інтересів особи.

Відповідно до вимог ч. 1 та ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Як слідує з викладених у позовній заяві обставин, між сторонами виник спір з приводу правомірності рішення Тернопільської міської ради № 7/47/91 від 13 березня 2020 року «Про затвердження ОСОБА_2 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0.0141 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 » та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0.0142 га, кадастровий номер :12:013:0096 за ОСОБА_2 .

В обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову позивач посилається на те, що ОСОБА_2 має намір продати земельну ділянку площею 0.0141 га, кадастровий номер :12:013:0096, що ускладнить захист прав позивача.

Однак, позивачем не надано жодних доказів на підтвердження її тверджень щодо можливого відчуження спірної земельної ділянки.

Сама лише думка позивача з приводу ускладнення в майбутньому виконання рішення суду, припущення щодо можливого відчуження спірної земельної ділянки не може бути визнана судом достатньою підставою для вжиття заходів забезпечення позову у спірних правовідносинах, оскільки є суб`єктивним судженням позивача, без зазначення існуючої очевидної небезпеки заподіяння шкоди позивачу.

Відтак, твердження позивача про те, що невжиття вказаних заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав не підтвердженні належними та достатніми доказами.

Окрім того, суд відзначає, що ухвалою суду відмовлено у задоволенні заяви позивача про зміну позовних вимог, а саме їх збільшення та доповнення вимогою про визнання за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом право постійного користування на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , що належала спадкодавцеві, а тому посилання на неї, як на підставу для прийняття рішення про накладення арешту на земельну ділянку, є безпідставним.

З врахуванням вищенаведеного, суд вважає, що позивачем необґрунтовано належними та достатніми доказами необхідність забезпечення позову, не надано жодного доказу щодо реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Висновок суду про необхідність вжиття заходів забезпечення позову не може грунтуватися на припущеннях заявника.

Слід також зазначити, що 09 лютого 2021 року позивач вже зверталась до суду із заявою про забезпечення позову аналогічного змісту та ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 лютого 2021 року у задоволенні заяви відмовлено.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини, суд вважає, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 151-154, 261, 352-355 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову у цивільній справі №607/18157/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Тернопільської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення Тернопільської міської ради та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень -відмовити.

Копію ухвали негайно після її постановлення надіслати заявнику.

Ухвала набирає законної сили з дня її підписання суддею, якщо інше не передбачено ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом 15 днів з дня складення повного тексу судового рішення.

Якщо ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повна ухвала суду складена 08 липня 2021 року.

Суддя Тернопільського

міськрайонного суду Тернопільської області І.М. Черніцька