Ухвала

05 березня 2021 року

м. Київ

справа № 127/21251/18

провадження № 61-2655ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Шиповича В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 19 січня 2021 року за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Вінницького апеляційного суду від 24 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей та на дружину до досягнення дитиною трьохрічного віку та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з указаним позовом, в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просила стягнути з ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 6 000 грн на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення ними повноліття, а також кошти на її утримання в розмірі 5 000 грн щомісячно до досягнення їх дитиною ОСОБА_4 трьох років.

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь аліменти на сина ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частини від усіх видів її доходів щомісячно, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку

з 29 січня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 08 жовтня

2019 року первісний позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 4 000 грн щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28 серпня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 3 000 грн щомісячно, починаючи з 28 серпня 2018 року і до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду в частині стягнення в межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

В решті позовних вимог відмовлено.

Зустрічний позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/4 частини від усіх видів її доходів щомісячно, але не менше 50 %

від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня подання зустрічної позовної заяви, а саме з 29 січня 2019 року.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду в частині стягнення у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 24 грудня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 08 жовтня

2019 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дружини в розмірі 3 000 грн скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову.

В решті рішення залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду від 28 січня 2020 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 08 жовтня 2019 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 24 грудня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дітей та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 19 січня 2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Вінницького апеляційного суду від 24 грудня 2019 року відмовлено.

У лютому 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 19 січня

2021 року, в якій заявник просить скасувати оскаржуване судове рішення та змінити постанову Вінницького апеляційного суду від 24 грудня 2019 року у частині стягнення з нього аліментів.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статей 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Відповідно до статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставою для такого перегляду, зокрема, є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи (пункт 1 частини другої

статті 423 ЦПК України).

Як нововиявлені можуть розглядатися обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, які існували на час ухвалення рішення або постановлення ухвали, але про них не знали і не могли знати заявник і суд.

Таке ж роз`яснення містить пункт 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами», в якому зазначено, що нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Тобто вбачається наявність доказу, який раніше не міг бути відомий, однак міг би призвести до іншого результату судового розгляду.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини.

Судам необхідно розрізняти також нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи, незадоволення певних клопотань про витребування доказів, призначення експертизи тощо) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

Не є нововиявленими обставинами також ті обставини, на які посилалася особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях, в апеляційній або касаційній скарзі, або які могли бути встановлені при всебічному і повному з`ясуванні судом обставин справи.

Неподання стороною або особою, яка бере учать у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Виходячи з вимог пункту 1 частини четвертої статті 423 ЦПК України переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами.

Суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що неподання письмової заяви про зменшення позовних вимог ОСОБА_2 в суді першої інстанції та відмова у відкритті касаційного провадження не є нововиявленою обставиною і не може бути підставою для задоволення заяви ОСОБА_1 .

Не є нововиявленою обставиною для перегляду постанови Вінницького апеляційного суду в розумінні статті 423 ЦПК України і те, що представник ОСОБА_2 - адвокат Вавшко В. С. раніше працював на посаді заступника голови Вінницького апеляційного суду.

Приймаючи остаточне рішення у справі, колегія суддів враховує також те, що Європейський суд з прав людини зауважив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України»,

№ 3236/03, § 40, ЄСПЛ, 03 квітня 2008 року).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя

З огляду на вищенаведене, доводи касаційної скарги ОСОБА_1

є безпідставними, висновків суду апеляційної інстанції не спростовують та на законність і обґрунтованість постановленого судового рішення не впливають.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України визначено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Згідно з частиною шостою статті 394 ЦПК України ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Зі змісту касаційної скарги та оскарженого судового рішення не виявлено порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, правильність застосування судом норм права не викликає сумнівів, касаційна скарга ОСОБА_1 є необґрунтованою.

Керуючись частинами першою, четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 19 січня 2021 року за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Вінницького апеляційного суду від 24 грудня

2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей та на дружину до досягнення дитиною трьохрічного віку та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ф. Хопта

Є. В. Синельников

В. В. Шипович