РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.07.2021 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді - Зосименко О.М.,

за участю секретаря - Ковальчук О.С.,

позивача за первісним позовом

(відповідача за зустрічним позовом)- ОСОБА_1 ,

представника позивача за первісним позовом

(відповідача за зустрічним позовом)- ОСОБА_2 ,

відповідача за первісним позовом

(позивача за зустрічним позовом)- ОСОБА_3 ,

представника відповідача за первісним позовом

(позивача за зустрічним позовом) ОСОБА_4

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Житомира справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_6 , про поділ майна подружжя, поділ боргових зобов`язань подружжя,-

встановив:

Позивач звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 11.12.2012 року між ним та відповідачем було зареєстровано шлюб та під час шлюбу, а саме відповідно до договору № 51.02.1.018 від 16.11.2015 року була придбана двокімнатна квартира АДРЕСА_1 та відповідно до договору № 51.02.2.011 від 23 січня 2016 року нежитлове приміщення ( комора), право власності на які заресстровано за ОСОБА_5 .

Просив суд, з урахуванням уточнень, визнати за ОСОБА_1 право власності Ѕ частини двокімнатної квартири АДРЕСА_1 та на Ѕ нежитлового приміщення 254 загальною площею 2.7кв.м, між 8 та 9 поверхом в будинку АДРЕСА_2 , посилаючись на ст.. 60 СК України.

Одночасно ОСОБА_5 подано зустрічний позов до позивача, в якому просила суд з урахуванням уточнень: визнати за ОСОБА_5 , право власності на 2/3 частини двокімнатної квартири АДРЕСА_1 , та 2/3 нежитлового приміщення 254 загальною площею 2.7кв.м, між 8 та 9 поверхом в будинку АДРЕСА_2 ; визнати грошові кошти, отримані ОСОБА_5 , від ОСОБА_6 , відповідно до договору позики від 24.08.2015 у розмірі 10 000 доларів США такими, що використані в інтересах сім`ї та є спільним борговим зобов`язанням подружжя та здійснити поділ у рівних частинах спільних боргових зобов`язань за договором позики від 24.08.2015 в сумі 5000 доларів США між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , стягнути витрати на правову допомогу.

В обґрунтування зустрічних позовних вимог вказала, що оскільки грошових коштів, необхідних для сплати пайових внесків за вищевказану квартиру та комору, їй із відповідачем (позивачем за первісним позовом) не вистачало, в серпні місяці 2015 року, ОСОБА_7 отримала в борг, за попереднім погодженням із відповідачем, грошові кошти в сумі 10 000 доларів у ОСОБА_6 . 28.07.2018р. нею було повернуто позикодавцеві 5 000 доларів США. Просила відступити від засади рівності часток подружжя через недостатній розмір аліментів на утримання дитини.

У відзиві на зустрічну позовну заяву зазначено, що питання залишку боргу перед третьою особою не може бути предметом розгляду в даному провадженні, оскільки громадянин Бараката ОСОБА_8 має право звернутися до сторін з окремим позовом та довести ті обставини, що боргові зобов`язання ще існують. Одночасно, заперечуючи щодо зустрічних вимог, вказав, згоди на укладання договору позики не надавав. Третя особа у письмових поясненнях вказала про часткове повернення боргу.

Суд, заслухавши сторони, представників сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку.

Основою майнових відносин подружжя є положення про те, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (стаття 60 СК України).

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Судом встановлено, що 11.12.2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_9 укладено шлюб. Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 23.09.2020 р. у справі № 295/9984/20 даний шлюб розірвано, стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 21.09.2020 року та до досягнення дитиною повноліття.

Одночасно судом встановлено, що 16.11.2015 року між ЖБК «Набережний квартал Житомир 2» та ОСОБА_1 укладено договір №51.02.1.018 про сплату пайових внесків, за умовами якого останній взяв на себе зобов`язання по сплаті пайових внесків за квартиру АДРЕСА_3 . Згідно додатку №1 до даного договору розмір майового внеску становить 441 266 грн., (16.11.2015р. 145 598 грн., 16.12.2015р. 147 834 грн., 16.01.2016р. 147 834 грн.) (а.с. 18).

03.06.2016р. між ЖБК «Набережний квартал Житомир 2», ОСОБА_1 , ОСОБА_5 укладено договір про заміну сторони в договорі про сплату пайових внесків за №51.02.1.018 від 16.11.2015 за умовами якого здійснено заміну сторони на ОСОБА_5

15.11.2016р. між ЖБК «Набережний квартал Житомир 2» та ОСОБА_5 укладено додатковий договір до договору за №51.02.1.018 від 16.11.2015 за умовами якого здійснено заміну об`єкта нерухомості на квартиру

АДРЕСА_4 » від 15.11.2016 року ОСОБА_5 повністю сплатила пайовий внесок на будівництво об`єкту нерухомості: квартири АДРЕСА_5 . (а.с. 23).

Згідно Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №218116325 від 28.07.2020 право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_5 (а.с. 10).

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №262594585 від 22.06.2021р. право пласності на нежитлове приміщення 254, комора, загальна площа (кв.м): 2.7, між 8 та 9 поверхом в будинку АДРЕСА_2 зареєстровано за ОСОБА_5 на підставі додатковий договір 21.11.2016р.; ЖБК «Набережний Квартал Житомир 2» та ОСОБА_5 , договір про заміну сторони.

Одночасно судом встановлено, що 24.08.2015 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 укладено договір позики, за умовами якого ОСОБА_5 отримала позику в сумі 10 000 доларів США, що еквівалентно 235 600 грн. на строк до 31.12.2020р. з поверненням 5 000 доларів США не пізніше 31.12.2018 р. (а.с. 66).

Як вбачається з письмових пояснень третьої особи ОСОБА_6 , останній вказує, що в серпні місяці 2015 року до нього звернулась його знайома ОСОБА_5 із проханням позичити її родині грошові кошти в сумі 10000 доларів США, яких їм не вистачало для внесення пайових внесків за квартиру в м. Житомирі та 24.08.2015 в присутності ОСОБА_1 , він передав ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 10 000 доларів США, що відповідало еквівалентові суми 235 600 грн.

У відповідності до п.5 договору позики від 24.08.2015 року, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (позикодавець), ПОЗИЧАЛЬНИК підтвсрджус ПОЗИКОДАВЦЕВІ та повідомляє, що ПОЗИЧАЛЬНИК підтверджує ПОЗИКОДАВЦЕВІ та повідомляє усіх зацікавлених у тому осіб про те, що її чоловік - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Житомира, паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Житомирський МВ УМВС України в Житомирській області 09.06.2001 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , проживаючий: за адресою: АДРЕСА_6 , надав згоду на отримання у позику зазначеної у цьому договорі грошової суми, оскільки вказані грошові кошти призначені для виконання умов договору № 51.02.1.018 від 16.11.2015 року про сплату пайових внесків у ЖБК «Набережний квартал Жигомир2», та на підставі якого вони мають намір примати у власність квартиру АДРЕСА_7 для спільного проживання.

Суд критично оцінює договор позики від 24.08.2015 року, оскільки договір містить відомості, які не існували і не могли бути відомі позичальнику на момент укладення даного договору позики, а саме: 1) те що договір позики містить посилання з читким описанням об`єкта будівництва - квартира АДРЕСА_7 ; 2) призначення коштів, які беруться в борг саме на виконання умов договору № 51.02.1.018 від 16.11.2015 року про сплату пайових внесків у ЖБК «Набережний квартал Жигомир2», де зазначено саме номер договору - 51.02.1.018, тобто номер договору, який ще не укладено і буде укладено лише через майже 3 місяці після підписання договору позики.

Жодних відомостей, що позичальнику було відомо про номер майбутнього договору, предмет договору, позивачем за зустрічним позовом суду не надано, відсутні відомості про наявність попереднього договору до договору № 51.02.1.018 від 16.11.2015 року, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що позивачем за зустрічним позовом не доведено, що грошові кошти у сумі 10 000 доларів США витрачені в інтересах сім`ї саме для погашення пайових внесків.

Одночасно судом встановлено та сторонами не заперечувалося не відображення витрат на пайову участь та наявність боргового зобов`язання у сумі 10 000 доларів США, часткову сплату боргу у сумі 5 000 доларів США у поданих сторонами деклараціях про доходи.

Відповідно до ст. 83 ЦПК України обов`язок подавати докази покладено саме на сторони.

Крім того, жодних належних в розумінні ст.. 77 ЦПК України доказів про те, що боргові кошти у сумі 10 000 доларів США ОСОБА_5 були внесені на сплату пайових внесків суду не надано, та у зв`язку з критичною оцінкою самого змісту договору позики, відсутністю належних доказів витрат боргових коштів саме в інтересах сім`ї на сплату пайових внесків, суд дійшов висновку про недоведеність зустрічних позовних вимог в частині визнання грошових коштів у розмірі 10 000 доларів США такими, що використані в інтересах сім`ї саме на сплату пайових внесків та є спільним борговим зобов`язанням подружжя, їх поділ у рівних частинах спільних боргових зобов`язань за договором позики від 24.08.2015 в сумі 5000 доларів США між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , тому в цій частині в задоволенні зустрічного позову слід відмовити.

Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (ч.1 ст. 69 СК України).

Частиною 1 ст. 70 СК України встановлено, що частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно ч. 2 та ч. 3 ст. 70 СК України при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

У відповідності до п. 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Про те, позивачем за зустрічним позовом не доведено, а в матеріалах справи відсутні відомості, що відповідач за зустрічним позовом ухиляється від сплати додаткових витрат на дитину відповідно до рішення суду; ухиляється від виконання рішення Богунського районного суду м. Житомира від 23.09.2020 р. у справі № 295/9984/20 в частині сплати аліментів на дитину, та має заборгованість по сплаті аліментів, а розмір аліментів, які фактично платить ОСОБА_1 недостатній для забезпечення фізичного, духовного розвитку дитини та її лікування, у зв`язку з чим відсутні підстави для відступлення від засади рівності часток подружжя при поділі спільного майна, а саме квартири та нежитлового приміщення (кладовки), тому суд дійшов висновку, що спірна вищевказана квартира, придбана під час шлюбу та нежитлове приміщення (кладовка), є спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_5 і належить ним в рівних частинах, по Ѕ кожному з них.

У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України, якою визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір в розмірі 840,80 грн,а з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 стягнути судовий збір в розмірі 559,90 грн. Крім того, у підготовчому і всудовому засіданні заяв щодо стягнення витрат на правову допомогу сторонами та її представниками не подано та не заявлено.

Керуючись ст. ст. 60, 61, 69-71 СК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст. 265 ЦПК України, суд

ухвалив:

Первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частини двокімнатної квартири АДРЕСА_1 та право власності на Ѕ нежилого приміщення (комора) ССLV (254) між 8 та 9 поверхом, загальною площею (кв.м) 2.7. за адресою: АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Зустрічний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_6 , про поділ майна подружжя, поділ боргових зобов`язань подружжя задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_5 право власності на Ѕ частини двокімнатної квартири АДРЕСА_1 та право власності на Ѕ нежилого приміщення (комора) ССLV (254) між 8 та 9 поверхом, загальною площею (кв.м) 2.7. за адресою: АДРЕСА_2 .

В задоволенні решти зустрічних позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 судовий збір в розмірі 559,90 грн.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд міста Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення буде виготовлено 09.07.2021 року.

Суддя О.М. Зосименко