Справа № 495/3759/21
№ провадження 4-с/495/28/2021
УХВАЛА

про відмову в задоволенні скарги

"05" липня 2021 р. м. Білгород - Дністровський

Білгород Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючої одноособово судді Прийомової О.Ю.

за участю секретаря Іванченко А.С.,

справа № 495/3759/21,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород Дністровському Одеської області скаргу ОСОБА_1 , суб`єкт оскарження державний виконавець Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса) Мунтян Олена Вікторівна, стягувач за виконавчим документом ОСОБА_2 на бездіяльність державного виконавця,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції скаржника та представника суб`єкта оскаржування

24 травня 2021 року заявник ОСОБА_1 , звернувся до суду зі скаргою, суб`єкт оскарження державний виконавець Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса) Мунтян Олена Вікторівна, стягувач за виконавчим документом ОСОБА_2 , на бездіяльність державного виконавця, просить суд: визнати дії державного виконавця щодо не зарахування платежів боржника ОСОБА_1 в якості аліментів на користь стягувача ОСОБА_2 - неправомірними, зобов`язати здійснити перерахунок заборгованості по аліментам із врахуванням сплати боржником на користь стягувача 34 695 грн., зобов`язати державного виконавця скасувати тимчасові обмеження відносно ОСОБА_1 .

Так, вимоги скаржника мотивовані тим, що в провадженні Білгород - Дністровського МР ВДВС ПМУЮ / м. Одеса/ перебуває виконавче провадження № 57753882 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/2 частки від усіх доходів боржника.

Стверджує, що в матеріалах провадження наявні докази сплати боржником на суму 34 695 грн, проте виконавцем не враховано усіх платежів саме «як аліменти», за різних причин: відсутності призначення платежу, заперечення про отримання з боку стягувача.

Проте, з огляду на те, що вказані платежі направлялись на утримання саме неповнолітніх дітей стягувачки, зазначення останньої як отримувача аліментів не може впливати на суть вказаних платежів.

Всі платіжні документи мають дані про місяць та рік, за які внесені платежі.

Ніяких більше договірних або майнових відносин між стягувачем та боржником не існує, щоб не зараховувати такі платежі у якості аліментних на утримання дітей.

За викладених обставин, вважає, що існують усі правові підстави для задоволення вимог його скарги.

09 червня 2021 року представник суб`єкта оскаржування надала до суду письмові заперечення проти доводів скарги, у яких наполягала на безпідставності поданої скарги.

Так, зазначила, що 23.11.2018 року державним виконавцем Відділу було відкрито виконавче провадження на виконання вимог виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/2 частки від усіх доходів боржника.

Відповідно до заяви ОСОБА_3 від 19.12.2018 року стягувач зазначила, що станом на 01.01.2019 рік заборгованість зі сплати аліментів у боржника відсутня.

Згодом, боржником була надана до матеріалів виконавчого провадження виписка з карткового рахунку, згідно якої боржник ОСОБА_1 перераховував різні суми коштів на картковий рахунок стягувача ОСОБА_3 без зазначення призначення платежу аліменти, також перераховував різні суми коштів на карткові рахунки дітей, а саме ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , спільних дітей стягувача та боржника, які на момент перерахування коштів досягли повноліття та не є сторонами виконавчого провадження.

Згідно заяви стягувача від 04.12.2019 року зазначено, що за період з січня 2019 року по листопад 2019 року стягувачем отримано аліменти від боржника ОСОБА_1 на суму 20 035 грн, тобто квитанції та виписка з карткового рахунку боржника вже були частково враховані державним виконавцем у наступних розрахунках заборгованості.

Щодо доводів зазначених в скарзі про відсутність договірних та майнових відносин та інших зобов`язань перед стягувачкою та боржником заперечує, адже в теперішній час на виконанні у Відділі перебуває виконавче провадження № 6466529 з примусового виконання вимог виконавчого листа № 495/851/20 виданого 17.02.2021 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн щомісячно на період навчання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , але не більше ніж до досягнення ним 23-річного віку, тобто з 12.02.2020 року до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

За таких обставин, заінтересована особа просить відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_1 в повному обсязі.

Заяви, клопотанні, інші процесуальні дії у справі.

28 травня 2021 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду провадження по скарзі було відкрито.

В судовому засіданні заявник, представник заявника - адвокат Каланжов В.І. вимоги скарги підтримали, просили її задовольнити.

Після оголошеної перерви в судовому засіданні заявник надав заяву про закінчення розгляду справи за його відсутність, вимоги скарги підтримує у повному обсязі.

Представник заінтересованої особи суб`єкт оскарження, державний виконавець Мунтян В.О. в судовому засіданні не погодилася з вимогами скарги, вважає їх необґрунтованими та просить суд в їх задоволені відмовити.

Після оголошеної перерви, в судове засідання надала заяву про закінчення розгляду справи за її відсутність, просить суд в задоволені скарги відмовити.

Стягувач в судовому засіданні з вимогами скарги не погодилася, просила суд в її задоволені відмовити у повному обсязі.

Після оголошеної перерви в судовому засіданні надала заяву про закінчення розгляду справи за її відсутність, проти скарги заперечує.

Суд закінчує розгляд справи за відсутність сторін по справі, відповідно наданих заяв, пояснень, за наявними матеріалами у справі.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Фактичні обставини, встановлені судом.

Вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, ретельно перевіривши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що дійсно згідно виконавчого листа № 495/2389/18 від 16.07.2018 року, вирішено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/2 частки від усіх доходів боржника.

23.11.2018 року головним державним виконавцем Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ В Одеській області Моц В.В. на підставі заяви ОСОБА_3 від 21.11.2018 року було відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 495/2389/18 /ВП № 57753882/.

Між тим, після подання заяви про примусове виконання рішення суду про стягнення аліментів з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , стягувач заявила, що станом на 19.12.018 року їй сплачено аліменти до 01.01.2019 року. Заборгованість по аліментам у боржника на той момент була відсутня.

З урахуванням вказаного, державним виконавцем було почато обрахування аліментів з наступного місяця після сплати усього їх розміру, тобто з січня 2019 року.

04.12.2019 року від ОСОБА_2 до матеріалів виконавчого провадження надійшла заява із проханням врахувати, що за період часу з січня 2019 року по листопад 2019 рік вона отримала від ОСОБА_1 аліменти на загальну суму 20 035 грн.

У 2020 році повідомлялось про отримання від ОСОБА_1 аліментів на користь стягувача за березень 1,5 тис. грн, квітень 2 тис. грн., травень 2 тис. грн/ що кореспондується з заявою ОСОБА_2 від 04.06.2020 року/.

Крім того, стягувачем повідомлялось виконавця про часткову сплату аліментів у 2021 році, що підтверджується її заявою від 25.01.2021 року.

Поміж з цим, згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, складеного 07.06.2021 року державним виконавцем Мунтян О.В., станом на 31.05.2021 рік встановлена заборгованість зі сплати аліментів ОСОБА_1 у розмірі 19 386,18 грн.

Крім того, державним виконавцем Мунтян О.В. винесені постанови про тимчасове обмеження боржника, а саме: тимчасове обмеження у праві користування зброєю, тимчасового обмеження боржника у праві користування транспортними засобами, тимчасове обмеження боржника у праві полювання, у праві виїзду за межі України.

В той же час, судом встановлено, що 14.05.2021 року представник ОСОБА_1 звернувся до державного виконавця із заявою про врахування платежів в якості аліментів на утримання дітей, додавши при цьому Виписку по його особовому рахунку та квитанції банку.

За його ствердженнями, виконавцем при обрахунку розміру заборгованості не враховано суму сплати ним аліментів на користь ОСОБА_3 у розмірі 34 695 грн.

Нормативне обґрунтування. Оцінка аргументів сторін. Висновки суду.

Згідно до ч.1, ч.2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний:

1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом;

2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження;

3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання;

4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом;

5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

У відповідності до ст. 7 ЗУ «Про державну виконавчу службу», працівник органу державної виконавчої служби зобов`язаний сумлінно виконувати службові обов`язки, не допускати в своїй діяльності порушення прав громадян та юридичних осіб, гарантованих Конституцією України та законами України.

В ст.1 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст.25 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення зі стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Згідно ч. 4 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця.

Стаття 71 Закону України "Про виконавче провадження" передбачає порядок стягнення аліментів.

Порядок стягнення аліментів визначається законом.

Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця.

Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: 1) надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; 2) подання заяви стягувачем або боржником.

У відповідності до п.1,3 розділу ХVІ Інструкції № 512/5, виконавець розпочинає примусове виконання рішення про стягнення аліментів на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

У разі якщо боржник не працює і сплачує аліменти самостійно стягувачу, квитанції (або їх копії) про перерахування аліментів надаються виконавцю не пізніше наступного робочого дня після сплати та долучаються до матеріалів виконавчого провадження.

Між тим, згідно Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні, затвердженої постановою НБУ № 22 від 21.01.2004 року, п.3.7 «Реквізит "Призначення платежу" платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України.

Платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення "Призначення платежу".

Банк перевіряє заповнення цього реквізиту на відповідність вимогам, викладеним у цій главі, лише за зовнішніми ознаками».

Оглянувши виписку по особовому рахунку боржника вбачається, що у період з 04.02.2019 рік по 19.04.2021 рік ним дійсно здійснювались різні перекази коштів, зокрема з призначенням платежу «гроші».

До того ж, не усі виплати були перераховані на рахунок стягувача аліментів ОСОБА_3 , деякі з них направлялись на картки їх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

Суд вважає слушними доводи заінтересованої особи держаного виконавця щодо того, що ці особи не є сторонами виконавчого провадження, зокрема стягувачами у справі, до того ж на момент здійснення виплат досягли повноліття, що не узгоджується з ст. 180 СК України.

Крім того, суд виходить з того, що більшість сплати платежів, переказу на картку ОСОБА_2 враховані самим стягувачем, про що нею приєднано до матеріалів виконавчого провадження заяву від 04.12.2019 року, згідно якої з січня 2019 рік по листопад 2019 рік вона отримала від ОСОБА_1 аліменти на загальну суму 20 035 грн.

Надалі нею надавались заяви про отримання аліментів, зокрема у березні, квітні та травні 2020 року та деякі сплати у 2021 року.

Таким чином, з огляду на визнання стягувачем аліментів більшості проплат боржника у рахунок аліментів, в т.ч. за період 2019 року на суму 20 035 грн, що враховані при розрахунку заборгованості державним виконавцем, тому за таких обставин, суд вважає вірним не взяття до уваги виконавцем в якості аліментів на утримання неповнолітніх дітей ряд квитанцій, які не містили інформацію про сплату саме коштів на утримання дитини, у яких наприклад зазначено «Переказ на картку ПриватБанку через Додаток 24. Одержувач ОСОБА_5 . Коментар до платежу: пенопласт» від 02.05.2019 року на суму 100 грн або «Переказ на картку ПриватБанк через Додаток 24. Одержувач ОСОБА_5 . Коментар до платежу: гроші» від 19.05.2019 року на суму 250 грн.; «Переказ на картку ПриватБанку через Додаток24. Одержувач: ОСОБА_4 . Коментар до платежу: гроші» від 19.05.2019 року на суму 502,51 грн; «Переказ на картку ПриватБанку через Додаток 24. Одержувач ОСОБА_4 . Коментар до платежу : гроші» від 29.05.2019 року на суму 703,52 грн.

До того ж, судом враховується і спростування виконавцем стверджень скаржника про відсутність договірних чи майнових відносин чи інших зобов`язань перед стягувачкою, адже в ході розгляду скарги стало відомо про перебування на примусовому виконанні виконавчого листа № 495/851/20, виданого 17.02.2021 року Білгород-Дністровським міськраойнним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів у твердій грошовій сумі 3000 грн щомісячно на навчання, але не більше ніж до досягнення сином ОСОБА_7 23- річного віку.

Відповідно до ч.1 ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Ч.1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст. 5 ЦПК Україна).

Згідно із ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

У відповідності до ч.8 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження», спори щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Законодавець визначив обов`язок державного виконавця обчислювати розмір заборгованості за аліментами і водночас імперативно закріпив, що у разі незгоди заінтересованої особи з визначеним (обчисленим) державним виконавцем розміром заборгованості за аліментами спір вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Право та порядок на звернення до суду за захистом визначається процесуальним законом.

З огляду на вищевикладене, суд, враховуючи факт того, що здійснені скаржником переказів на рахунок ОСОБА_2 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 без призначення платежу : аліменти, за самостійного трактування правової природи таких буде перевищенням повноважень державного виконавця, прийнявши до увагу, що частково суму даних переказів у період з 04.02.2019 рік по 19.04.2021 рік визнано стягувачем аліментів, та враховано при примусовому виконанні та обрахуванні при встановлені розміру заборгованості державним виконавцем, взявши до уваги і той факт, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , спільні діти ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на момент вчинення таких переказів досягли повноліття, натомість на їх картки пересилались ОСОБА_8 кошти, з різним призначенням, що неможливо ідентифікувати як таке, що перераховано в якості аліментів, тим більше за існуванням іншого виконавчого провадження між тими ж сторонами, зокрема у якому боржник є ОСОБА_1 , а стягувач ОСОБА_2 , що свідчить про наявність інших майнових та зобовязальних відносин між сторонами, прийнявши до уваги процедуру розрахунку заборгованості та алгоритм дій державного виконавця при цьому, суд приходить до висновку, що вчинені ним дії були в межах його повноважень та з урахуванням норм діючого законодавства, з огляду на що в частині визнання дій держаного виконавця щодо не зарахування платежів боржника ОСОБА_1 в якості аліментів на користь стягувача ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей у період з 19.02.2019 рік по 19.04.2021 рік на суму 34 695 грн. неправомірними, слід відмовити, як в необґрунтованих.

Згідно п. 18 постанови Пленуму ВССУ від 07.02.2014 року № 6, у разі встановлення обґрунтованості скарги, суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Наприклад, суд може зобов`язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав.

Відповідно до ч.2 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Натомість, доводи скарги в частині неправомірності дій державного виконавця Мунтян В.О. не знайшли свого підтвердження в ході розгляду скарги, тому і похідні вимоги щодо скасування тимчасових обмежень відносно боржника, так само як і зобов`язання державного виконавця здійснити перерахунок з врахуванням суми 34 695 грн є недоведеними, тому суд також відмовляє у їх задоволенні.

Керуючись ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 12,13,83,447-453 ЦПК України, ст. 195 СК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 , суб`єкт оскарження державний виконавець Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса) Мунтян Олена Вікторівна, стягувач за виконавчим документом ОСОБА_2 на бездіяльність державного виконавця відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення, (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України , апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Ухвала може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Білгород-Дністровський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги.

Повний текст ухвали складений 09 липня 2021 року.

Суддя: