Справа № 407/05.21 Головуючий у 1 інстанції: Юхименко Р.І.
Провадження № 22-з/811/127/21 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2021 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Шандри М.М.

суддів: Левика Я.А., Савуляка Р.В.

секретаря: Бадівської О.О.

за участю:представника ПП«Автотранском» - Залевської І.В., представника ТОВ «Агрітерра», ОСОБА_1 ОСОБА_2

розглянувши у місті Львові заяву Приватного підприємства «Автотранском» про забезпечення позову у справі №407/05.21 за позовом Приватного підприємства «Автотранском» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрітерра», ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, трьох процентів річних та інфляційних витрат за весь час прострочення,

В С Т А Н О В ИВ:

Приватне підприємство «Автотранском» подало до Львівського апеляційного суду заяву про забезпечення позову, яку обґрунтовує тим, що у провадженні Постійно діючого третейського суду при Асоціації «Всеукраїнська інвестиційна асоціація» знаходиться справа №407/05.21 за позовом Приватного підприємства «Автотранском» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрітерра», ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, трьох процентів річних та інфляційних витрат за весь час прострочення.

Заяву обґрунтовує тим, що 24 травня 2021 року ПП «Автотранском» звернулось до Постійно діючого третейського суду при Асоціації «Всеукраїнська інвестиційна асоціація» (місцезнаходження: м.Львів, вул.Героїв УПА, 72) з позовом до ТОВ «Агрітерра» та ОСОБА_1 про стягнення 6 252 111,08 грн, з яких: 5 500 000,00 грн - сума основного боргу; 195 375,36 грн - три проценти річних; 556 735,72 грн - інфляційних втрат за весь час прострочення.

Ухвалою Постійно діючого третейського суду при Асоціації «Всеукраїнська інвестиційна асоціація» від 28.05.2021 по справі №407/05.21 відкрито провадження у справі та призначено третейського суддю ОСОБА_3 .

Ухвалою Постійно діючого третейського суду при Асоціації «Всеукраїнська інвестиційна асоціація» від 28.05.2021 по справі №407/05.21 третейським суддею Юхименко Р.І. прийнято справу до провадження та призначено третейський розгляд справи.

Вважає, що існує необхідність забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на банківських рахунках відповідачів, оскільки існує прямий конкретний зв`язок між обраним заходом забезпечення (накладенням арешту на грошові кошти відповідачів) та заявленими позовними вимогами (стягнення грошових коштів), на поведінку відповідачів, що утруднить виконання майбутнього рішення третейського суду.Так як, ТОВ «Агрітерра» тривалий час не оплачує надані за договором послуги. Так, ТОВ «Агрітерра» зобов`язане було провести остаточний розрахунок 11.03.2020. таким чином прострочення зі сплати боргу становить 456 днів.ТОВ «Агрітерра» листом №10042020/1 від 10.04.2020 адресованим ПП «Автотранском», визнало заборгованість та просило розтермінувати погашення заборгованості за графіком. Однак, вказаного зобов`язання не виконало також.ПП «Автотранском» неодноразово нагадувало відповідачу щодо необхідності повної оплати за надані послуги, проте, сума боргу в розмірі 5 500 000,00 грн. по сьогоднішній день залишається непогашеною, а відповідач користується чужими коштами та ймовірно володіє достатньою сумою грошей для оплати рахунків заявника, проте необгрунтовано ухиляється від погашення боргу.

02 березня 2020 року між ОСОБА_1 (Поручитель) та Приватним підприємством «Автотранском» (Кредитор) було укладено договір поруки № 1 (далі також Договір поруки).

Договором поруки забезпечено виконання зобов`язання ТОВ «Агітерра» (39438018) за Договором від 18.03.2019 про надання послуг транспортного експедирування (перевезення вантажів автомобільним транспортом) №36153111.

Відповідно до п.1.2. Договору №1 поруки у разі порушення Боржником своїх зобов`язань за умовами Основного договору, Боржник і Поручитель відповідають перед Кредитором як солідарні боржники, що означає, що Кредитор може звернутись з вимогою про виконання Зобов`язань Боржника як до Боржника, так і до Поручителя, чи до обох одночасно.

26.02.2021ПП «Автотранском» надіслало ОСОБА_1 вимогу про виконання зобов`язань вих. № 25-02 від 25.02.2021. Вказану вимогу ОСОБА_1 отримав 09.03.2021.

Однак, жодних дій спрямованих на погашення заборгованості не вчинив.

Вважає, що вжиття заходів забезпечення сприятиме забезпеченню збалансованості інтересів сторін; запобігатиме порушенню прав заявника на час вирішення спору третейським судом та фактичному виконанню рішення третейського суду у разі задоволення позову; не порушить прав та охоронюваних законом інтересів відповідачів (арештовані кошти не будуть виведені з його володіння), а лише запровадить тимчасові обмеження у використанні коштів на банківських рахунках; не буде перешкоджати здійсненню господарської діяльності, оскільки арешт на грошові кошти в межах суми боргу за договором не позбавляє права здійснювати основним види його господарської діяльності.

Звертає увагу на те, що наявні беззаперечні обставини, що свідчать про утруднення виконання в майбутнього рішення третейського суду, а саме:

- відповідачі тривалий час не виконують свої зобов`язання і не вчиняють дій, які б підтвердили ймовірність сплати боргу в майбутньому;

- грошове зобов`язання ТОВ «Агрітерра» перед позивачем не забезпечено, заставою, порукою або гарантією, що дозволяло б позивачу задовольнити свої вимоги за рахунок майна відповідача або отримати суму боргу від іншої особи;

- договір поруки укладено лише з ОСОБА_1 , який є єдиним учасником та директором ТзОВ «Агрітерра»;

- ОСОБА_1 як поручитель, єдиний учасник (кончений бенефециар) та керівник ТзОВ «Агрітерра» не вчиняє жодних дій щодо погашення заборгованості;

- заборгованість є значною, лише сума основного боргу становить 5 500 000,00 грн;

- У ТОВ «Агрітерра» відсутнє нерухоме майно, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майна. Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (довідка №244133374 від 12.02.2021);

- у ОСОБА_1 відсутнє нерухоме майно, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майна. Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (довідка №249665920 від 12.02.2021);

- за даними Державного реєстру обтяжень рухомого майна зареєстровано обтяження на 12 транспортних засобів ТОВ «Агрітерра» на підставі Договорів фінансового лізингу з ТОВ «Сканія Кредіт Україна» (33052443).

Просить накласти арешт на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрітерра» (68000, Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Паркова, буд. 46Б. кв. 60, ідентифікаційний код 39438018), що знаходяться на розрахунковому рахунку: IBAN НОМЕР_1 в AT «ОТП Банк» МФО 300528. а також на інших виявлених під час виконання даної ухвали рахунках, які відкриті ТОВ «Агрітерра» в банківських установах України - в межах ціни позову 6 252 111,08 грн.

Накласти арешт на грошові кошти ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) які знаходяться на будь-яких банківських рахунках, відкритих в банківських установах України, що належать ОСОБА_1 , в межах суми ціни позову у розмірі 6 252 111,08 грн.

У судовому засіданні представник ПП«Автотранском» - Залевська І.В. просила заяву задовольнити, представник ТОВ «Агрітерра», ОСОБА_1 ОСОБА_2 просила у задоволенні заяви відмовити.

Згідно з частиною другою статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначені положеннями статті 150 ЦПК України.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.

Згідно з частиною першою статті 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за заявою осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим. Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків (пункт 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9).

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Співмірність передбачає врахування судом співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також убезпечення від спричинення значної шкоди позивачу.

При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову. Адже, цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Як убачається з матеріалів справи, позивач звернувся до третейського суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості, трьох процентів річних та інфляційних втрат за весь час прострочення. Ціна позову 6 252 111 грн 08 коп.

Ухвалою головуючого третейського судді Постійно діючого третейського суду при Асоціації «Всеукраїнська інвестиційна асоціація» Юхименко Р.І. від 28 травня 2021 року прийнято справу до свого провадження та призначено третейський розгляд справи № 407/05.21.

Згідно із частиною третьою статті 152 ЦПК України заява про забезпечення позову у справі, яка передана на розгляд міжнародного комерційного арбітражу, третейського суду, подається до апеляційного суду за місцезнаходженням арбітражу, третейського суду, місцезнаходженням відповідача або його майна за вибором заявника.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Такий правовий висновок викладено в ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 183/5864/17-ц (провадження № 61-38692св18).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 висловлено правовий висновок про те, що необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Вжиття заходів забезпечення позову, шляхом накладення арешту на кошти на рахунках юридичної особи може призвести до перешкод у здійсненні господарської діяльності та, в свою чергу, погіршення майнового стану сторони (постанова Верховного Суду від 30 липня 2020 року у справі № 910/3836/20).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що заява про забезпечення позову є недостатньо обґрунтованою та її доводи не свідчать про те, що невжиття відповідних заходів може утруднити чи унеможливити виконання рішення третейського суду у майбутньому. В ній не наведено посилань на те, що існують обставини, які свідчать про реальну можливість невиконання рішення третейського суду у разі задоволення позову. Така ґрунтується виключно на припущеннях заявника.

В ході розгляду заяви апеляційним судом також встановлено, що відповідачі не є в Єдиному реєстрі боржників, що колегія суддів оцінює як додатковий доказ відсутності необхідності вживати заходи забезпечення позову щодо них.

У разі вжиття заходів забезпечення позову в обраний заявником спосіб, такі можуть призвести до зупинки господарської діяльності одного із відповідачів (ТОВ «Агрітерра»), яка полягає у надані послуг з перевезення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи наведене, з огляду на бездоказовість заяви про забезпечення позову, суд приходить до висновку, що в задоволенні такої необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 149-153, 259, 260 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви Приватного підприємства «Автотранском» про забезпечення позову відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст ухвали складено:08.07.2021.

Головуючий

Судді