Справа № 307/1675/19
Провадження № 2/307/117/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2021 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Сойми М.М., за участю секретаря с/з Ваш Е.О., розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тячів у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та просив стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 82 900,85 гривень, моральну шкоду в розмірі 7 000,00 гривень та судові витрати в загальному розмірі 11 297,40 гривень, з яких: 1 597, 40 гривень витрат по сплаті судового збору, 7 800, 00 гривень витрат за надану професійну правничу допомогу та 1 900, 00 гривень витрат, пов`язаних із необхідністю залучення спеціаліста.

В подальшому позивач ОСОБА_1 подав заяву про збільшення позовних вимог, в якій просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 на його користь матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 85 523,00 грн., моральну (немайнову) шкоду в розмірі 7 000,00 гривень, та судові витрати в загальному розмірі 17 508,12 гривень, з яких витрати по сплаті судового збору в сумі 1 597,40 гривень, витрати за надану професійну правничу допомогу в розмірі 7 800,00 гривень, витрати, пов`язані із необхідністю залучення спеціаліста в розмірі 1 900,00 гривень та витрати, пов`язані з проведенням експертизи в розмірі 6 210,72 гривень.

Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 22 липня 2019 року відкрито провадження в справі та постановлено справу розглядати в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 10 грудня 2019 року в справі призначено судову автотоварознавчу експертизу та на час проведення експертизи провадження в справі зупинено.

Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 19 травня 2020 року відновлено провадження в справі після повернення справи з висновком судової автотоварознавчої експертизи.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 20 квітня 2019 року о 18 годині 30 хвилин по вулиці Горького в смт. Тересва, Тячівського району, відповідач ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «BMW 525», номерний знак НОМЕР_1 , не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечну швидкість руху, не впорався з керуванням та виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з транспортними засобами марок «Mitsubishi Pajero», номерний знак НОМЕР_2 , «Renault 11», номерний знак НОМЕР_3 , та «Volkswagen Golf», номерний знак НОМЕР_4 , внаслідок чого автомобілям спричинено механічні пошкодження. Постановою Тячівського районного суду Закарпатської області від 02 травня 2019 року відповідача ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень. Вказана постанова суду набрала законної сили 13 травня 2019 року. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди автомобілю марки «Mitsubishi Pajero», номерний знак НОМЕР_2 , законним володільцем та користувачем якого є позивач, спричинено механічні пошкодження та в результаті чого йому було завдано матеріальних збитків на суму 82 900,85 гривень, що підтверджується звітом №53/05/2019 від 15 травня 2019 року про визначення матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля ушкодженням транспортного засобу, складеним оцінювачем Каримовим В.В .. Як на підставу позовних вимог посилається на ст. 22-23, ч. 1 ст. 1166, ст. 1167, ст. 1187, ст. 1192 ЦК України та правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2808цс15, відповідно до якого право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача застрахована. Також вказує, що діями відповідача ОСОБА_2 йому завдано моральну шкоду, яка полягає у спричиненні негативних наслідків в результаті ДТП як безпосередньо під час вчинення адміністративного правопорушення, так і після нього. До негативних наслідків позивач відносить нервовий стрес, який він пережив внаслідок зіткнення транспортного засобу відповідача з його автомобілем. Він тривалий час переживав наслідки пригоди і для відновлення нормального душевного стану йому потрібен був час. До того ж, відмова відповідача на його пропозицію добровільно відшкодувати матеріальний збиток призвела до необхідності додаткових витрат та часу для захисту своїх інтересів. Зокрема, йому потрібен був час для поїздок в органи поліції, звернення до оцінювача для визначення вартості матеріального збитку, до адвоката за правовою допомогою, непередбачені витрати на паливо та ін. Весь цей час з моменту ДТП й по сьогодні він нервує з приводу поновлення свого порушеного права в результаті неправомірних дій відповідача.

Відповідач ОСОБА_2 в особі представника - адвоката Марича І.Ю. подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позивач обґрунтовує розмір матеріальної шкоди звітом спеціаліста-оцінювача Каримова В.В. за №53/05/2019 від 15 травня 2019 року, який є неповним та неналежним документом щодо визначення матеріального збитку через наступне: розмір шкоди розраховано виходячи з того, що запчастини придбаваються за кордоном за валюту (Євро), до шкоди включено вартість запчастин, що не були пошкоджені під час ДТП, мають фізичний знос понад 70%; кількість годин виконання робіт завищена суттєво; включено до розміру шкоди фарбування всього автомобіля, а не замінених частин кузову; середня ринкова вартість не розмитнених авто подібного класу визначена у звіті із ціни 3 автомобілів і складає 3 228,34 Євро, що не можна вважати об`єктивним, оскільки на сайті продажу вживаних автомобілів середня вартість аналогічних автомобілів складає від 2 500 до 2 900 доларів США, в середньому 2 682, 66 доларів США (або 2 468,83 Євро), що складає 67 200 грн. Отже ринкова вартість пошкодженого автомобіля теж суттєво завищена. Також у висновку цього звіту зазначено, що у даному випадку відновлювати пошкоджений автомобіль за принципом внеску економічно недоцільно тому, що вартість відновлювального ремонту з урахування коефіцієнту фізичного зносу складових, які підлягають заміні на момент оцінки, перевищує ринкову вартість КТЗ без врахування аварійних пошкоджень. Іншими словами старий автомобіль, що має 70% зносу не варто ремонтувати через те, що вартість нових запчастин та виконаних робіт складає понад 171 тисячу гривень, а отже цей автомобіль слід вважати фізично знищеним і шкодою є ринкова вартість цього автомобіля до його пошкодження. Також вказує, що у випадку відшкодування ринкової вартості пошкодженого (знищеного) авто такий автомобіль слід передати відповідачу, оскільки взамін позивач отримує повну ринкову вартість авто, яка мала місце до ДТП.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Бодня В.І. в судове засідання не з`явився, позаяк подав заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності та у відсутності позивача ОСОБА_1 на підставі письмових доказів, що є в матеріалах справи, в заяві вказує, що позовні вимоги підтримує та просить такі задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник - адвокат Марич І.Ю. в судове засідання не з`явилися повторно, хоч представник відповідача - адвокат Марич І.Ю. належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, а тому суд на підставі ст. 223 ЦПК справу розглянув в їх відсутності на підставі письмових доказів, що містяться в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні належними доказами встановлено, що у позивача ОСОБА_1 у володінні на праві користування на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, виданого Литовською Республікою серії НОМЕР_5 , перебуває автомобіль «Mitsubishi D.3 Pajero», реєстраційний номер НОМЕР_2 , та на вказаний автомобіль видано страховий поліс під керівництвом Бюро страхування автомобілів Республіки Литва, який дійсний з 28 грудня 2018 року по 27 грудня 2019 року.

Враховуючи, що відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право) та до таких осіб належить і особа, яка керувала транспортним засобом без доручення, але на підставі документів, визначених пунктом 2.1. Правил дорожнього руху - посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб, то суд констатує, що позивач ОСОБА_1 також має право вимагати відшкодування шкоди, завданої транспортному засобу - автомобілю «Mitsubishi D.3 Pajero», реєстраційний номер НОМЕР_2 .

22 квітня 2019 року о 18 год. 30 хв. по вулиці Горького в смт. Тересва, Тячівського району, відповідач ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «BMW 525», номерний знак НОМЕР_1 , не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечну швидкість руху, не впорався з керуванням та виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з транспортними засобами марок «Mitsubishi Pajero», номерний знак НОМЕР_2 , який знаходився на узбіччі та внаслідок чого його відкинуло на автомобіль «Renault 11», номерний знак НОМЕР_3 , та «Volkswagen Golf», номерний знак НОМЕР_4 , внаслідок чого автомобілям спричинено механічні пошкодження.

Постановою Тячівського районного суду Закарпатської області від 02 травня 2019 року відповідача ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, тобто в порушенні правил дорожнього руху, що спричинили пошкодження вищевказаних транспортних засобів, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 гривень.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Позивачем до матеріалів позову надано суду звіт № 53/05/2019 від 15 травня 2019 року про визначення матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «Mitsubishi D.3 Pajero», реєстраційний номер НОМЕР_2 , відповідно до висновку якого вартість матеріального збитку внаслідок його пошкодження в ДТП, яка мала місце 22 квітня 2019 року дорівнює ринковій вартості автомобіля до пошкодження та становить 82 900,85 гривень.

Також в ході судового розгляду за клопотанням представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Марича І.Ю. в справі було призначено судову автотоварознавчу експертизу. Відповідно до висновку автотоварознавчої експертизи № 272 від 12 травня 2020 року, складеного судовим експертом Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз Миговичем І.Ю., встановлено, що вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля MITSUBISHI PAJERO, номерний знак НОМЕР_2 , в результаті пошкодження тих його складових, які були пошкоджені при ДТП, складає: 85 523,00 гривень; ринкова вартість залишків автомобіля MITSUBISHI PAJERO, номерний знак НОМЕР_2 , в пошкодженому стані складає: 30 434,00 гривень; вартість не розмитненого автомобіля MITSUBISHI PAJERO, номерний знак НОМЕР_2 , ввезеного на територію України станом на 20 квітня 2019 складає 85 523,00 гривень та вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля MITSUBISHI PAJERO, номерний знак НОМЕР_2 , 1992 року випуску, в результаті його пошкодження при ДТП станом на 20 квітня 2019 року складає 195 808,91 гривень. Також цим висновком встановлено, що відновлювати даний КТЗ недоцільно і вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля MITSUBISHI PAJERO, номерний знак НОМЕР_2 , є такою, що дорівнює ринковій вартості та складає 85 523,00 гривень.

Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК Україниособа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частинами першою, другою статті 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Судом встановлено, що позивач у страховій компанії страхове відшкодування не отримав, оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача на час настання страхового випадку не була застрахована, однак звернувся до суду в межах строку (один рік) страхового відшкодування, оскільки дорожньо-транспортна пригода трапилась 20 квітня 2019 року, а позовну заяву він подав 31 травня 2019 року, з позовом до винної особи ОСОБА_2 , внаслідок неправомірних дій якого щодо порушення Правил дорожнього руху України трапилася дорожньо-транспортна пригода, та з його вини, що тягне за собою покладення на нього цивільно-правової відповідальності за завдану внаслідок зіткнення автомобілів шкоду, яка перебуває у причинно-наслідковому зв`язку з його діями.

Отже, з урахуванням принципу повного відшкодування шкоди (стаття 1166 ЦК України), встановлення судом факту дорожньо-транспортної пригоди, винної особи у ній, передбачуваність для позивача його поведінки щодо відшкодування шкоди винною особою, суд вважає, що в даному разі з урахуванням обставин справи, відшкодування шкоди з винної особи відповідає засадам цивільного законодавства: справедливості, добросовісності та розумності (пункт 6 частини першої статті 3 ЦКУкраїни) та вимогам норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, а тому з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 слід стягнути 85 523,00 гривень матеріального збитку, завданого володільцю пошкодженого в результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіля «Mitsubishi Pajero», номерний знак НОМЕР_2 , позивачу ОСОБА_1 ..

Зазначене відповідає правовим висновкам, яких дійшов Верховний Суд України у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах у постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2808цс15 та Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 18 грудня 2019 року у справі № 560/908/16-ц, провадження № 61-27164св18.

Відповідно до п. 14 абзац 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд з урахуванням принципу диспозитивності, тобто за заявою заподіювача шкоди, одночасно повинен вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.

Оскільки висновком експерта встановлено, що відновлювати даний КТЗ недоцільно і вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля MITSUBISHI PAJERO, номерний знак НОМЕР_2 , є такою, що дорівнює ринковій вартості та складає 85 523,00 гривень, яку суд стягує з заподіювача шкоди на користь потерпілого, і залишки цього автомобіля мають певну цінність, позаяк експертом визначено їх ринкову вартість в розмірі 30 434,00 гривень, та представник відповідача адвокат Марич І.Ю. у відзиві на позовну заяву зазначив, що у випадку відшкодування ринкової вартості пошкодженого майна, такий автомобіль слід передати відповідачу, то суд вважає, що після відшкодування завданих позивачу збитків, відповідачу слід передати у володіння автомобіль MITSUBISHI PAJERO, номерний знак НОМЕР_2 .

Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною першою статті 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

При відшкодуванні моральної шкоди необхідно з`ясовувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних страждань, а також, в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та чим він при цьому керується.

У рішенні від 12 липня 2007 року у справі «Stankov v. Bulgaria» Європейський суд з прав людини зазначив, що оцінка моральної шкоди, за своїм характером, є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом.

Чинне законодавство не містить методики чи способів обчислення моральної шкоди, та при оцінці розміру відшкодування моральної шкоди необхідно враховувати, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю та спокою особи, а будь-яка компенсація моральної школи не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Як вбачається з встановлених судом обставин справи позивач ОСОБА_1 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди вимушений був протягом тривалого часу змінити свій звичний спосіб життя та пересування, докладати додаткові зусилля для організації життя у зв`язку з пошкодженням його автомобіля, а тому враховуючи суть заявлених позовних вимог, обсяг страждань позивача, яких він зазнав внаслідок пошкодження майна, виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 3 000,00 гривень на відшкодування моральної шкоди.

Згідно частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать, витрати, пов`язані з проведенням експертизи.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду в розмірі 1 597,41 гривень слід стягнути з відповідача, та на відповідача також слід покласти витрати, пов`язані з залученням спеціаліста в розмірі 1 900,00 гривень, витрати на проведення судової автотоварознавчої експертизи в розмірі 6 210, 72 гривень та 7 800, 00 гривень витрат, пов`язаних з професійною правничою допомогою адвоката.

Керуючись ст.ст. 4, 10-13, 18, 133, 141-142, 223, 247, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Збільшені позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 85 523, 00 (Вісімдесят п`ять тисяч п`ятсот двадцять три гривні 00 копійок) гривень та 3 000,00 (Три тисячі гривень 00 копійок) гривень на відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані із розглядом справи в розмірі 17 508,12 (Сімнадцять тисяч п`ятсот вісім гривень 12 копійок) гривень, з яких: 1 597,40 (Одна тисяча п`ятсот дев`яносто сім гривень 40 копійок) витрати по оплаті судового збору; 1 900,00 (Одна тисяча дев`ятсот гривень 00 копійок) гривень витрат, пов`язаних із залученням спеціаліста; 6 210, 72 (Шість тисяч двісті десять гривень 72 копійки) гривень витрат на проведення судової автотоварознавчої експертизи; 7 800, 00 (Сім тисяч вісімсот гривень 00 копійок) гривень витрат, пов`язаних з професійною правничою допомогою адвоката.

В решті вимог позову відмовити.

Після відшкодування відповідачем ОСОБА_2 збитків, завданих позивачу ОСОБА_1 внаслідок доржньо-транспортної пригоди у розмірі 85 523, 00 гривень, передати автомобіль MITSUBISHI PAJERO, номерний знак НОМЕР_2 , разом з реєстраційними документами на транспортний засіб у володіння відповідачу ОСОБА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду в 30-денний строк з дня його проголошення (складання), при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу 13 «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації та проживання АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_6 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації та проживання АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 01 березня 2021 року.

Головуюча: Сойма М.М.