Справа № 185/9005/20
Провадження № 2/185/1233/21
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

22 червня 2021 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Шаповалової І.С., за участю секретаря судового засідання Іванової В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду міста Павлограда Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Павлоградського міського нотаріального округа Кримський Е.В., центр надання адміністративних послуг Павлоградської міської ради, про визнання правочину недійсним,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання правочину недійсним, в якому просила суд Визнати недійсним договір дарування квартиру АДРЕСА_1 від 24 вересня 2010 року укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Павлоградського нотаріального округу Кримським Е.В., реєстровий № 1448 та скасувати реєстрацію права власності від 30 вересня 2010 року, реєстраційний № 25956889, за ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 24 вересня 2010 року укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Павлоградського нотаріального округу Кримським Е.В., реєстровий № 1448.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 24 вересня 2010 року вона відчужила квартиру АДРЕСА_1 на користь свого сина шляхом укладення договору дарування. Однак, вона не розуміла наслідки укладеної угоди саме договору дарування, була впевнена, що складає заповіт на користь сина.

Позивач в судове засідання не з`явилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, вказавши, що позовні вимоги підтримує.

Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, вказавши, що не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Представники третіх осіб в судове засідання не з`явились, будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд, перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в позовній заяві, з`ясувавши обставини, факти та відповідні їм правовідносини, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Матеріалами справи підтверджено, що 24 вересня 2010 року позивач відчужила квартиру АДРЕСА_1 , на користь свого сина шляхом укладення договору дарування. /а.с.11-14/

Її внутрішнє волевиявлення було направлено саме на розпорядження майном, що їй належало квартирою АДРЕСА_1 на випадок її смерті, згідно з з положеннями ст.1233 Цивільного Кодексу України.

Окрім цього вона не мала наміру відчужувати належну їй квартиру на користь сина ані на час укладання вищевказаного правочину від 24 вересня 2010 року, ані на теперішній час.

Таким чином, під час вчинення правочину 24 вересня 2010 року, вона не розуміла наслідки укладеної угоди саме договору дарування, оскільки була впевнена.

Згідно пункту 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 N 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», під помилкою слід розуміти таке неправильне сприйняття стороною суб`єкта, предмету або інших істотних умов угоди, що вплинуло на її волевиявлення, за відсутністю якого за обставинами справи можна вважати, що угода не була би укладена.

Отже, правочин, вчинений під впливом помилки, є оспорюваним і у разі встановлення судом певних обставин може бути визнаний недійсним. Водночас при вирішенні такого спору слід ураховувати, що обставини, щодо яких помилилася сторона правочину, мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести на підставі належних і допустимих доказів, у тому числі письмових доказів, наявність обставин, які вказують на помилку - неправильне сприйняття нею фактичних обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення, дійсно було і має істотне значення.

У разі якщо сторона спірного правочину була обізнана або не могла не бути обізнана стосовно обставин, щодо яких стверджує про наявність помилки, це виключає застосування наведених норм статті 229 ЦК України.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 911/1171/18, від 04.06.2019 у справі № 910/9070/18.

Якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом (частина перша статті 229 ЦК України).

Окрім цього, статтею 203 Цивільного Кодексу України (частинами 2 та 5), передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Враховуючи положення ч.1 ст.215 Цивільного Кодексу України, підставою недійсності правочину є недержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 Цивільного Кодексу.

У відповідності до ч.1 ст. 216 Цивільного Кодексу України, у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню з огляду на встановлені судом обставини та з урахуванням визнання позову відповідачем.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Павлоградського міського нотаріального округа Кримський Е.В., центр надання адміністративних послуг Павлоградської міської ради, про визнання правочину недійсним- задовольнити.

Визнати недійсним договір дарування квартиру АДРЕСА_1 від 24 вересня 2010 року укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Павлоградського нотаріального округу Кримським Е.В., реєстровий № 1448.

Скасувати реєстрацію права власності від 30 вересня 2010 року, реєстраційний № 25956889, за ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 24 вересня 2010 року укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Павлоградського нотаріального округу Кримським Е.В., реєстровий № 1448.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року) : до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, а саме, відповідно до ч.1 ст. 296 ЦПК України : апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин

Суддя І.С. Шаповалова