ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Пищиди М.М.

суддів Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.

за участю секретаря судового засідання Бондаренка В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 липня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Дельта Банк до ОСОБА_2 , Державної реєстраційної служби України, третя особа ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність, усунення перешкод у здійсненні права власності, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2013 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , Державної реєстраційної служби України, третя особа ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність, усунення перешкод у здійсненні права власності.

В обґрунтування позову зазначив, що 29.05.2008 року між АКІБ «УКРСИББАНК» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до умов якого ОСОБА_1 від АКІБ «УКРСИББАНК» отримав кредит у сумі 49500,00 доларів США, з кінцевим терміном повернення кредиту до 29.05.2023 року, або достроково, зі сплатою 15,00 % річних за користування кредитними коштами.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором іпотекодавець ОСОБА_2 передала в іпотеку нерухоме майно - квартиру, загальною площею 51,3 кв.м., житловою площею 28,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та яка належить відповідачці на підставі договору купівлі-продажу квартири від 26.06.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Орловою Т.В., за реєстром № 1208.

Обтяження нерухомого майна іпотекою було зареєстровано банком у порядку, передбаченому законом у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та у Державному реєстрі іпотек.

На підставі рішення загальних зборів акціонерів від 27.10.2009 року АКІБ «УКРСИББАНК» змінило назву на ПАТ «УКРСИББАНК», яке стало правонаступником усіх прав та обов`язків АКІБ «УКРСИББАНК».

08 грудня 2011 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» уступило Публічному акціонерному товариству «Дельта банк» право вимоги за кредитними договорами, в т.ч. й за договором № 0 укладеним із ОСОБА_1 . Уступка прав вимоги відбулася на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08 грудня 2011 року.

Через неналежне виконання ОСОБА_1 умов кредитного договору, станом на 26.06.2013 року утворилась заборгованість у загальному розмірі 76601,17 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 612273,15 грн., та яка складається з: заборгованості за кредитом в сумі 46444,70 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 371232,49 грн., заборгованості по процентам в сумі 30156,47 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 241040,67 грн.

Відповідно до вимог законодавства, відповідачеві направлялася письмова вимога про усунення порушень та виконання зобов`язання, попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки, вимога про виселення усіх мешканців, надання доступу до майна для проведення оцінки та огляду покупцем, зняття з реєстраційного обліку та з вимогою передати ключі, правовстановлюючі документи та технічний паспорт, але такі вимоги виконано не було.

Також, замовити проведення технічної інвентаризації банк не має можливості через те, що права на предмет іпотеки виникають лише після їх реєстрації. Рішення суду, яке не зареєстровано не надає право замовляти технічну інвентаризацію. Крім того, через те, що мешканці добровільно не звільнили квартиру існують всі підстави вважати, що у найближчий термін також не звільнять у добровільному порядку, а тому банк позбавлений можливості організувати проведення технічної інвентаризації. Відповідно до ст. 24 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав...», у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом.

За таких обставин, з метою усунення порушення права власності слід зобов`язати державний орган реєстрації здійснити реєстрацію права власності на підставі рішення суду та на підставі заяви банку перед здійсненням технічної інвентаризації об`єкту нерухомого майна, права стосовно якого підлягають державній реєстрації.

Враховуючи зазначене позивач просив суд :

1) в рахунок виконання основного зобов`язання щодо оплати заборгованості у розмірі 76601,17 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 612273,15 грн. за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 29.05.2008 року, укладеним між АКІБ «УКРСИББАНК» та ОСОБА_1 , звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру, загальною площею: 51,3 кв. м.; житловою площею: 28,3 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом передачі іпотекодержателю вказаного предмету іпотеки у власність та визнання на нього права власності за іпотекодержателем - ПАТ «Дельта банк» на підставі договору іпотеки № 0/3 від 29.05.2008 року, укладеного між АКІБ «УКРСИББАНК» та ОСОБА_2 ;

2) зобов`язати Державну реєстраційну службу України здійснити державну реєстрацію права власності на квартиру, загальною площею: 51,3 кв. м., житловою площею 28,3 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , за ПАТ «Дельта банк»;

3) припинити право власності іпотекодавця ОСОБА_2 в тому числі право володіння, користування та розпорядження квартирою, загальною площею: 51,3 кв. м., житловою площею 28,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

4) припинити право користування житловим приміщенням усіх мешканців, які проживають та зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 ;

5) виселити з квартири яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , іпотекодавця ОСОБА_2 та усіх інших мешканців, які проживають і зареєстровані за вказаною адресою;

6) стягнути на користь ПАТ «Дельта банк» витрати по сплаті судового збору у розмірі 3441,00 грн. з ОСОБА_2 (а.с.3-10).

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 липня 2014 року позов публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - задоволено частково.

В рахунок виконання основного зобов`язання щодо оплати заборгованості в розмірі 76601,17 доларів США (що згідно з курсом НБУ станом на 26.06.2013 року складає 612273,15 грн.) за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 29.05.2008 року, укладеному між АКІБ «УКРСИББАНК» та ОСОБА_1 , звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру, загальною площею 51,3 кв.м., житловою площею 28,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом передачі іпотекодержателю вказаного предмету іпотеки у власність та визнати право власності на цю квартиру за іпотекодержателем Публічним акціонерним товариством «Дельта банк» () на підставі договору іпотеки № 0/3 від 28.05.2008 року, укладеному між АКІБ «УКРСИББАНК» та ОСОБА_2 .

Припинено право власності іпотекодавця ОСОБА_2 на квартиру, загальною площею 51,3 кв.м., житловою площею 28,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо судового збору (а.с.104-108).

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду в частині задоволених позовних вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні цих вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено деякі обставини, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження і оцінки наданих суду доказів.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за потрібне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 29 травня 2008 року між АКІБ «УКРСИББАНК» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до умов якого ОСОБА_1 від АКІБ «УКРСИББАНК» отримав кредит у сумі 49500,00 доларів США (п.п. 1.1.), з кінцевим терміном повернення кредиту до 29.05.2023 року (п.п. 1.2.2.), або достроково, зі сплатою 15,00 % річних за користування кредитними коштами (п.п. 1.3.1). Сторони погоджували зміни до кредитного договору шляхом укладання додаткових угод, визначилися із графіком погашення кредиту, який є невід`ємною частиною кредитного договору, та дійшли згоди щодо сукупної вартості отриманого кредиту.

В рахунок забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 за вищевказаним кредитним договором ОСОБА_2 згідно договору іпотеки № /З від 29.05.2008 року, передала АКІБ «УКРСИББАНК» в іпотеку квартиру, належну їй на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 26.06.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Орловою Т.В., за реєстром № 1208. Спірна квартира має загальну площу 51,3 кв.м., житлову площу 28,3 кв.м., та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Обтяження іпотекою спірної квартири було зареєстровано банком у порядку, передбаченому законом у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та у Державному реєстрі іпотек.

На підставі рішення загальних зборів акціонерів від 27.10.2009 року АКІБ «УКРСИББАНК» змінило назву на ПАТ «УКРСИББАНК», яке стало правонаступником усіх прав та обов`язків АКІБ «УКРСИББАНК».

08 грудня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено договір факторингу, відповідно до якого ПАТ «УкрСиббанк» продало, а ПАТ «Дельта банк» купило право вимоги за кредитними договорами, в т.ч. й за договором № 0 укладеним із ОСОБА_1 . Уступка прав вимоги відбулася на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08 грудня 2011 року, передача прав вимоги оформлена актом прийому-передачі документації за договором складеним між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» 13.02.2012 року. Таким чином відповідно до ст. 514 ЦК України до позивача перейшло право вимоги, що виникло з кредитного договору та договору іпотеки у обсязі та на умовах, що існували у первісного кредитора.

ОСОБА_1 належним чином умови кредитного договору щодо повернення коштів, сплати процентів за користування кредитом, не виконувалися в результаті чого, станом на 26.06.2013 року утворилась заборгованість у загальному розмірі 76601,17 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 26.06.2013 року становить 612273,15 грн., та яка складається з: заборгованості за кредитом в сумі 46444,70 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 371232,49 грн., заборгованості по процентам в сумі 30156,47 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 241040,67 грн. Розмір заборгованості підтверджується випискою по кредиту складеною ПАТ «УкрСиббанк» за період з 29.05.2008 року по 08.02.2012 року, а також довідкою ПАТ «Дельта Банк» від 26.06.2013 року.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 21.10.2013 року Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» надсилалися письмові вимоги про необхідність виконання умов кредитного договору та іпотечного договору, однак такі вимоги залишилися без уваги з боку відповідача ОСОБА_2 та позичальника ОСОБА_1 .

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позичальником ОСОБА_1 належним чином не виконувалися умови кредитного договору, що призвело до виникнення заборгованості, позивач в рахунок виконання основного зобов`язання має право звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття (передачі) предмету іпотеки у власність згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що містяться в іпотечному договорі у порядку, передбаченому ст.ст. 36, 37 ЗУ «Про іпотеку». Також, суд вважав за потрібне задовольнити позовні вимоги про припинення права власності ОСОБА_2 щодо спірної квартири, оскільки відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 346 ЦК України звернення стягнення на майно за зобов`язаннями власника є підставою для припинення права власності.

Однак, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Підстави виникнення права власності за рішенням суду передбачені у статтях 335 та 376 ЦК України. За загальним правилом право власності набувається на підставах, не заборонених законом, зокрема з правочинів (частина перша статті 328 ЦК України).

На підставі статті 392 ЦК України власник майна вправі пред`являти позов на підтвердження наявного у нього права власності у разі, якщо таке його право не визнається, заперечується або оспорюється іншою особою, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

Статтею 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Законом чітко визначені способи звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання чи неналежного виконання забезпеченого іпотекою зобов`язання.

Згідно зі статтею 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Отже, сторони в договорі чи відповідному застереженні можуть передбачити як передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в позасудовому порядку, так і надання іпотекодержателю права від свого імені продати предмет іпотеки як за рішенням суду, так і на підставі відповідного застереження в договорі про задоволення вимог іпотекодержателя чи застереження в іпотечному договорі на підставі договору купівлі-продажу.

При цьому необхідно врахувати, що стаття 37 Закону України «Про іпотеку» не містить можливості визнання права власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем за рішенням суду.

Відповідно до цієї статті іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржене іпотекодавцем у суді.

Отже, чинним законодавством передбачене право оспорити в суді державну реєстрацію права власності на предмет іпотеки за іпотекодавцем, набутого в позасудовому порядку.

Тобто, для реалізації іпотекодержателем позасудового способу звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на нього за загальним правилом необхідні тільки воля та вчинення дій з боку іпотекодержателя, якщо договором не передбачено іншого порядку.

При цьому позивач не позбавлений відповідно до статей 38, 39 Закону України «Про іпотеку» можливості звернутися до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки в інший спосіб, ніж визнання права власності на нього.

Такого правового висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 30 березня 2016 року у справі № 6-1851цс15. Підстав для відступу від зазначеного правого висновку не знайшла і Велика Палата Верховного Суду, зазначивши у постанові від 21 березня 2018 року у справі № 760/14438/15-ц про те, що передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки відповідно до статей 36, 37 Закону України «Про іпотеку» є способом позасудового врегулювання, який здійснюється за згодою сторін без звернення до суду.

Застереження в договорі про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом визнання права власності на предмет іпотеки - це виключно позасудовий спосіб урегулювання спору, який сторони встановлюють самостійно у договорі.

За таких обставин, передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки відповідно до статей 36, 37 Закону України «Про іпотеку» є способом позасудового врегулювання, який здійснюється за згодою сторін без звернення до суду, оскільки з урахуванням вимог статей 328, 335, 392 ЦК України у контексті статей 36, 37 Закону України «Про іпотеку» суди не наділені повноваженнями звертати стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на нього за іпотекодержателем.

Суд першої інстанції дійшов неправильного висновку про задоволення позовних вимог Банку, оскільки спірні правовідносини мають вирішуватися у позасудовому порядку.

Колегія суддів констатує, що позовні вимоги Банку є необґрунтованими, рішення суду в оскаржуваній частині є таким, що не відповідає вимогам закону, а відтак підлягає скасуванню.

Отже, за результатами розгляду апеляційної скарги та відповідно до ст. 376 ч.1 п.3, п.4 ЦПК України оскаржене рішення суду належить скасувати, а в задоволенні позову відмовити у зв`язку з безпідставністю.

На підставі ст. 141 ЦПК України, з позивача на користь апелянта підлягає стягненню сума судових витрат, сплачених при подачі апеляційної скарги в розмірі 5161,5 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 липня 2014 року в оскаржуваній частині скасувати.

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Дельта Банк в частині звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартири, загальною площею 51,3 кв.м., житловою площею 28,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом передачі іпотекодержателю вказаного предмету іпотеки у власність та визнання право власності на цю квартиру за іпотекодержателем Публічним акціонерним товариством «Дельта банк» () на підставі договору іпотеки № 0/3 від 28.05.2008 року, укладеному між АКІБ «УКРСИББАНК» та ОСОБА_2 , припинення право власності іпотекодавця ОСОБА_2 на квартиру, загальною площею 51,3 кв.м., житловою площею 28,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 - відмовити.

Стягнути з правонаступника Публічного акціонерного товариства Дельта Банк - Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Інвент» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 5161,5 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.

Судді: