РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2021 року. м. Володимир-Волинський
Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:
головуючого судді Вітера І.Р.,
за участю секретаря Баскаковій К.А.,
заявника ОСОБА_1 ,
його представника ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Володимир-Волинський цивільну справу за заявою ОСОБА_3 , заінтересована особа Володимир-Волинський районний відділ управління державної міграційної служби України у Волинській області про встановлення факту постійного проживання в Україні
ВСТАНОВИВ:
11 лютого 2021 року ОСОБА_3 звернувся в суд із заявою встановлення факту, що має юридичне значення, а саме просить встановити і визнати факт, що він постійно з дня народження проживав на території України, у тому числі - й станом на 24 серпня 1991 року.
У заяві вказав, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Володимир-Волинський Волинської області. Згідно трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_1 від 20 квітня 1983 року в період з 01 липня 1976 року по 03 січня 1999 року працював шофером в колгоспі «Волинь». Також в період з 04 листопада 1978 року по 27 вересня 1980 року проходив строкову військову службу у військовій частині НОМЕР_2 та військовій частині НОМЕР_3 на посаді водія-заправника.
Зазначив, що з 1980 року і по даний час нікуди не виїжджав за межі України та не змінював місця свого проживання. З 1986 року по 19 січня 2001 року проживав та був зареєстрований у АДРЕСА_1 . На даний час проживає без реєстрації у АДРЕСА_2 .
Через те, що він втратив паспорт радянського зразка та своєчасно не оформив паспорт громадянина України, в нього виникло багато проблем з документами. Встановлення юридичного факту йому потрібно для отримання паспорту громадянина України, у зв`язку з чим він звернувся з заявою до Володимир-Волинського районного відділу Управління державної міграційної служби України у Волинській області, де йому було роз`яснено правила отримання (підтвердження) громадянства, та те, що в його випадку потрібно звернутися до суду для підтвердження юридичного факту. У зв`язку із вищенаведеним він змушений звернутися до суду із відповідною заявою.
В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 заяву підтримав, просив її задовольнити. Суду повідомив, що з моменту народження постійно проживає на території України.
Представник заявника ОСОБА_2 в судовому засіданні просив заяву задовольнити та встановити юридичний факт, оскільки вважає, що ОСОБА_3 має право на отримання паспорту громадянина України, адже постійно проживав на території України саме на момент проголошення незалежності і на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство».

Від заінтересованої особи Володимир-Волинського районного відділу управління державної міграційної служби України у Волинській області також надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника.
Згідно ч. 1 ст. 223 Цивільно-процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Підстави для відкладення розгляду справи відсутні.
Вивчивши письмові докази та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо можливості задоволення заяви ОСОБА_3 з наступних підстав.
Згідно положень ст.ст. 4 і 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, що встановлений цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 24.08.1991року чи 13.11.1991 року.

Згідно свідоцтва про народження, виданого відділом ЗАГС м. Володимир-Волинський Волинської області, заявник ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Володимир-Волинський Волинської області .

Відповідно до військового білету НОМЕР_4 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 01.11.1978 року призваний ІНФОРМАЦІЯ_3 на військову службу.

Згідно з відомостями трудової книжки серії НОМЕР_1 від 20.04.1983 року, яка міститься в матеріалах справи, заявник ОСОБА_3 в період з 01 липня 1976 року по 03 січня 1999 року працював шофером в колгоспі «Волинь».

З довідки Зимнівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області від 09.02.2021 року № 301 вбачається, що ОСОБА_3 , 1960 року народження, дійсно з 1986 року по 19.01.2001 року проживав і був зареєстрований в АДРЕСА_1 .

Письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 підтверджується факт проживання заявника на території України, оскільки вони в період з 1980 року по 1995 рік проживали разом із заявником у с. Льотниче Володимир-Волинського району Волинської області.
Згідно відповіді Володимир-Волинського районного відділу управління державної міграційної служби України у Волинській області № 0712-543/0712.1-20 від 16.12.2020 року за результатами перевірки встановлено відсутність будь яких відомостей проживання заявника ОСОБА_3 на території України станом на 24 серпня 1991 року або 13 листопада 1991 року.

Статтями 55, 124, 129-1 Конституції України кожному гарантовано право на судовий захист оспорюваних або невизнаних прав, правосуддя в Україні здійснюють виключно суди, суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відповідно до ч.1ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч.2ст.315 ЦПК Україниу судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 1 Постанови №5 від 31.03.1995р. Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» встановлено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Листом Верховного суду України від 01.01.2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз`яснено, що у порядку ч.2 ст.315 ЦПК України суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ст. 315 ЦПК та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення юридичних фактів, у тому числі, й постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, який має юридичне значення.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

У пункті 44 «Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень», затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215, встановлено, що в разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. А згідно п.7 зазначеного «Порядку», громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним з документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 року або 13.11.1991 року.

Відповідно п. 3ч. 2 ст.9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Стаття 1 цього ж Закону дає неоднозначне визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України та проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік180 днів; Проживання на території України на законних підставах проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено.

Судом встановлено, що заявник не має можливості отримати паспорт громадянина України, оскільки не може підтвердити належність до громадянства України через те, що в нього відсутній паспортний документ, що підтверджує його реєстрацію на території України станом на 24.08.1991 року.

Факт постійного безперервного проживання заявника ОСОБА_3 на території України з моменту його народження і по теперішній час, у тому числі, й станом на 24.08.1991 року, - підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи і що досліджені судом.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги заявника є обґрунтованими підлягають задоволенню, тому підлягає визнанню факт його постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року.

При ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом (п.7 ст.294 ЦПК України).

Керуючись ст. ст. 13, 18, 293, 294, 315, 319 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ :

Заяву ОСОБА_3 про встановлення факту постійного проживання в Україні - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженець м. Володимир-Волинський Волинської області, РНОКПП НОМЕР_5 ) постійно, проживав на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через Володимир-Волинський міський суд Волинської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Головуючий (підпис)

Суддя Володимир-Волинського міського суду І.Р.Вітер