Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2021 року

м. Харків

справа № 638/2204/20

провадження № 2/638/1147/21

Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді - Яковлевої В.М.,

за участю секретаря судового засідання - Погудіної Д.О.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - Адвокат Шурло Роман Павлович,

відповідач: Головне управління Пенсійного Фонду України в Харківській області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області про стягнення недоотриманих спадкодавцем пенсійних виплат,

в с т а н о в и в:

17 лютого 2020 року позивач звернувся до суду із позовом до Головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області про стягнення недоотриманих спадкодавцем пенсійних виплат.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік - ОСОБА_2 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть від 27 липня 2018 року серія НОМЕР_1 , виданим Старобільським РВ ДРАЦС ГТУЮ у Луганській області, про що зроблено відповідний актовий запис № 614. Позивачка була єдиним спадкоємцем померлого ОСОБА_2 , яка прийняла спадщину після нього.

На момент смерті померлий був пенсіонером та отримував пенсію, мав статус тимчасово переміщеної особи, а його пенсійна справа перебувала на обліку в ГУ ПФУ в Харківській області. За життя пенсійна справа померлого ОСОБА_2 , після його звернення до відповідача з відповідною заявою про поновлення виплати пенсії в листопада 2015 року та наданням всіх необхідних документів, була взята на облік, що є підтвердженням виконання померлим всіх умов передбачених частиною другою статті 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, однак в порушення зазначеної вимоги виплата пенсії безпідставно так і не була поновлена протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати.

У зв`язку із відкриттям спадкової справи № 40/2019, приватним нотаріусом Ганшиною В.О. Старобільського районного нотаріального округу Луганської області був направлений запит від 13 червня 2019 року до ГУ ПФУ в Харківській області з метою отримання інформації про наявність нарахованої пенсії, яка не була отримана пенсіонером ОСОБА_2 за життя.

ГУ ПФУ в Харківській області надало нотаріусу відповідь про те, що розмір такої пенсії складає 33 740, 95 грн.

Вказана сума була зазначена нотаріусом у відповідному Свідоцтві про право на спадщину за законом від 16 жовтня 2019 року.

23 жовтня 2019 року позивач звернулась до ГУ ПФУ з відповідною заявою та свідоцтвом про право на спадщину, у зв`язку із чим у листопаді 2019 року відповідач фактично сплатив позивачці 24 437, 19 грн.

17 грудня 2019 року представник позивачки звернувся із заявою до відповідача про надання інформації щодо періоду, за який була невиплачена пенсія померлому ОСОБА_2

04 лютого 2020 року представник позивача отримав лист-відповідь від відповідача, в якому зазначеног, що відповідач здійснював виплату за останні три роки на підставі свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до довідки про розмір призначеної і фактично виплаченої пенсії ОСОБА_2 , загальна сума нарахованої пенсії складає 81 776, 07 грн, а розмір фактично виплаченої пенсії склав 24 437, 19 грн.

Таким чином вважає, що залишок суми пенсії несплаченої ОСОБА_2 за життя та виплаченої позивачці складає 57 338, 88 грн (81 776,07 грн - 24 437, 19 грн), а відповідач фактично відмовився виплачувати позивачці всю суму неотриманої пенсії за життя померлим ОСОБА_2 , яка увійшла до складу спадщини.

У зв`язку із зазначеним, враховуючи те, що саме з вини відповідача померлий ОСОБА_2 своєчасно за життя не отримав своєї пенсії, позивачка змушена звернутися до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою суду від 13 березня 2020 року відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі, визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву і всіх доказів, з одночасним надісланням копії відзиву відповідно до вимог частини чотирьох статті 178 ЦПК України позивачу.

04 травня 2020 року до суду надійшов відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , в якому відповідач в повному обсязі не погоджується із заявленими позивачем позовними вимогами. У відзиві відповідач зазначив, що ним була надана інформація позивачу щодо того, що сума недоотриманої пенсії померлого ОСОБА_2 складає 33 740, 95 грн, та вона може змінитись в сторону зменшення залежно від дати звернення спадкоємця за недоотриманою пенсією. У зв`язку із тим, що позивач звернулась до відповідача із заявою 23 жовтня 2019 року, розмір недоотриманою пенсії згідно зі статтями 46, 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» складає 24 437, 19 грн. Вказана сума і була виплачена відповідачем позивачці в листопаді 2019 року.

05 травня 2020 відповідач подав до суду клопотання про закриття провадження у справі № 638/2204/20, зазначаючи, що дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки відповідно до покладених завдань і функцій Пенсійного фонду, він є суб`єктом владних повноважень у сфері нарахування та виплат пенсій, а спори, що виникають між учасниками цих відносин, є публічно-правовими, а тому їх вирішення належить до юрисдикції адміністративних судів.

13 травня 2020 представником позивача була подана до суду заява про збільшення позовних вимог, в якій він зазначив, що рішення відповідача щодо вчинення дій з виплати раніше призначеної ОСОБА_2 пенсії є протиправними, а ОСОБА_2 за життя не отримав заборгованість з пенсії за період з 01 серпня 2014 по 30 листопада 2015 року та не отримував щомісячну виплату пенсії в період 01 грудня 2015 року по 27 вересня 2017 року з вини ГУ ПФУ в Харківській області. У зв`язку із цим представником позивача у заяві було зазначено, що відповідно до частин першої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», стаття 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення», стаття 1227 ЦК України, з урахування положень частини другою статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 1218 ЦК України, внаслідок неправомірного припинення виплати пенсії з 01 серпня 2014 року та неповнолення її виплати відповідачем з 01 грудня 2015 року по 27 вересня 2017 року пенсії ОСОБА_2 , останній набув право на отримання компенсації за період з 01 серпня 2014 року по 27 вересня 2017 року в сумі 20 507, 71 грн., яке відповідно до статті 1218 ЦК України перейшло до позивачки як спадкоємиці ОСОБА_2 ..

Відповідачем до суду було подано заперечення щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача грошові кошти в сумі 75 592, 95 грн., набуті в порядку спадкування за законом. Однак відповідач зазначає, що в даному випадку ним не були порушені строки виплати пенсії ОСОБА_1 , оскільки ці кошти є спадщиною та не підпадають під дію відповідного Закону, а отже відсутні законні підстави для стягнення з відповідача суми компенсації втрати частини доходів. Крім того, відповідач зазначає, що вказана позивачем сума боргу самостійно розрахована ним, а пояснення щодо розрахунку відсутні, також сума не відповідає довідці, що була видана Управління та позивачем не надано доказів, що підтверджують її обґрунтованість.

Представником позивача було подано клопотання про витребування доказів по справі, а саме пенсійну справу ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 20 січня 2021 було задоволено клопотання представника позивача та витребувано від ГУ ПФУ в Харківській області пенсійну справу ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 26 квітня 2021 було відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про закриття провадження у справі № 638/2204/20, зазначаючи, що даний спір не стосується відносин з приводу нарахування та виплати пенсії, відтак не є публічно-правовим, предметом спору є недоотримана спадкодавцем сума пенсії, тобто даний спір виник з відносин щодо спадкування, тому дана справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Ухвалою від 26 квітня 2021 було задоволено клопотання представника позивача про збільшення позовних вимог, прийнято до розгляду уточнену редакцію позовної заяви та закрито підготовче судове засідання у справі, та справа була призначена до судового розгляду по суті.

Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином і в установленому законом порядку.

Позивачем до позовної заяви додано клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, в якому останній просив справу розглядати без участі представника позивача, проти заочного розгляду справи та постановлення заочного рішення не заперечує.

Представник відповідача просив розглянути справу за його відсутності.

Згідно з частиною першою статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з огляду на наступне.

Матеріали справи свідчать, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 чоловік позивача, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 27 липня 2018 року серія НОМЕР_1 , виданим Старобільським РВ ДРАЦС ГТУЮ у Луганській області, про що зроблено відповідний актовий запис № 614. Позивачка була єдиним спадкоємцем померлого ОСОБА_2 , яка прийняла спадщину за ним.

На момент смерті померлий був пенсіонером та отримував пенсію, мав статус тимчасово переміщеної особи, а його пенсійна справа перебувала на обліку в ГУ ПФУ в Харківській області. За життя пенсійна справа померлого ОСОБА_2 , після його звернення до відповідача з відповідною заявою про поновлення виплати пенсії в листопаді 2015 року та наданням всіх необхідних документів, була взята на облік, що є підтвердженням виконання померлим всіх умов передбачених частиною другою статті 49 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, однак в порушення зазначеної вимоги виплата пенсії безпідставно так і не була поновлена протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати.

Приватним нотаріусом Ганшиною В.О. Старобільського районного нотаріального округу Луганської області був направлений запит від 13 червня 2019 до ГУ ПФУ в Харківській області на витребування відомостей та документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії, а саме, з метою отримання інформації про наявність нарахованої пенсії, яка не була отримана пенсіонером ОСОБА_2 за життя.

ГУ ПФУ в Харківській області направило лист від 17 липня 2019 за № 1957/0427-20, в якому повідомило нотаріуса про те, що розмір такої пенсії складає 33 740, 95 грн.

Вказана сума була зазначена нотаріусом у відповідному свідоцтві про право на спадщину за законом від 16 жовтня 2019 реєстровий № 2113.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 16 жовтня 2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Старобільського районного нотаріального округу Луганської області на підставі статті 1261 ЦК України спадкоємцем зазначеного в свідоцтві майна ОСОБА_2 , 1950 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є його дружина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спадщина, на яку видано це свідоцтво складається з суми пенсії, у зв`язку зі смертю, недоотриманої суми пенсії у сумі 33 740, 95 грн, яка належала спадкодавцю ОСОБА_2 , що підтверджується листом головного Управління пенсійного фонду України в Харківській області № 1957/022720 від 17 липня 2019 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2113 ( а. с 13).

23 жовтня 2019 року позивачка звернулась до ГУ ПФУ з відповідною заявою та свідоцтвом про право на спадщину, у зв`язку із чим у листопаді 2019 року їй було фактично виплачено лише 24 437, 19 грн.

Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм правом та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Зі змісту позовної заяви та матеріалів справи вбачається, що позов подано з метою захисту спадкових прав позивача, оскільки предметом заявлених позовних вимог є стягнення нарахованих, але не отриманих спадкодавицею позивача за життя сум пенсії, тобто виплат, які є спадковою масою і не стосуються порядку нарахування соціальних виплат. Тобто вимоги є майновими (стягнення грошових коштів), а правовідносини між сторонами - цивільними. Спір має приватноправовий характер і підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Статтею 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій статті 52 цього Закону, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліменти, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Аналіз статей 1218, 1219, 1227 ЦК України свідчить про те, що законодавець передбачив можливість спадкування права на отримання нарахованої, але не одержаної пенсії.

Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 284/252/17, провадження № 14-248цс19.

Відповідно до частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми недоотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що дана норма розповсюджується на правовідносини з приводу виплати нарахованих сум пенсії, але своєчасно не отриманих пенсіонером з власної вини та не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.

Відповідно до положень статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну.

У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Суд звертає увагу на те, що ЦК України не визначає строк, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів. Положення частини другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, теж не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера.

Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.

Таким чином, враховуючи спірні цивільно-правові відносини між учасниками справи, які вирішуються тільки в судовому порядку, суд оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права, приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню насамперед як спосіб захисту прав та інтересів позивача, оскільки наявними доказами підтверджено, що відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав позивача як спадкоємця на отримання всього належного йому спадкового майна, яке увійшло до складу спадщини.

Крім того, відповідно до підпункту 8 пункту 4 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28-2, управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій. Постановою правління Пенсійного фонду України від 13.12.2018 № 27-1 правління зобов`язало начальників головних управлінь забезпечити укладання договорів з установами, уповноваженими на право виплати пенсій через поточні рахунки одержувачів. Тобто відповідно до Постанови від 22.12.2014 № 28-2, зокрема, об`єднане управління, яким є відповідач, забезпечує фінансування та виплату пенсій. Отже, відповідач відповідно до чинного законодавства нараховує та виплачує пенсійні виплати.

Крім того слід зауважити, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (статті 1218 ЦК України). Тому сума пенсії, що належала ОСОБА_2 і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, увійшла до складу спадщини та позивач, прийнявши спадщину, має право на виплату цієї суми. Положення частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які увійшли до спадщини.

Так, відділом з питань виплати пенсії № 26 управління з питань виплати пенсій головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області листом № 1957/04.27/20 від 17 липня 2019 року була надана відповідь, що сума недоотриманої пенсії складає 33 740, 95 грн. Водночас було повідомлено, що вищевказана сума зміниться в залежності від дати звернення спадкоємця за недоотриманою пенсією.

Представник головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області посилався на те, що ОСОБА_1 звернулась із заявою щодо виплати недооотриманої пенсії 23 жовтня 2019 року, тому розмір недоотриманої пенсії за період з 23 жовтня 2019 року згідно зі статтями 46, 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», складає 24 437, 19 грн, який було виплачено в листопаді 2019 року, яка і була виплачена позивачу.

Отже, оскільки за життя ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , недоотримав пенсію в розмірі 33 740, 95 грн, а позивачка є його спадкоємцем та у встановленому законом порядку прийняла спадщину, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, ОСОБА_1 як спадкоємець набула право на отримання невиплаченої пенсії у розмірі 33 740, 95 грн, яка належала спадкодавцю ОСОБА_2 , що підтверджується листом головного Управління пенсійного фонду України в Харківській області № 1957/042720 від 17 липня 2019 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2113 ( а. с. 13).

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За таких обставин суд доходить висновку, що право позивачки на володіння, розпоряджання власним майном у вигляді отриманої спадщини згідно свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка порушено з боку відповідача, тому позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з Головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути грошові кошти у вигляді недоотриманої суми пенсії після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловіка позивача ОСОБА_2 в розмірі 9 303, 76 грн (33 740, 95 грн 24 437, 19 грн).

Стосовно позовних вимог щодо стягнення компенсації за період з 01 серпня 2014 року по 27 вересня 2017 року в сумі 20 507, 71 грн, яке відповідно до статті 1218 ЦК України перейшло до позивачки як спадкоємиці ОСОБА_2 , то здійснений ним розроахунок не відповідає Порядку № 159, яким передбачено обчислення суми компенсації та відповідна сума компенсації до складу спадщини не входила, крім того, у даному випадку не було порушено строки виплати пенсії ОСОБА_1 , оскільки спірні кошти є спадщиною та не підпадають під дію відповідного Закону, а отже правові підстави для стягнення з відповідача суми компенсації втрати частини доходів відсутні.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом справи, належать, у числі інших, витрати на професійну правничу допомогу (частини перша, третя статті 133 ЦПК України).

Згідно зі статтею 137 ЦПК України витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частинами другою, третьою, восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові втирати витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи повязані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у звязку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом пяти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Пунктом 48 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних прав «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах № 10 від 17 жовтня 2014 року визначено, що витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Європейським судом з прав людини висловлена правова позиція, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення Європейського суду з прав людини від 10 січня 2010 року, №33210/07 і 41866/08) та «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, №37246/04).

Представництво у суді адвокат Шурло Р.П. здійснював на підставі договору про надання правової допомоги № 24/01/3 від 24 січня 2020 року.

На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу представником позивача надано: розрахунок витрат повязаних з розглядом справи на правничу допомогу; копія квитанції №б/н від 10 лютого 2209 року, згідно якої сплачено ОСОБА_1 4204,00 грн адвокату Шурло Р.П. за надання правової допомоги згідно з договором № 24/01/3 від 24 січня 2020 року.

При вирішенні питання про стягнення витрат за правничу допомогу суд враховує складність справи, обсяг наданої правничої допомоги адвокатом, збір доказів, підготовка запитів адвоката, те, що відповідно до матеріалів справи представник позивача в судових засіданнях особисто участі не брав, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, у зв`язку із чим доходить висновку щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 3 500,00 грн.

Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 103, 42 грн (840, 80*0,123) пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2,5,3,10-13,76-81,141,258,259,263-265,268,273,354 ЦПК України, статтями1218,1219,1227 ЦК України, статтею 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд

у х в ал и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області про стягнення спадщини у вигляді недоотриманих пенсійних виплат задовольнити частково.

Стягнути з Головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області (, місцезнаходження: 61022, м. Харків, майдан Свободи, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх) на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , грошові кошти у вигляді недоотриманої суми пенсії в розмірі 9 303 (дев`ять тисяч триста три) грн 76 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області (, місцезнаходження: 61022, м. Харків, майдан Свободи, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх) на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , витрати на правничу допомогу в сумі 3 500 (три тисячі п`ятсот) грн 00 коп.

Стягнути з Головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області (, місцезнаходження: 61022, м. Харків, майдан Свободи, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх) на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , судовий збір в сумі 103 (сто три) грн 42 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Дзержинський районний суд м. Харкова.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ; адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Головне управління Пенсійного Фонду України в Харківській області, ; місцезнаходження: 61022, м. Харків, майдан Свободи, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх.

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua.

Повний текст рішення складено 09 липня 2021 року.

Суддя В. М. Яковлева