Справа № 289/1096/21
Номер провадження 2-з/289/7/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.07.2021 м. Радомишль

Суддя Радомишльського районного суду Житомирської області Мельник О.В., розглянувши розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справіза позовною заявою ОСОБА_1 (місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 ) про відшкодування шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом.

07 липня 2021 позивачем ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на майно відповідача, а саме житловий будинок з надвірними будівлями.

В обгрунтування заяви заявник вказала, що, так як відповідач після ДТП і до даного часу шкоди не відшкодував і висловив бажання це робити і в майбутньому та враховуючи значну вартість шкоди вважає, що є необхідність до вжиття заходів щодо забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно , яке належить відповідачу, а саме: житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, який знаходиться в АДРЕСА_2 , на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку на праві приватної власності від 06.01.1989 року, який виданий виконкомом Радомишльської міської ради.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, додані до неї матеріали, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом, яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В силу ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюються для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених претензій позивача (заявника). Вжиття заходів забезпечення позову є правом суду, а не його обов`язком. Тому, при вирішенні питання щодо заяви про забезпечення позову суд враховує не лише доводи, викладені у відповідній заяві, а й інші наявні матеріали цивільної справи.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Виходячи зі змісту ст. ст. 149-158 ЦПК України, забезпечення позову слід розуміти як вжиття судом заходів для охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання можливого прийнятого за його позовом позитивного рішення.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Отже, закон пов`язує забезпечення позову з неможливістю чи утрудненням виконання судового рішення.

Судом встановлено, що предметом позову є стягнення майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у сумі 161098,03 грн.

Посилання позивача у заяві про забезпечення позову на те, що відповідач до даного часу шкоди не відшкодував і висловив бажання це робити і в майбутньому та враховуючи значну вартість шкоди, не є достатньою та обґрунтованою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідачів від сплати шкоди без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що вжиття заходів забезпечення позову не мотивоване та не обгрунтоване, а тому заява задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 151, 153, 259, 260 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 (місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 ) про відшкодування шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 15 днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду через Радомишльський районний суд Житомирської області.

Суддя О. В. Мельник