Житомирський апеляційний суд
Справа №295/394/21 Головуючий у 1-й інст. Полонець С. М.
Категорія 44 Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Галацевич О.М.,

суддів: Борисюка Р.М., Микитюк О.Ю.,

розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на рішення Богунського районного суду м.Житомира, ухвалене 09 березня 2021 року суддею Полонцем С.М. у м.Житомирі,

у справі №295/394/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 , у якій просила стягнути з останнього на її користь 279263,21 грн на відшкодування матеріальної та 120000 грн - моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначила, що у серпні 2013 року ОСОБА_2 , реалізуючи свій злочинний умисел, всупереч волі власника ОСОБА_3 та користувача автомобілем ОСОБА_4 , зловживаючи довірою останнього, незаконно, шляхом обману заволодів чужим майном автомобілем марки «RENAULT» моделі «Trafik». У жовтні 2013 року вона, не здогадуючись про злочинний намір ОСОБА_2 , направлений на заволодіння її грошовими коштами шляхом обману, придбала у нього автомобіль марки «RENAULT» моделі «Trafik» та передала грошові кошти в розмірі 9000 доларів США. Під час перебування у її володінні автомобіля нею на його технічний ремонт було сплачено кошти в сумі 24326 грн. У зв`язку із даними подіями щодо ОСОБА_2 було порушено кримінальне провадження №0006630 за ст.289 ч.1, ст.190 ч.2 КК України, у якому її було визнано потерпілою. Також, нею було подано в суд цивільний позов до відповідача та заяву про забезпечення позову, у зв`язку з чим понесено 2153,71 грн та 243,60 грн судових витрат. 25 листопада 2020 року ухвалою Богунського районного суду м.Житомира кримінальне провадження відносно ОСОБА_2 закрито та звільнено останнього від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, на підставі ст. 49 КК України. На даний час рішення набрало законної сили. Під час розгляду справи і до цього часу відповідачем жодного відшкодування не здійснено. Отже, внаслідок вчинення ОСОБА_2 кримінального правопорушення їй було завдано матеріальну шкоду в розмірі: 9000 доларів США, що в еквіваленті становить 252540грн, які вона витратила на придбання автомобіля; 24326 грн - на ремонт автомобіля; 2397,21 грн - на сплату судового збору при поданні позову та заяви про забезпечення позову, а всього на загальну суму 279263,21 грн. Окрім того, їй було завдано моральну шкоду в розмірі 120000 грн, яка виразилась у моральних переживаннях та інших негативних явищах, а саме: пошкодженні здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зав`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших наслідків.

Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 09 березня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальні збитки в розмірі 252540 грн. У решті позовних вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення у частині відмови у відшкодуванні моральної шкоди та ухвалити нове, яким позов у цій частині задовольнити повністю.

Зазначила, що суд безпідставно відмовив у задоволенні позовної вимоги щодо відшкодування моральної шкоди, пославшись на необґрунтованість нею такої шкоди та не надання на підтвердження цього доказів.

На її думку, нею у позовній заяві було вказано, в чому саме полягає моральна шкода, яка виразилась внаслідок злочинних дій ОСОБА_2 , а це: нервовий стрес, депресія, душевні страждання, порушення нормального ритму її життя. Внаслідок даної події вона втратила здоров`я, перебуває у важкому психічному і психологічному стані та змушена прикладати додаткові зусилля для організації свого життя. Окрім того, протягом восьми років вона добивається справедливості в судах та інших правоохоронних органах щодо відшкодування шкоди, проте шкода відповідачем на даний час не відшкодована.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до обвинувального акту у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_2 , внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0006630 від 23 листопада 2014 року, в достовірно невстановлений слідством час 24 жовтня 2013 року у ОСОБА_2 виник злочинний умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману і з незаконним використанням автомобіля, який належить ОСОБА_3 .

Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_2 в цей же день, перебуваючи біля будинку АДРЕСА_1 , у достовірно невстановлений слідством час, запропонував раніше йому незнайомій ОСОБА_1 придбати у нього автомобіль марки «Renault» моделі «Trafik», державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_3 , та повідомив останній, що ОСОБА_3 є його рідною тіткою, а вказаний автомобіль по довіреності належить йому.

ОСОБА_1 , не здогадуючись про злочинні наміри ОСОБА_2 , направлені на заволодіння її грошовими коштами шляхом обману, на умови придбання автомобіля погодилась та передала ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 9000доларів США, що на момент продажу становило 71937 грн.

Таким чином, ОСОБА_2 , незаконно, шляхом обману, заволодів майном ОСОБА_1 , а саме грошовими коштами в розмірі 9000 доларів США, що станом на 24 жовтня 2013 року складало 71937 грн і є значною шкодою.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 25 листопада 2020 року по справі №295/933/16-к кримінальне провадження щодо ОСОБА_2 по обвинуваченню за ст.289 ч.1, ст. 190 ч.2 КК України закрито та звільнено останнього від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності (а.с.20).

Крім того, зі змісту розписки, складеної ОСОБА_2 24 жовтня 2013 року вбачається, що останній продав автомобіль Renault Trafiс НОМЕР_1 , 2006 р.в. за 10000 доларів США. З цієї суми отримав 9000 доларів США, а залишок суми мав отримати після переоформлення автомобіля на ОСОБА_1 (а.с.23).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову в частині відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не було обґрунтовано, у чому саме полягає моральна шкода, з яких міркувань вона виходила, визначаючи її розмір, а також не надала жодних доказів, які б слугували підставою для відшкодування такої шкоди.

Суд апеляційної інстанції не погоджується із таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з вимогами статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується в грошовій або іншій матеріальній формі за рішенням суду незалежно від відшкодування майнової шкоди.

Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна, у порушенні нормальних життєвих зав`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану тощо. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

ОСОБА_1 , обґрунтовуючи позов, посилалася на те, що ОСОБА_2 внаслідок злочинних дій їй було завдано моральної шкоди, яка виразилась у моральних переживаннях та інших негативних явищах. Зокрема, вказала, що перенесла та досі відчуває нервовий стрес, депресію, душевні страждання у зв`язку з злочинними діями відповідача. Внаслідок даного кримінального правопорушення був порушений її нормальний життєвий ритм, протягом восьми років вона вимушена відновлювати свої права у правоохоронних органах, судах та інших інстанціях. У зв`язку з даною подією вона втратила здоров`я, перебуває в тяжкому психічному та психологічному стані. Окрім того, вказала, що кошти на даний автомобіль збирала вся її сім`я, відмовляючи собі у лишніх витратах, а ОСОБА_2 своїми злочинними діями позбавив її сім`ю та її як коштів так і транспортного засобу, який вилучений у неї працівниками міліції.

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_2 протиправно заволодів грошовими коштами ОСОБА_1 . Внаслідок таких дій позивачка беззаперечно зазнала моральних переживань, які виразились у душевних стражданнях, перебуванні в стресовому, пригніченому стані. Також відбулися вимушені зміни у її житті, оскільки протягом тривалого періоду часу їй необхідно було докладати додаткових зусиль для відновлювання своїх прав у правоохоронних органах, судах. Окрім того, відповідач протягом цього часу матеріальну шкоду позивачці не відшкодував.

Отже, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для відшкодування моральної шкоди, а тому оскаржуване рішення у цій частині підлягає скасуванню з ухваленням судом апеляційної інстанції нового судового рішення про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивачки 5000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд апеляційної інстанції враховує характер правопорушення, глибину душевних страждань, тривалість вимушених змін у житті позивачки та виходить із засад розумності, виваженості і справедливості.

Будь-яких інших об`єктивних доказів на підтвердження розміру моральної шкоди на суму 120000 грн ОСОБА_1 суду не надала, а тому у іншій частині позовних вимог слід відмовити.

З відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в оскаржуваній частині в сумі 125 грн.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Богунського районного суду м.Житомира від 09 березня 2021 року у частині відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди скасувати, ухваливши в цій частині нове судове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 125 грн судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений 08 липня 2021 року.