Ухвала

07 липня 2021 року

м. Київ

справа № 565/1438/19

провадження № 61-10807ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Усика Г. І.,

вирішуючи питання про відкриття касаційного за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 24 грудня 2020 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 27 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2019 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 25 грудня 2018 року біля 12 год 00 хв на вул. Соборна у м. Вараш за участю автомобіля марки «Volkswagen Jetta», державний номер НОМЕР_1 , під його керуванням та автомобіля марки «Renault Scenic», державний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП). Постановою Рівненського апеляційного суду від 15 березня 2019 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності. На момент вказаної ДТП в автомобіля марки «Renault Scenic», державний номер НОМЕР_2 , було відсутнє страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що позбавляє його права на страхове відшкодування. Відповідач відмовився у добровільному порядку відшкодувати заподіяну шкоду, тому він змушений провести експертне автотоварознавче дослідження матеріальних збитків, необхідних для відновлення автомобіля марки «Volkswagen Jetta», державний номер НОМЕР_1 , які відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження від 15 липня 2019 року № 55 складають 44 477,51 грн. Внаслідок ДТП йому завдана моральна шкода, розмір відшкодування якої він оцінює у 5 000,00 грн.

Із урахуванням наведених обставин, позивач просив суд стягнути із відповідача 44 477,51 грн на відшкодування майнової шкоди, 5 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди, витрат на проведення експертного автотоварознавчого дослідження у сумі 4 000,00 грн та сплачений судовий збір у розмірі 768,40 грн.

РішеннямКузнецовського міського суду Рівненської області від 24 грудня 2020 року, залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного суду від 27 травня 2021 року, позов задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 44 477,51 грн на відшкодування майнової шкоди. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 2 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати на проведення експертного дослідження у розмірі 4 000,00 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Частково задовольняючи позов, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що позивачу внаслідок пошкодження автомобіля марки «Volkswagen Jetta», державний номер НОМЕР_1 , завдано збитків у сумі 44 477,51 грн, у результаті винних дій відповідача, між діями якого і завданою шкодою існує причинний зв`язок, що є підставою для покладення на відповідача обов`язку відшкодувати завдану майнову шкоду. На час ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «Renault Scenic», державний номер НОМЕР_2 застрахована не була. Розмір відшкодування завданої позивачу моральної шкоди суди із урахуванням вимог розумності та справедливості визначили у сумі 2 000,00 грн.

29 червня 2021 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 24 грудня 2020 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 27 травня 2021 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Ухвалою Кузнецовського міського суду Рівненської області від 23 серпня 2019 року розгляд цієї справи призначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Рівненського апеляційного суду від 25 березня 2021 року справу призначено до апеляційного розгляду в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.

Отже, суди попередніх інстанцій визнали цю справу малозначною.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пунктів 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову у цій справі є відшкодування майнової та моральної шкоди у розмірі 49 477,51 грн, що є меншим, ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (227 000,00 грн), а тому відповідно до вимог ЦПК України справа є малозначною.

Касаційна скарга містить посилання на те, що рішення у цій малозначній справі оскаржується до суду касаційної інстанції на підставі підпункту «б», «г» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Посилання заявника на те, що він позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженими судовими рішеннями, при розгляді іншої справи, є безпідставними, оскільки заявником не зазначено у якій саме справі він позбавлений можливості спростувати обставини, встановлені оскарженими судовими рішеннями.

Доводи касаційної скарги про те, що суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково, є необґрунтованими, оскільки ціна позову у цій справі складає менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та ця справа не відноситься до категорій справ, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного провадження.

Таким чином, Верховний Суд погоджується із висновками судів попередніх інстанцій про те, що ця справа є малозначною, а тому за відсутності випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, судові рішення, ухвалені у цій справі, не підлягають касаційному оскарженню.

Верховний Суд враховує рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року № R (95) 5, згідно яких державам-членам необхідно вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Оскільки, касаційну скаргу подано на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, та судом не встановлено передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, тому відсутні підстави для відкриття касаційного провадження.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 24 грудня 2020 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 27 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової та моральної шкоди відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак І. Ю. Гулейков Г. І. Усик