Справа №431/3829/20
Провадження №2/431/81/21
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(Заочне)

23 лютого 2021 року Старобільський районний суд Луганської області

в складі: головуючого судді Пелиха О.О.,

за участю секретаря с/з Чесалової О.Є.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа орган опіки та піклування в особі Старобільської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа орган опіки та піклування в особі Старобільської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, в якому просила суд позбавити ОСОБА_3 батьківських прав щодо його малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позову позивач посилалась на те, що з 12 серпня 2017 року по 21 травня 2019 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають дитину доньку ОСОБА_4 . З моменту народження дитини батько не приймає участі в утриманні дитини, вихованні та догляді, не цікавиться станом її здоров`я, не вживає жодних заходів по створенню дитині належних умов розвитку, тобто повністю усунувся від своїх батьківських обов`язків. Має заборгованість по аліментам.

Позивач у судовому засіданні позов підтримала та просила суд його задовольнити. Зазначила, що шлюб між нею та ОСОБА_3 розірваний рішенням суду, яке набрало законної сили. Причиною розпаду їх сім`ї вказала відсутність піклування та матеріального забезпечення з боку відповідача. Разом з тим, пояснила, що відповідач має заборгованість по аліментам. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.

Справу неодноразово було призначено до розгляду.

Про час та місце розгляду справи відповідач повідомлявся своєчасно та належним чином судовими повістками, телефонограмами, проте до суду не прибував. Інформація про виклик ОСОБА_3 та проведення судових засідань була також розміщена на веб порталі судової влади України, але останні до суду не прибув.

Третя особа представник органу опіки та піклування в особі Старобільської районної державної адміністрації до суду не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі.

Свідок ОСОБА_5 у суді пояснила, що є подругою позивачки. У літній час вони з дітьми разом були на прогулянці. Бачила, як відповідач ігнорував свою дружину і дитину, не підходив до них, навіть не привітався.

Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні повідомила, що є бабусею позивачки. Їй відомо, що ОСОБА_3 жодним чином не приймає участь у вихованні дитини.

Свідок ОСОБА_7 у суді пояснила, що є сусідкою позивачки. ОСОБА_3 вона ніколи не бачила, їй відомо, що батько не цікавиться життям дитини, не надає матеріальної допомоги.

На підставі п.п.2,4 ч.1 ст. 280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

23 лютого 2021 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши наведені в позові доводи, суд приходить до наступного:

Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:

2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини.

Батьками ОСОБА_8 - є ОСОБА_3 та ОСОБА_9 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.10).

Рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 21.05.2019 шлюб між сторонами розірвано (а.с.9).

Дитина з моменту народження постійно проживає з матір`ю.

Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, у зв`язку з чим рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 19.12.2018 з ОСОБА_3 були стягнені аліменти на користь ОСОБА_9 на утримання дитини доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частки від заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07.11.2018 і до досягнення дитиною повноліття, що підтверджується копією виконавчого листа (а.с.12).

Відповідач ніколи не цікавився розвитком доньки, становленням її особистості, не надавав їй необхідної уваги, якої потребує дитина, не проявляв необхідної турботи по відношенню до своєї дитини в повсякденному житті, не згадував про її дні народження.

Відповідач не приймає участі в утриманні дитини, вихованні та догляді, не цікавиться станом її здоров`я та навчанням, не вживає жодних заходів по створенню дитині належних умов розвитку, тобто повністю усунувся від своїх батьківських обов`язків.

Оскільки законодавство при позбавленні батьківських прав з підстав ухилення від виконання обов`язків по вихованню дітей, пов`язує винну, протиправну поведінку батьків, судом з`ясовувалось чи не ухилялись батьки від виконання обов`язків з поважних причин.

Судом відповідачу надано право надати докази, що він не ухиляється від батьківських обов`язків, і не виконує їх з поважних причин. Проте, відповідач не надав жодного доказу, що за станом здоров`я, чи з інших підстав не міг усвідомлювати свої батьківські зобов`язання та не мав можливість виховувати дитину, зустрічатися з нею, тривалий час знаходилися за межами району, області, країни, не міг надавати матеріальну допомогу, чи чинилися перешкоди з боку позивача або інших осіб щодо спілкування з малолітньою.

Відповідно до статті 150 СК України батьки, де б вони не перебували, зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти.

Згідно з ч. 1 ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України Про охорону дитинства виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно ч.1 ст.164 СК України, підставами позбавлення батьківських прав є, зокрема ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Дана норма передбачає позбавлення батьківських прав, а не батьківства.

Позбавлення батьківських прав це насамперед спосіб захисту та інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав це санкція за протиправну винну поведінку батьків.

Ухилення від виконання юридичного обов`язку це акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій.

Судова практика склалась таким чином, що позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму та наркоманії) або з інших не залежних від неї причин.

Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної ради Української РСР №798 від 27.02.1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Крім того, статтею 12 Закону "Про охорону дитинства" передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватись про їх здоров`я, фізичний, духовний, моральний розвиток, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дітей, готувати їх до самостійного життя та праці.

Відповідно до положень Конвенції про права дитини - позбавлення батьківських прав, це, перш за все, спосіб захисту прав та інтересів дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та моральної забезпеченості.

Відповідачем не надано переконливих доводів, які спростовували б твердження позивача щодо ухилення його від виконання своїх обов`язків по виховання дітей та свідомого нехтування своїми обов`язками.

Таким чином, надані у справі докази вказують про небажання відповідача належним чином виконувати батьківські обов`язки, піклуватись про дитину, її здоров`я, займатися вихованням. Відповідач не бажає спілкуватися з дитиною при наявності такої можливості.

Особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав із підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один із батьків) ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. У свою чергу, батьки (один із батьків) мають довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов`язки.

Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України до батьків, які ухиляються від виконання батьківських обов`язків передбачено застосування правові санкції для застосування до них юридичної відповідальності, встановленої законом.

Згідно висновку від 15.12.2020 №01-22/2395 - орган опіки та піклування в особі Старобільської РДА вважає недоцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 стосовно малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв`язку з не явкою ОСОБА_3 на комісію, проте вказаний висновок суд до уваги не приймає, оскільки, як було встановлено у судовому засіданні останній раз відповідач спілкувався з дитиною 31.12.2018 року в будинку своїх батьків, а його поведінка вказує на те, що він ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини.

Таким чином, суд вважає, що до ОСОБА_3 необхідно застосувати один із заходів юридичної сімейно-правової відповідальності, яка настає при винній поведінці батьків, а саме: необхідно позбавити батьківських прав щодо його дитини.

Приймаючи до уваги наведене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 19, 150, 155,157, 159, 164, 166, 180 СК України, ст. ст. 4, 280-282 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа орган опіки та піклування в особі Старобільської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Лисичанськ Луганської області батьківських прав стосовно малолітньої дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя О.О. Пелих