НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

06 липня 2021 рокуСправа № 322/39/21

Новомиколаївський районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Гасанбекова С.С. розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу

за позовом:акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк»
до:ОСОБА_1
про:стягнення заборгованості.

14.01.2021 до Новомиколаївського районного суду Запорізької області надійшов вищезазначений цивільний позов, в якому позивач просив:

- стягнути з відповідача ОСОБА_1 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь AT КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 17.02.2012 у розмірі 17 484,20 грн. станом на 15.11.2020, яка складається з наступного: 14 493,58 грн. заборгованість за тілом кредиту; в т.ч.: 14 493,58 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 2 990,62 грн. заборгованість за простроченими відсотками.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив наступне.

Відповідач звернулася до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 17.02.2012. Розмір кредитного ліміту для відповідача було встановлено на рівні 15000,00 грн.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг (далі Договір), що підтверджується підписом у заяві. Копії Витягу з «Умов та правил надання банківських послуг» та Витягу з «Тарифів Банку» позивач додав до позовної заяви.

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п. 2.1.1.2.3 Договору, на підставі яких відповідач при укладанні Договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку.

При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно з якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Формулярами та стандартними формами є саме «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, згідно з якими обслуговується відповідач.

Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в ПриватБанку, які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі.

Позивач свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором.

У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 15.11.2020 має заборгованість в розмірі 17 484,20 грн., з яких: 14 493,58 грн. заборгованість за тілом кредиту, в т.ч. 14 493,58 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 2 990,62 грн. заборгованість за простроченими відсотками.

На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає.

Виходячи з наведеного, посилаючись на норми ст.ст. 509, 525 527, 530, 598, 599, 610, 615, 629, 1050, 1054 ЦК України та умови укладеного між сторонами договору, позивач просив задовольнити позов.

Ухвалою судді від 27.01.2021, після отримання судом інформації про зареєстроване місце проживання відповідача, було відкрито провадження у справі, встановлено строки для подання відзиву, відповіді на відзив і заперечень та вирішено провести розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач у строк, встановлений судом, не надала відзиву на позов, а також не надіслала до суду будь-яких заяв чи клопотань.

Клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін учасники справи на заявили.

Згідно з ч. 2 ст. 279 ЦПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

За змістом ст. 13 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Виходячи з наведених норм ЦПК України, враховуючи відсутність будь-яких клопотань сторін, судом вирішено продовжити розгляд даної справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання. З огляду на викладене, суд також не вбачає підстав, передбачених ч. 4 ст. 223 та ч. 1 ст. 280 ЦПК України, для заочного розгляду справи, який може проводитися лише у випадку розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Суд, розглянувши матеріали та з`ясувавши обставини цивільної справи, дослідивши наявні в справі докази в їх сукупності,

встановив:

17.02.2012 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про надання банківських послуг, який складається із заяви клієнта, Пам`ятки клієнта, Умов та Правил надання банківських послуг, Тарифів, що підтверджується заявою-анкетою відповідача від 17.02.2012.

Відповідно до зазначеного договору відповідач отримав кредит у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку.

Згідно з доданим до позовної заяви розрахунком заборгованості, станом на 15.11.2020 відповідач через неналежне виконання умов договору від 17.02.2012 має заборгованість у розмірі 17 484,20 грн., з яких: 14 493,58 грн. заборгованість за тілом кредиту; 2 990,62 грн. заборгованість за відсотками.

Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною четвертою статті 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на положення ч. 4 ст. 263 ЦПК України, під час розгляду даної справи суд враховує висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 по справі № 342/180/17 (реєстраційний номер судового рішення у ЄДРСР 82998244), та зазначає таке.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У заяві позичальника від 17.02.2012 процентна ставка не зазначена.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути проценти за користування кредитними коштами.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 17.02.2012, посилався на Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, розміщені на сайті: https://privatbank.ua як невід`ємні частини спірного договору.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана відповідачем і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, розміщені на сайті: https://privatbank.ua як невід`ємні частини спірного договору, які містяться в матеріалах даної справи, не підписані відповідачем, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 17.02.2012 шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України.

Відповідно до частини четвертої статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів.

Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.

Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів» (далі Закон № 1023-XII).

Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону № 1023-XII споживач фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року № 39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями.

Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» № 7-рп/2013 від 11 липня 2013 року зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.

З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, суд зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк.

Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

Слід зазначити, що безпосередньо укладений між сторонами договір від 17.02.2012 у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Вимог на підставі ст. 625 ЦК України позивачем не заявлено.

З доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості станом на 15.11.2020 випливає, що позивачвключав нараховані проценти до тіла кредиту, що простежується з графи розрахунку «відсотки погашені за рахунок кредита» та не передбачено умовами договору від 17.02.2012.

Беручи до уваги безпідставність нарахування позивачем процентів за кредитним договором від 17.02.2012, суд визначає розмір основного боргу (тіла кредиту) за цим договором шляхом вирахування різниці між сумою фактично використаних відповідачем кредитних коштів та сумою сплачених нею коштів на погашення заборгованості.

Згідно з розрахунками заборгованості, доданими до позовної заяви, відповідачем використано кредитні кошти: 22.11.2015 20,00 грн.;30.11.2015 89,15 грн.;10.12.2015 32,35 грн.;18.12.2015 10,00 грн.;26.12.2015 20,00 грн.;28.12.2015 59,50 грн.;18.01.2016 10,00 грн.;05.02.2016 871,21 грн.;06.02.2016 236,75 грн.;08.02.2016 89,50 грн.;10.02.2016 107,00 грн.;11.02.2016 58,90 грн.;03.03.2016 40,75 грн.;04.03.2016 57,25 грн.;05.03.2016 35,70 грн.;11.03.2016 33,60 грн.;03.04.2016 51,85 грн.;26.04.2016 116,15 грн.;02.05.2016 24,20 грн.;22.05.2016 116,26 грн.;27.06.2016 212,00 грн.;28.06.2016 314,44 грн.;29.06.2016 147,25 грн.;30.06.2016 56,60 грн.;01.07.2016 196,05 грн.;02.07.2016 107,00 грн.;06.07.2016 212,00 грн.;20.07.2016 212,00 грн.;03.08.2016 647,00 грн.;04.08.2016 359,50 грн.;05.08.2016 359,75 грн.;06.08.2016 213,70 грн.;17.08.2016 91,20 грн.;28.08.2016 1473,00 грн.;30.08.2016 359,52 грн.;08.09.2016 779,70 грн.;11.09.2016 191,10 грн.;12.10.2016 417,29 грн.;23.10.2016 258,84 грн.;24.10.2016 156,05 грн.;09.11.2016 159,27 грн.;12.11.2016 224,43 грн.;05.12.2016 530,00 грн.;14.12.2016 311,64 грн.;06.01.2017 593,82 грн.;08.01.2017 345,65 грн.;11.01.2017 322,43 грн.;23.01.2017 179,95 грн.;25.01.2017 212,00 грн.;02.02.2017 87,85 грн.;03.02.2017 98,74 грн.;03.03.2017 368,25 грн.;08.03.2017 331,74 грн.;22.03.2017 143,00 грн.;24.03.2017 184,70 грн.;02.04.2017 461,46 грн.;23.04.2017 530,00 грн.;03.05.2017 197,10 грн.;07.05.2017 22,00 грн.;09.07.2017 135,50 грн.;06.08.2017 318,00 грн.;21.09.2017 424,00 грн.;05.01.2018 3120,00 грн.;06.01.2018 801,36 грн.;07.01.2018 720,49 грн.;08.01.2018 378,13 грн.;14.01.2018 530,00 грн.;15.01.2018 791,47 грн.;20.01.2018 176,35 грн.;24.01.2018 540,90 грн.;29.01.2018 1517,20 грн.;01.02.2018 470,50 грн.;05.02.2018 223,50 грн.;10.02.2018 20,00 грн.;06.03.2018 92,91 грн.;07.03.2018 337,60 грн.;08.03.2018 156,40 грн.;09.03.2018 318,00 грн.;10.03.2018 212,70 грн.;10.04.2018 20,00 грн.;02.05.2018 249,10 грн.;10.05.2018 20,00 грн.;27.05.2018 155,80 грн.;28.05.2018 359,50 грн.;10.06.2018 20,00 грн.;21.06.2018 128,41 грн.;23.06.2018 100,40 грн.;28.06.2018 47,60 грн.;10.07.2018 20,00 грн.;22.07.2018 241,70 грн.;10.08.2018 20,00 грн.;26.08.2018 256,60 грн.;01.09.2018 203,00 грн.;04.09.2018 772,50 грн.;10.09.2018 20,00 грн.;23.09.2018 239,80 грн.;04.10.2018 159,70 грн.;10.10.2018 20,00 грн.;14.10.2018 338,75 грн.;15.10.2018 161,10 грн.;16.10.2018 92,40 грн.;17.10.2018 47,85 грн.;18.10.2018 534,75 грн.;19.10.2018 617,20 грн.;24.10.2018 330,40 грн.;31.10.2018 148,00 грн.;01.11.2018 393,90 грн.;05.11.2018 701,70 грн.;07.11.2018 284,40 грн.;10.11.2018 20,00 грн.;10.12.2018 20,00 грн.;05.01.2019 229,36 грн.;06.01.2019 497,50 грн.;07.01.2019 324,20 грн.;09.01.2019 712,40 грн.;10.01.2019 20,00 грн.;13.01.2019 309,10 грн.;23.01.2019 647,00 грн.;30.01.2019 598,20 грн.;05.02.2019 150,00 грн.;06.02.2019 836,80 грн.;13.02.2019 20,00 грн.;22.02.2019 99,00 грн.;24.02.2019 617,26 грн.;13.03.2019 20,00 грн.;02.04.2019 214,66 грн.;05.04.2019 20,00 грн.;10.04.2019 20,00 грн.;29.04.2019 452,90 грн.;02.05.2019 214,66 грн.;03.05.2019 331,00 грн.;05.05.2019 552,80 грн.;10.05.2019 20,00 грн.;02.06.2019 214,66 грн.;10.06.2019 20,00 грн.;02.07.2019 214,66 грн.;05.07.2019 20,00 грн.;10.07.2019 20,00 грн.;02.08.2019 214,66 грн.;10.08.2019 20,00 грн.;02.09.2019 214,66 грн.;03.09.2019 2080,00 грн.;05.09.2019 20,00 грн.;10.09.2019 20,00 грн.;30.09.2019 149,50 грн.;01.10.2019 209,00 грн.;02.10.2019 214,66 грн.;03.10.2019 80,30 грн.;06.10.2019 110,00 грн.;10.10.2019 20,00 грн.;02.11.2019 214,66 грн.;05.11.2019 20,00 грн.;10.11.2019 20,00 грн.;24.11.2019 245,45 грн.;01.12.2019 131,00 грн.;02.12.2019 214,66 грн.;05.12.2019 20,00 грн.;10.12.2019 20,00 грн.;02.01.2020 214,66 грн.;05.01.2020 20,00 грн.;10.01.2020 20,00 грн.;12.01.2020 244,00 грн.;05.02.2020 20,00 грн.;09.02.2020 906,30 грн.;10.02.2020 20,00 грн.;05.03.2020 20,00 грн.;13.03.2020 20,00 грн.;15.03.2020 490,00 грн.;18.03.2020 112,00 грн.;06.04.2020 20,00 грн.;09.04.2020 284,30 грн.;10.04.2020 199,00 грн.;13.04.2020 245,00 грн.;19.04.2020 164,50 грн.;21.04.2020 437,20 грн.;22.04.2020 105,75 грн.;10.05.2020 20,00 грн.;10.09.2020 20,00 грн., а всього з урахуванням заборгованості за тілом кредиту в сумі 1353,63 грн., що існувала станом на 31.05.2015, 48748,76 грн.

Згідно з розрахунками заборгованості, доданими до позовної заяви, відповідачем сплачено кошти: 22.06.2015 150,00 грн.;21.07.2015 250,00 грн.;20.08.2015 150,00 грн.;21.09.2015 150,00 грн.;20.10.2015 200,00 грн.;19.11.2015 200,00 грн.;21.12.2015 150,00 грн.;21.01.2016 1384,44 грн.;23.02.2016 200,00 грн.;21.03.2016 120,00 грн.;20.04.2016 150,00 грн.;19.05.2016 150,00 грн.;17.06.2016 200,00 грн.;20.07.2016 200,00 грн.;21.07.2016 1000,00 грн.;19.08.2016 2430,00 грн.;20.09.2016 1000,00 грн.;20.10.2016 1000,00 грн.;22.11.2016 700,00 грн.;21.12.2016 1000,00 грн.;19.01.2017 500,00 грн.;23.02.2017 1000,00 грн.;21.03.2017 700,00 грн.;20.04.2017 1000,00 грн.;22.05.2017 200,00 грн.;21.06.2017 300,00 грн.;19.07.2017 300,00 грн.;23.08.2017 300,00 грн.;20.09.2017 300,00 грн.;23.10.2017 500,00 грн.;21.11.2017 800,00 грн.;20.12.2017 700,00 грн.;19.01.2018 3200,00 грн.;20.02.2018 700,00 грн.;20.03.2018 800,00 грн.;23.04.2018 800,00 грн.;15.05.2018 700,00 грн.;12.06.2018 1000,00 грн.;19.07.2018 408,00 грн.;16.08.2018 900,00 грн.;11.09.2018 1000,00 грн.;11.10.2018 700,00 грн.;22.10.2018 2000,00 грн.;23.11.2018 500,00 грн.;18.12.2018 1000,00 грн.;16.01.2019 500,00 грн.;18.02.2019 670,00 грн.;15.03.2019 1200,00 грн.;16.04.2019 1400,00 грн.;16.05.2019 800,00 грн.;18.06.2019 1500,00 грн.;17.07.2019 1000,00 грн.;16.08.2019 1000,00 грн.;17.09.2019 2000,00 грн.;17.10.2019 1300,00 грн.;21.11.2019 1000,00 грн.;26.12.2019 700,00 грн.;22.01.2020 700,00 грн.;21.02.2020 1200,00 грн.;24.03.2020 1500,00 грн.;29.03.2020 255,00 грн.;30.06.2020 1000,00 грн.;30.07.2020 58,22 грн., а всього 48875,66 грн.

Отже, основна сума боргу (тіла кредиту) за кредитним договором від 17.02.2012 станом на 15.11.2020дорівнює: 48748,76 48875,66? = -126,90? грн., а відтак заборгованість відповідача за тілом кредиту на вказану дату відсутня.

З огляду на викладене, позовні вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 14 493,58 грн., за відсотками в розмірі 2 990,62 грн. є необґрунтованими.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що позов є необґрунтованим, у зв`язку з чим в задоволенні позову слід відмовити повністю.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Документально підтверджені судові витрати, понесені відповідачем, у справі відсутні.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст. 258, 259, 263 265, 268, 273 ЦПК України, суд

вирішив:

1. В задоволенні позову акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 відмовити повністю.

2. Реквізити учасників справи:

- позивач: акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, 01001, ідентифікаційний код 14360570;

- відповідач: ОСОБА_1 , с. Зірниця Запорізького району Запорізької області, 70151, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Запорізького апеляційного суду через Новомиколаївський районний суд Запорізької області.

Повне судове рішення складено 06 липня 2021 року.

Суддя С.С. Гасанбеков