Провадження№2/760/759/21
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 травня 2021 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого-судді - Кушнір С.І.

за участю секретаря - Федоренко Д. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 14.09.2020. звернулася до суду із зазначеним позовом, у якому просить збільшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 за рішенням Апеляційного суду міста Києва від 09.11.2017 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 . Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн., щомісячно, до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , з урахуванням проведених виплат, починаючи з дня набрання законної сили рішенням суду.
Обґрунтовуючи підстави звернення до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру стягуваних аліментів на утримання неповнолітньої дитини, позивач ОСОБА_1 посилається на наступне.
Так, позивач зазначає, що 31 травня 2008 зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 , який рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 21.07.2017 було розірвано. Від шлюбу мають сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 21.07.2017 стягнуто з відповідача аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі по 4 000 грн. щомісячно, яке рішенням Апеляційного суду м. Києва від 09 11.2017 в частині стягнення аліментів змінено, а саме, зменшено розмір аліментів до 2 500 грн., щомісячно, яке залишено без змін постановою Верховного Суду від 11.04.2018.
Позивач вказує, що 26.10.2018 відповідачем було продано трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 55,2 кв.м., житловою площею 41,7 кв. м. та придбано однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 49,0 кв. м, житловою площею 21,3 кв. м. Проаналізувавши вартість квартир з тими самими параметрами на сайтах продажу нерухомості, що відповідач, отримавши лише різницю від продажу трикімнатної квартири та купівлі однокімнатної квартири отримав дохід близько 15 000 дол. США, що еквівалентно 417 300 грн., станом на 14.09.2020.
Крім того, ОСОБА_2 працює водієм в елітному готелі «Прем`єр Палац» та приховує свій реальний дохід.
Позивач зазначає, що вона є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 та має середній заробіток 15 610 грн., має на утримання двох неповнолітніх дітей, на кожного з яких щомісячно, зі свого доходу витрачає по 5000 грн.
Вважає, що і відповідач, маючи рівні права і обов`язки щодо дитини, повинен сплачувати аліменти в такому ж розмірі, забезпечуючи гідний рівень життя сина ОСОБА_4 , достатній для його фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Посилається на те, що батько житлом та роботою забезпечений, є фізично здоровою людиною, має у власності автомобіль марки «Ауді», отримав дохід майже в пів мільйона гривен, то має можливість сплачувати аліменти в розмірі 5 000 грн., щомісячно.
На підставі викладеного, позивач звернулася до суду з даним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача аліменти в розмірі 5 000 грн., щомісячно, на утримання сина ОСОБА_4 , до повноліття дитини.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 14.09.2020, зазначена справа передана в провадження судді Солом`янського районного суду м. Києва Кушнір С.І.
Ухвалою суду від 25.09.2020 відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру стягуваних аліментів на утримання неповнолітньої дитини, та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
27 квітня 2021 року відповідач подав письмові пояснення, в яких просить відмовити в задоволення позову, посилаючись на наступне. Він зазначає, що продаж квартири у м. Києві та придбання квартири у Київській області (м.Ірпінь) було пов`язане з погіршенням його матеріального становища, відсутності в нього засобів до існування, а не навпаки з покращенням такого становища. Вказує, що не має постійного місця роботи, його доходи є мінливими і невисокими, які не здатні покривати відповідні витрати на харчування, комунальні послуги, лікування, тощо, тому прийняв рішення про переїзд до м. Ірпінь. Таким чином, матеріальний стан відповідача змінився в сторону погіршення.
Зазначає, що здійснивши відчуження своєї квартири у м. Києві (шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою), не отримав доходу (заробітку) від такого продажу, а отримав лише грошовий еквівалент вартості квартири до її продажу, який згідно чинного законодавства не є видом доходу (заробітку), з якого стягуються аліментні платежі.
Крім того, позивачем не підтверджені жодними належними доказами твердження про наявність у власності відповідача транспортних засобів, та отримання доходу від їх продажу. Наголошує, що жодного транспортного засобу у його власності не знаходиться. Приблизно, три роки тому він, дійсно, розміщував у мережі Інтернет оголошення про продаж автомобіля та зазначав в ньому свій номер, однак лише виконував прохання свого знайомого, який був не в змозі зробити це самостійно, тому доходу від реалізації авто не отримував, оскільки воно не належить йому на праві власності.
Вказує, що він щомісяця сплачує на утримання сина 2 500 грн, що, наразі, перевищує прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, при цьому позивачем не додано жодного доказу щодо необхідно матеріального забезпечення малолітньої дитини сторін щомісяця на суму 10 000 грн.
Враховуючи викладене, позивач свого обов`язку по доведенню обставин, якими обґрунтовується позовна заяв не виконала, належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів, які б підтверджували позовні вимоги про зміну розміру аліментів (їх збільшення до 5 000 грн.) не надала, тому позов задоволенню не підлягає.
19 травня 2021 року, в судовому засіданні позивач зазначила, що доводи відповідача про те, що його матеріальний стан змінився в бік погіршення не відповідають дійсності.
Також просить врахувати, що з моменту стягнення аліментів в розмірі 2 500 грн. на користь позивачки, пройшло майже 4 роки і сину ОСОБА_4 виповнилось повних 10 років. ОСОБА_4 відвідує секції плавання та карате (мати сплачує 800 та 500 грн щомісячно за відвідування секцій), активно займається спортом, а відтак він потребує якісного харчування та в достатній кількості.
Матеріальний стан відповідача змінився в кращу сторону, тому він здатний забезпечити сплату аліментів в розмірі 5 000 грн. без порушення будь-яких його майнових прав, тому позов підлягає задоволенню.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, посилаючи на підстави та обставини, викладені у позовній заяві.
Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, посилаючись на обставини викладені у відзиві, просили відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.
Суд, заслухавши пояснення позивача та відповідача, врахувавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи‚ вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст.16 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з вимогами п.п.1, 2, 3 ч.1 ст.264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.
Частиною 1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Судом встановлено, що сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 31.05.2008.
У шлюбі у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві 20.01.2011.
Заочним рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 21.07.2017, розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі 4 000 грн. щомісяця.
Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 09.11.2017 заочне рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 21.07.2017 змінено в частині визначення розміру аліментів, що підлягають стягненню з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме, зменшено розмір аліментів з 4 000 грн. до 2 500 грн. щомісяця. Постановою Верховного Суду від 11.04.2018 рішення Апеляційного суду м. Києва від 09.11.2017 залишено без змін.
Звертаючись до суду з позовом до ОСОБА_6 про збільшення розміру аліментів, позивач ОСОБА_1 посилається на те, що з дня прийняття рішення про стягнення аліментів по теперішній час матеріальне становище відповідача суттєво покращилось, оскільки ним було продано трикімнатну квартиру, та придбано однокімнатну квартиру, має в користуванні автомобіль іноземного виробництва, з моменту ухвалення рішення про стягнення аліментів на момент подачі позову пройшло майже 4 роки, син потребує якісного та достатнього харчування, тому на даний час існує об`єктивна потреба у збільшенні розміру аліментів, оскільки визначений рішенням суду розмір аліментів не забезпечує нормального розвитку дитини, нормального харчування, придбання необхідних речей для побутових потреб дитини. Позивач вважає доцільним збільшити розмір стягуваних з відповідача аліментів на утримання малолітнього сина до 5000 грн. щомісяця.
Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 p. та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Статтею 27 Конвенції про захист прав дитини визначено, що батько(- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини.
Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.
Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно зі ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.
За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Відповідно до положень ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Крім того, згідно ч.ч. 1, 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає, розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.
При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України.
Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.
Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, а тому у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.
Як встановлено судом, малолітній син сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з позивачем ОСОБА_1 . Зазначені обставини стороною відповідача не оспорюються.
Суд враховує, що відповідно до вимог закону сторони нарівні зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття і створювати для них необхідні передумови для їх розвитку і забезпечення організації їх життя.
При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»)».
Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Відповідно до наведених вище положень закону, зміна розміру аліментів можлива за наявності доведених в судовому порядку обставин, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із сторін. Тобто розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Так, позивач надала до суду довідку з місця роботи, з якої вбачається, що її грошове забезпечення за 5 місяців (березень 2020 року липень 2020 року) складає 78 051,55 грн.
Також позивачем надано витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 08.09.2020, згідно яких квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_7 , а у власності відповідача знаходиться квартира АДРЕСА_3 .
Відповідач посилається на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог, вказав на те, що він не заперечує проти свого обов`язку брати участь в утриманні дитини до досягнення повноліття, вчасно та регулярно сплачує аліменти стягнуті за рішенням Апеляційного суду м. Києва від 09.11.2017, що не заперечувалось позивачем. Однак, у нього відсутня можливість виплачувати аліменти у розмірі більшому, оскільки продаж квартири був пов`язаний з погіршенням його матеріального становища, не має постійного місця роботи та його доходи є мінливими і невисокими, тому у позивача відсутні будь-які підстави вимагати збільшення розміру аліментів.
Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» - установити у 2020 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2020 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2189 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень; працездатних осіб: з 1 січня 2020 року - 2102 гривні, з 1 липня - 2197 гривень, з 1 грудня - 2270 гривень; осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2020 року - 1638 гривень, з 1 липня - 1712 гривень, з 1 грудня - 1769 гривень.
Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» - установити у 2021 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня - 2189 гривень, з 1 липня - 2294 гривні, з 1 грудня - 2393 гривні, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень; працездатних осіб: з 1 січня - 2270 гривень, з 1 липня - 2379 гривень, з 1 грудня - 2481 гривня; працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді: з 1 січня - 2102 гривні; працездатних осіб, який застосовується для визначення посадових окладів працівникам інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами: з 1 січня - 2102 гривні; працездатних осіб, який застосовується для визначення посадового окладу прокурора окружної прокуратури: з 1 січня - 1600 гривень; осіб, які втратили працездатність: з 1 січня - 1769 гривень, з 1 липня - 1854 гривні, з 1 грудня - 1934 гривні.
Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків № 2129 від 07.04.2021 за період з 1 кварталу 2018 року по 4 квартал 2020 року ОСОБА_2 не мав постійного доходу, а отримуваний періодично дохід в розмірі 394,83 грн., 164,60 грн., 203,34 грн. При цьому, відповідач сплачує аліменти за рішенням Апеляційного суду м. Києва від 09.11.2017 в розмірі 2500 грн., що більше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Крім того, позивач зазначає як одну з основних підстав збільшення розміру аліментів покращення матеріального становища відповідача внаслідок продажу трикімнатної квартири у м. Києві, та придбання однокімнатної квартири в м. Ірпінь.
Однак, отриманні відповідачем кошти від продажу квартири не можуть бути показником покращення його матеріального становища, з огляду на наступне.
Відповідно до статті 81 СК України перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затверджується Кабінетом Міністрів України.
У пункті 12 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів визначені види доходів, з яких не провадиться утримання аліментів, перелік яких є вичерпним.
Утримання аліментів провадиться з суми заробітку (доходу), що належить особі, яка сплачує аліменти, після утримання з цього заробітку (доходу) податків (пункт 13 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів).
З урахуванням вимог справедливості та розумності будь-який суб`єкт приватного права безумовно спрямовує на споживання лише такі доходи, які становлять безумовний приріст його майна (заробітна плата, гонорари, плата за надання послуг, доходи від процентів по депозитам, орендна плата тощо). Саме тому лише той дохід, який збільшує майно платника аліментів, якщо тільки він прямо не звільнений від цього Переліком видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів, має враховуватись під час визначення розміру аліментів.
Виручення відповідачем грошових коштів від продажу нерухомого майна, в обмін на передачу покупцю права власності на зазначене нерухоме майно, не має наслідком отримання доходу платником аліментів, а є грошовим еквівалентом вартості цього майна до його продажу та не є видом заробітку (доходу), з якого стягуються аліментні платежі, у розумінні Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів.
Таким чином, грошовий дохід, який є просто еквівалентом відчуженого платником аліментів майна, не повинен враховуватись під час визначення розміру аліментів.
Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 25 січня 2021 року у справі № 758/10761/13-ц (провадження № 61-19815сво19). У вказаній постанові Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду також дійшов висновку про відступлення від правового висновку Верховного Суду у складі колегії судів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 31 липня 2020 року у справі № 234/15413/17 (провадження № 61-1685св20) про те, що дохід від відчуження належного боржникові нерухомого майна, набутого ним до укладення шлюбу та народження дитини, відноситься до Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів, а тому на такий дохід може бути здійснено нарахування аліментів у межах виконавчого провадження.
Враховуючи встановлені судом обставини справи, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів, призначених рішенням Апеляційного суду м. Києва від 09.11.2017.
Позивачем не надано доказів зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із сторін.
Поряд з цим, надана відповідачем довідка про суми виплачених доходів та утриманих податків за період 1 кварталу 2018 року по 4 квартал 2020 року № 2129 від 07.04.2021 також свідчить про відсутність значного покращення матеріального стану відповідача на момент постановлення рішення.
Суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Крім того, звертаючись до суду, як на підставу для збільшення розміру аліментів, позивач посилається на необхідність нести витрати на оплату школи, гуртків, одягу, та забезпечення належного і якісного харчування дитини відповідного віку.
Однак, в даному випадку позивач не позбавлена права звернення до суду з позовом про стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання дитини, які були понесені нею у разі доведеності зазначених обставин.
Крім того, у разі призначення аліментів у твердій грошовій сумі відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення підлягають індексації у разі збільшення індексу споживчих цін.
В п. 27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.
Так, з точки зору закону необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків.
Даючи юридичну оцінку доказам та поясненням сторін, з урахуванням повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами та дослідженими в судовому засіданні, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог, оскільки позивачем не зазначено обставин про зміну матеріального чи сімейного стану платника аліментів, при цьому, не надано доказів того, що її матеріальний стан змінився, а тому підстави для збільшення розміру аліментів відсутні.
Виходячи з викладених вище обставин, відсутності доказів з боку позивача в обґрунтування пред`явленого позову, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.
Керуючись ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст.ст. 7, 141, 150, 155, 180-184, 192 СК України, ст.ст. 2, 4, 10, 12, 13, 76-81, 89, 258, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.І. Кушнір