Справа № 559/2200/19
Провадження № 2/559/54/2021
У Х В А Л А

09 липня 2021 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

в складі головуючого судді Ралець Р.В.,

секретаря судового засідання Протас Ю.В.,

з участю представника позивача ОСОБА_1 ,

представників відповідача ФОП ОСОБА_2 - ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 Гаврильчик М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дубно цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 , фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок пожежі-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Дубенського міськрайонного суду знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 , фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок пожежі.

Представник відповідача ОСОБА_4 адвокат Гаврильчик М.А. звернувся до суду з клопотанням про закриття провадження у справі з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, оскільки вважає, що спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Зазначає, що відповідачем у справі є ОСОБА_4 , який є власником господарської будівлі по АДРЕСА_1 , яка знаходиться у користуванні фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 з 01.10.2015 відповідно до договору позики нежитлового приміщення. ОСОБА_5 є фізичною особою-підприємцем та використовує ковбасний цех як господарську будівлю, а тому спір у цій справі виникає саме у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності. Вважає, що оскільки спір виник у межах правовідносин з відшкодування шкоди заподіяної суб`єкту господарювання діями суб`єкта господарювання під час здійснення підприємницької діяльності, провадження у справі необхідно закрити.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_4 адвокат Гаврильчик М.А. та відповідач ОСОБА_4 підтримали заявлене клопотання та просили його задовольнити.

Інші учасники судового засідання заперечили проти задоволення даного клопотання.

Заслухавши учасників, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків.

У п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої ЗУ від 17/07/1997р. N475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів NN 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» зазначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у п.24 рішення від 20/07/2006 р. у справі «Сокуренко і Стригун проти України» наголосив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання ним певних норм, які регулюють його діяльність. І, як зазначено Європейською комісією з прав людини у рішенні в справі «Занд проти Австрії» (доповідь від 12/10/1978 р.), термін «судом, встановленим законом» у п.1 ст.6 Конвенції передбачає «всю організаційну структуру судів, включно з (...) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (...)».

Для визначення «суду встановленого законом», у процесуальному законодавстві України, застосовано підхід віднесення до юрисдикції загальних судів всіх справ, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин. Це не стосується справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Отже, якщо справа не віднесена до юрисдикції інших (господарських чи адміністративних) судів, то вона підлягає розгляду загальним судом.

У відповідності з пунктом 1 частини 1 статті 255 Цивільного процесуального кодексу України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: 1) справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Також, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Отже, виявлення тієї обставини, що справа не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, залежно від стадії цивільного процесу, є підставою для відмови у відкриття провадження у справі, а якщо провадження у справі вже відкрито, то це є підставою для закриття провадження у справі.

Ухвалою суду від 14.11.2019 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання, а ухвалою суду від 13.03.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

При визначенні предметної та/або суб`єктної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Згідно із частиною першою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Предметом спору у даній справі є відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок пожежі.

Таким чином, з огляду на характер спірних правовідносин у цій справі, спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Щодо суб`єктного складу сторін спірних правовідносин, що на думку представника відповідача є підставою для закриття провадження, слід зауважити, що такі доводи не узгоджуються зі змістом положень статті 255 ЦПК України та не є підставою для закриття провадження у справі.

За таких обставин, клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 13, 222, ст. 255, 259-261 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_4 адвоката Гаврильчика М.А. про закриття провадження у справі відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: