Справа № 369/6362/20
Провадження №2-ві/369/4/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.02.2021 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Дубас Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Мазурик Д.С.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2 ,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про відвід головуючого судді Янченка А.В. від участі у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАРАЗ-8» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, -

в с т а н о в и в:

В провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАРАЗ-8» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг.

Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Янченка А.В. від 08.02.2021 клопотання відповідача про витребування доказів задоволено частково, витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАРАЗ-8»: виписки по балансовому рахунку «36» «Розрахунки з покупцями та замовниками», сальдо якого підтверджує заборгованість ОСОБА_3 перед ТОВ «ЗАРАЗ-8».

Підготовче засідання відкладено на 11.03.2021 року на 10:30 годин.

12.02.2021 року відповідач ОСОБА_3 через електронну адресу суду подала заяву про відвід судді Янченка А.В. в порядку ст. 36 ЦПК України. Дана заява мотивована тим, що в заявника є обґрунтовані підстави вважати, що існують обставини, що викликають сумнів в неупередженості та об`єктивності судді Янченка А.В.

Зокрема заявник посилається на те, що під час підготовчого засідання у справі №369/6362/20 суддя Янченко А.В. не звернув увагу на той факт, що позивач ТОВ «ЗАРАЗ-8» не надав до суду жодних доказів щодо підстав виникнення матеріально-правових вимог до ОСОБА_3 по пред`явленому в суді позові, зокрема, але не виключно:

-документи, які підтверджують суб`єктність правовідносин в сфері житлово-комунальних послуг: протокол зборів співвласників багатоквартирного будинку № 21 , рішення співвласників про надання повноважень співвласникам частини будинку № 21 корпусу 4 самостійно приймати рішення щодо розпорядження спільним майном; протокол зборів співвласників багатоквартирного будинку № 21 корпус 4 з підписними листами, що є невід`ємною частиною протоколу зборів співвласників;

-документів, які підтверджують делегування повноважень ТОВ «ЗАРАЗ-8» на укладання будь-яких правочинів від імені ОСОБА_3 ; протокол зборів співвласників багатоквартирного будинку № 21 (з підписними листами), рішення співвласників про надання повноважень ТОВ «ЗАРАЗ-8» на укладання від імені співвласників будь-яких правочинів;

-правочинів, які були укладені ТОВ «ЗАРАЗ-8» від імені ОСОБА_3 на підставі яких, начебто, виникли матеріально-правові вимоги: договір про надання послуг з постачання теплової енергії, який був укладений між ТОВ «ЗАРАЗ-8», як колективним споживачем та виконавцем комунальної послуги з постачання теплової енергії; Статут ТОВ «ЗАРАЗ-8», яким врегульовуються взаємовідносини між колективним споживачем та споживачами комунальної послуги з постачання теплової енергії;

-інші документи, які можуть бути доказами у справі, що розглядається.

Суддя Янченко А.В. своїм рішенням відмовив у задоволенні клопотань про витребування доказів, які відповідач не має можливості надати самостійно та які є суттєвими для справедливого, об`єктивного розгляду справи незалежним і безстороннім судом, чим позбавив відповідача законних прав, передбачених ст.ст. 43, 84 ЦПК України.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 лютого 2021 року визнано заявлений відвід судді необгрунтованим та передано заяву про відвід судді для розгляду іншому судді, визначеному в порядку, встановленому ч. 1 ст. 33 ЦПК України. Провадження по справі зупинено до вирішення питання про відвід.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 лютого 2021 року, заява про відвід передана до провадження судді Дубас Т.В.

Розглянувши заяву про відвід, суд дійшов висновку про необґрунтованість такого відводу з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Важливу роль у розробці критеріїв неупередженості (тобто безсторонності), як складової права на справедливий судовий розгляд відіграє практика Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ), у контексті якої повинна формуватися національна судова практика.

Стаття 6 ЄКПЛ відноситься до сфери цивільного судочинства. При цьому ключовими її положеннями є право кожного при визначенні його цивільних прав та обов`язків на справедливий публічний розгляд справи протягом розумного строку незалежним та безстороннім судом, створеним на підставі закону. Виходячи з наявної практики ЄСПЛ, можна констатувати, що він в цілому визначив концептуальні підходи до тлумачення ст. 6 ЄКПЛ, представивши не лише змістовні характеристики неупередженості, але й її суб`єктивні та об`єктивні компоненти.

Так, у справі «П`єрсак проти Бельгії» ЄСПЛ висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, її відсутність або, навпаки, наявність може бути перевірено різноманітними способами ЄСПЛ. У даному контексті, на думку ЄСПЛ, можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання даного судді у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі "Хаушильд проти Данії" зазначається, що ЄСПЛ потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Стосовно об`єктивної неупередженості у справі "Фей проти Австрії" ЄСПЛ вказав, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості. Мова йде про ту довіру, яку суди у демократичному суспільстві!» повинні апріорно викликати в учасників цивільного процесу.

Крім наведених об`єктивними обставинами, що можуть свідчити про упередженість суду, у практиці ЄСПЛ визнавались такі: члени суду, що мали розглядати справу, вже брали участь у ній у іншій процесуальній ролі, наприклад, прокурор, адвокат, суддя у суді нижчої інстанції тощо ("П`єрсак проти Бельгії"); суддя, що бере участь у справі про оспорювання законодавчих нормативних актів раніше висловлювався з цього приводу як консультант ("Прокол проти Люксембургу "); наявність дискреційних повноважень у одного з суддів, що розглядають справу у колегіальному складі ("Дактарас проти Литви"); участь судді у прийнятті законодавчих або підзаконних нормативних актів, на основі яких потім виноситься судове рішення ("Макгоннелл проти Сполученого Королівства") тощо. Так, у справі "Деміколі проти Мальти" було визнано порушення об`єктивного критерію неупередженості суду, адже до складу Палати представників Мальти, яка розглядала справу заявника, входили два члени, що раніше піддавалися критиці у статті заявника, яка мала відношення до справи, а тому фактично мали особисту заінтересованість у справі.

А тому, враховуючи викладене вище, суд доходить висновку про необґрунтованість заяви ОСОБА_3 про відвід судді Янченка А.В. від участі у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАРАЗ-8» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, тому що заява не містить посилання на дії вчинені суддею, що не можуть свідчити про необ`єктивність або упередженість, що є підставою для відводу судді Янченка А.В.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про відвід судді Янченка А.В.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 36, 37, 39, 40 ЦПК України, суд,

постановив:

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід судді Янченка А.В. від участі у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАРАЗ-8» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Т.В. Дубас