Справа № 283/2501/20
провадження №2/283/159/2021
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

02 березня 2021 року Малинський районний суд Житомирської області в складі: під головуванням судді Ярмоленка В.В., з секретарем судового засідання Селіною А.І., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Малині в порядку загального позовного провадження цивільну справу

за позовною заявою ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про визнання права власності на ѕ частини житлового будинку з надвірними будівлями в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позицій сторін.

01.12.2020 року ОСОБА_1 звернулася до Малинського районного суду Житомирської області з позовною заявою про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування.

Предметом позовних вимог є визнання за ОСОБА_1 права власності на ѕ частини житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого в АДРЕСА_1 , а саме: як за дружиною забудовника ОСОБА_3 в частині 1/2, а також в порядку спадкування після смерті сина ОСОБА_4 в 1/4 частині.

Підставою позовних вимог є те, що з 1971 року позивач проживала разом з ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу. ІНФОРМАЦІЯ_1 у позивача від спільного проживання з ОСОБА_3 народилася дитина ОСОБА_4 . 27.08.1974 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено шлюб.

Рішенням виконкому Малинської міської ради депутатів трудящихся №24 від 29.10.1971 року ОСОБА_3 було надано право індивідуального будівництва на земельній ділянці АДРЕСА_2 , площею 600 кв.м. та здійснено відвід земельної ділянки на місцевості.

25.11.1971 року виконкомом Малинської міської ради депутатів трудящихся було видано Договір про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності з рахунком кімнат від однієї до п`яти включно, який посвідчений нотаріально.

Отримавши земельну ділянку, позивач разом з чоловіком розпочали будівництво житлового будинку за рахунок спільних зусиль та грошових коштів. У 1976 році ОСОБА_1 з родиною почали проживати у новозбудованому будинку. Станом на 1981 року даний об`єкт нерухомого майна був фактично завершений будівництвом. Проте ОСОБА_3 не отримав правовстановлюючий документ на домоволодіння.

24.03.1981 року шлюб між ОСОБА_3 та позивачем було розірвано. Дитина ОСОБА_4 залишився проживати разом з матір`ю.

ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Малині Житомирської області помер ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилася спадщина на все належне йому за життя майно, в тому числі на житловий будинок в АДРЕСА_1 . На день смерті ОСОБА_3 разом з ним проживав та був зареєстрований син ОСОБА_4 , який в силу ч.3 ст.1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину після смерті батька, оскільки не заявив про свою відмову від неї.

ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Малині Житомирської області помер син позивача та ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , після смерті якого відкрилася спадщина на все належне спадкодавцю за життя майно, в тому числі на Ѕ частину спірного домоволодіння.

З метою реалізації своїх спадкових прав після смерті ОСОБА_4 позивач звернулася до державного нотаріуса Малинської державної нотаріальної контори, однак вмотивованою постановою №02-14/1021 від 23.10.2020 року нотаріус відмовив ОСОБА_1 у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом по причині відсутності правовстановлюючого документу на домоволодіння по АДРЕСА_1 .

Таким чином позивач в позасудовому порядку реалізувати свої спадкові права не в змозі, а тому звернулася до Малинського районного суду з позовною заявою про визнання права власності на ѕ частини житлового будинку з надвірними будівлями в порядку спадкування.

Позивач вважає, що оскільки домоволодіння було побудоване спільно нею з чоловіком ОСОБА_3 за час перебування у шлюбі, то вона має право на Ѕ частку будинку, як його дружина. Також ОСОБА_1 має право на Ѕ частку частини житлового будинку в порядку спадкування після смерті свого сина ОСОБА_4 , а всього - на ѕ частки вищезазначеного об`єкта нерухомого майна.

Відповідачем по справі є онук позивача та, відповідно, син ОСОБА_4 - ОСОБА_2 .

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, подала заяву, в якій просила проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, 25.01.2021 року подав заяву, згідно якої просив проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги ОСОБА_1 визнав, не заперечив щодо їх задоволення.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору в особі Малинської міської ради Житомирської області, залученої до участі у справі №283/2501/19 ухвалою суду від 12.02.2021 року, в судове засідання не з`явився, подав заяву, згідно якої просив проводити розгляд справи без його участі, не заперечив щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_5 .

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши наявні докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, вважає необхідним задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 , виходячи з наступного.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Встановлено, що 29.10.1971 року виконавчим комітетом Малинської міської ради депутатів трудящихся було винесено рішення №24 про відведення під індивідуальне будівництво ОСОБА_3 земельної ділянки АДРЕСА_2 , площею 600 кв.м. (а.с.14).

25.11.1971 року між директором комунальних підприємств виконкому Малинської міської ради трудящихся Житомирської області Баклановим Г.В. та ОСОБА_3 , як забудовником, було укладено Договір на надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності, з кількістю кімнат від однієї до п`яти включно, посвідчений державним нотаріусом Малинської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за №77 (а.с.16-17).

Вищезазначену земельну ділянку було передано ОСОБА_3 на підставі Акту від 25.11.1971 року (а.с.15).

Також в матеріалах справи міститься Генеральний план забудови земельної ділянки по АДРЕСА_2 (а.с.18) та Проект житлового будинку по АДРЕСА_2 (а.с.19-21).

ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_4 , батьками якого є ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 (а.с.10).

27.08.1974 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було укладено шлюб, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища індексний номер 5 від 12.11.2020 року (а.с.12-13). Після реєстрації шлюбу ОСОБА_1 присвоєно прізвище ОСОБА_1 .

24.03.1981 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було розірвано, що також підтверджується вищевказаним витягом ДРАЦС.

У 1985 році позивач повторно уклала шлюб та змінила прізвище з ОСОБА_1 на ОСОБА_1 (а.с.10).

Згідно рішення Малинського районного суду Житомирської області від 11.02.2004 року шлюб між сином позивача та ОСОБА_3 - ОСОБА_4 та ОСОБА_10 було розірвано (а.с.11).

ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Малині Житомирської області помер ОСОБА_3 ,про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 , актовий запис про смерть №101 (а.с.38). Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на все належне спадкодавцю за життя майно, в тому числі на житловий будинок по АДРЕСА_1 .

З будинкової книги по житловому будинку АДРЕСА_1 , вбачається, що на момент смерті ОСОБА_3 разом з ним був зареєстрований його син ОСОБА_4 (а.с.33-35).

Отже, після смерті ОСОБА_3 спадщину прийняв його син ОСОБА_4 , оскільки не заявив про свою відмову від спадщини (ч.3 ст.1268 ЦК України). Відповідно до довідки Малинської державної нотаріальної контори №02-14/213 від 01.12.2020 року спадкова справа до майна померлого ОСОБА_3 не заводилася (а.с.55).

ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Малині Житомирської області помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , актовий запис про смерть №16 (а.с.39).

Відповідно до довідки Малинського ВК ЖРЕП №695 від 07.03.2019 року, на день смерті ОСОБА_4 проживав та був зареєстрований в АДРЕСА_1 . Крім нього в даному будинку ніхто не був зареєстрований (а.с.49).

Після смерті ОСОБА_4 за заявами його сина ОСОБА_2 та матері ОСОБА_1 державним нотаріусом Малинської державної нотаріальної контори Іваненко О.М. була відкрита спадкова справа №64/2019 (а.с.45-54).

Постановою державного нотаріуса №02-14/1021 від 23.10.2020 року ОСОБА_1 було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 по причині відсутні правовстановлюючого документу на домоволодіння по АДРЕСА_1 (а.с.54).

Згідно довідки Малинського районного комунального підприємства з технічної інвентаризації Житомирської обласної ради №144 від 13.10.2020 року, право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 станом на 01.01.2013 року не зареєстровано (а.с.28).

На замовлення позивача ТОВ «Малинське бюро технічної інвентаризації» було виготовлено технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 (а.с.22-27).

Мотиви та застосовані норми права.

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ЦПК України.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Щодо визнання за ОСОБА_1 права власності на Ѕ частку домоволодіння по АДРЕСА_1 , як за дружиною забудовника, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з ч.2 ст.331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

У ході судового розгляду справи судом встановлено, що домоволодіння по АДРЕСА_1 було побудоване позивачем спільними зусиллями з ОСОБА_3 за час перебування їх у шлюбі.

Згідно з ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч.2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту право на спадкування мають спадкоємці за законом відповідно до встановленої Кодексом черговості. ОСОБА_3 за життя заповіту не складав.

Як дружина спадкодавця ОСОБА_1 є спадкоємцем І черги за законом згідно ст.1261 ЦК України, разом з сином ОСОБА_4 , який на час відкриття спадщини був зареєстрований разом з спадкодавцем.

З матеріалів справи вбачається, що на день смерті ОСОБА_3 володів правами та обов`язками забудовника на житловий будинок по АДРЕСА_1 .

Таким чином, ОСОБА_1 має право на успадкування прав та обов`язків дружини забудовника на житловий будинок, що належав спадкодавцеві ОСОБА_3 на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Отже, фактично позивачці належить 1/2 частина спірного будинку та прав на нього, як за дружиною забудовника.

Щодо визнання права власності за ОСОБА_1 на ј частку житлового будинку по АДРЕСА_1 , у порядку спадкування після смерті сина, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Постановою державного нотаріуса №02-14/1021 від 23.10.2020 року позивачу відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 .

Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця.

Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали заяву до нотаріальних органів про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 .

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Частиною 2 ст. 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Згідно з ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Отже, матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач є спадкоємцями померлого ОСОБА_4 першої черги за законом.

При цьому суд враховує, що визнання позову відповідачем є його диспозитивним правом, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи, інтереси інших осіб відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про задоволення поданого позову.

Судові витрати по справі вважати фактично понесеними.

Керуючись ст. 12, 23, 76, 81, 258, 259, 265, 273, 293, 294,354 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на ѕ частини житлового будинку з надвірними будівлями в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , мешканкою АДРЕСА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_3 )

право власності на 3/4 частки житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований в АДРЕСА_1 , як за дружиною забудовника ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 ) та в порядку спадкування після смерті сина ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 ), як за спадкоємцем за законом першої черги.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя