Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/1782/21
Провадження № 2-з/553/47/2021
У Х В А Л А

Іменем України

09.07.2021м. Полтава

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави Новак Ю.Д., розглянувши матеріали заяви адвоката Ткаченко Світлани Василівни в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

В С Т А Н О В И В :

У липні 2021 року до суду надійшла заява адвоката Ткаченко Світлани Василівни в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову, в обґрунтування якої заявник вказує, що станом на подання даної заяви звернулася до Ленінського районного суду м. Полтави з позовом в інтересах ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпроммаркет», треті особи, що не заявляють самостійних вимог: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Подільський відділ державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

На підставі виконавчого напису нотаріуса відкрито виконавче провадження у Подільському відділі державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) за №65742908. З постанови державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) за №65742908 від 10.06.2021 р. вбачається, що на підставі виконавчого напису №5239 від 27.01.2021 р., що виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. з позивача на користь відповідача вже розпочато примусове стягнення 15343,44 грн. З урахуванням предмету спору і змісту заявлених позовних вимог невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа призведе до утруднення чи унеможливлення порушених майнових прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду, у випадку задоволення позову.

Просить задовольнити заяву про забезпечення позову, зупинити стягнення на підставі виконавчого напису № 5239 від 27.01.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, про звернення стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпроммаркет» заборгованості у розмірі 15343,44 грн. до набрання законної сили рішенням за результатами розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпроммаркет» про визнання виконавчого напису нотаріуса №5239 від 27.01.2021 р. таким, що не підлягає виконанню.

Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до вимог, викладених в ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У відповідності до ст.11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними та публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Згідно положень ч.1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначені положеннями ч.1 ст. 150 ЦПК України.

Вимоги до змісту та форми заяви про забезпечення позову визначені в ст. 151 ЦПК України.

Зокрема, в ч. 2 ст. 151 ЦПК України встановлено, якщо заява про забезпечення позову подається до відкриття провадження у справі, в такій заяві додатково зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших осіб, які можуть отримати статус учасника справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти. Реєстраційний номер облікової картки платника податків або паспортні дані інших сторін - фізичних осіб, які не є підприємцями, вказуються у випадку, якщо вони відомі заявнику.

Як визначено в ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов може бути забезпечений, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (абз. 1 ч. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову").

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, виконання судових рішень розглядається як невід`ємна частина судового розгляду в розумінні ст. 6 Конвенції. Європейський суд неодноразово робив висновок про те, що це право стало б ілюзорним у разі, коли б правова система держави допускала, щоб остаточне, обов`язкове судове рішення залишалося невиконаним.

Нормою п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавчий напис нотаріуса є видом виконавчого документу і, як передбачено ст.90 Закону України "Про нотаріат", стягнення за виконавчим написом провадиться в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Таким чином, як встановлено судом, у своїй позовній заяві позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 5239 від 27.01.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. щодо стягнення із ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 15 343, 44 гривень.

Як зазначено у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову с необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Зупинення стягнення на підставі виконавчого документу до закінчення судового розгляду, що відповідає вимогам закону, не порушує нічиїх прав, так як у разі відмови у задоволенні позовної заяви буде продовжено стягнення на підстави виконавчого документу, однак у разі задоволення позовних вимог, позивачем потрібно буде вживати ряд дій, спрямованих на повернення грошових коштів, які буде стягнуто за час розгляду справи у суді.

Обрана правова позиція підтверджується практикою Полтавського апеляційного суду у справі № 552/4688/20. номер провадження 22-ц/814/2469/20.

Отже, невжиття заходу забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису може істотно ускладнити ефективний захист та поновлення порушених прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

На підставі вище викладеного, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; суддя вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню. Отже, оскільки невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса може ускладнити ефективний захист позивачем своїх прав у випадку фактичного виконання виконавчого напису, до вирішення справи по суті стягнення на підставі оспорюваного виконавчого напису слід зупинити.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заява адвоката позивача щодо зупинення стягнення за виконавчим написом є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню та зупиненню стягнення на підставі виконавчого напису № 5239 від 27.01.2021 року, який вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем.

Керуючись ст. ст.2,5,11,149-151,258-260 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Заяву адвоката Ткаченко Світлани Василівни в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Зупинити стягнення на підставі виконавчого напису № 5239 від 27.01.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем про звернення стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпроммаркет» заборгованості у розмірі 15343, 44 грн., до набрання законної сили рішенням суду за результатами розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпроммаркет» про визнання виконавчого напису нотаріуса №5239 від 27.0.2021 року таким, що не підлягає виконанню.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Згідно ч. 10 ст.153 ЦПК України, оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Копію ухвали направити Подільському відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (місцезнаходження: 36000, Полтавська обл., м. Полтава, вул. Чураївни, 1/1 ) для виконання, сторонам до відома.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції - до Полтавського апеляційного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави Ю. Д. Новак