Справа №628/1448/20
Провадження 2/628/43/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2021 року Куп`янський міськрайонний суд Харківської області

у складі: головуючого - судді Волчек О.О.

за участю:

секретаря Дюкової Г.Б.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Куп`янську цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, у якому просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь суму заборгованості за договором позики від 28.12.2018 р. в розмірі 58300,00 грн., яка утворилася на 28.01.2020 р., 10 % щомісячних від суми простроченого зобов`язання в розмірі 27 057 грн.03 коп, за період з 28.01.2020 по 28.05.2020 р., пеню за несплату коштів своєчасно відповідно до умов розписки в розмірі 27057,03 грн. і судові витрати в сумі 1124,14 грн.

Позивач посилається на те, що уклав з відповідачем договір позики від 28.12.2019 р., за яким передав відповідачці 53000 грн. з вимогою повернути 28.01.2020 р., після 28.01.2020 р. він неодноразово звертався до відповідача з вимогою повернути кошти добровільно, але вона не повернула гроші, посилаючись на різні обставини, але обіцяла повернути кошти з відсотками та пенею. З 28.12.2019 р. по сьогоднішній день відповідач гроші не повернула, а відповідно до вимог розписки повинна булла повернути кошти в сумі 58 300 грн. Крім того, позивач зазначає, що відповідач повинна виплатити йому 27057,03 грн. відсотків і пеню в сумі 27057,03 за несплату коштів своєчасно.

Ухвалою судді від 23.07.2020 р. справу призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження на 12.08.2020 р., але з викликом сторін.

Розгляд справи неодноразово відкладався у зв`язку з проханням відповідача.

02.12.2020 р. на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позов, у якому відповідач зазначила про невизнання нею позову і просила відкласти розгляд справи до закінчення карантину.

У відзиві відповідач вказує про те, що позов не визнає, позовна заява не відповідає дійсності, а ні по сумі боргу, а ні по обставинах цивільно-правових відносин, що склалися між нею та позивачем. Крім того, відповідач зазначає, що надана позивачем розписка не є договором позики, оскільки вказану в ній суму 53000,00 грн. позивач їй не передавав, умови нарахування процентів та пені є кабальні. Відповідач також вказує, що позивач змусив її написати розписку, погрожуючи розповсюдженням ганебної інформації про неї. Крім того, посилається на те, що позивач скрив від суду інші документи по справі, і у неї на телефоні є його СМС з погрозою, тому вона має намір звернутися до правоохоронних органів, а всі докази надасть суду у підготовчому судовому засіданні, тому просить розглядати справу в порядку загального позовного провадження з підготовчим провадженням, викликом та допитом сторін, з`ясуванням усіх обставин по справі та дослідженням доказів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів» запроваджено послаблення протиепідемічних заходів, передбачених пунктом 3 цієї постанови, на території регіонів із сприятливою епідемічною ситуацією. Зокрема, дозволено з 22.05.2020 регулярні та нерегулярні пасажирські перевезення автомобільним транспортом у міському, приміському, міжміському внутрішньобласному та міжнародному сполученні. Наведене свідчить про усунення перешкод у реалізації учасниками справи своїх процесуальних прав. Суд наголошує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у в судовому учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Це положення викладене у постанові Верховного Суду від 16.07.2020 р по справі № 924/369/19.

Тому суд ухвалив розглядати справу у відсутності відповідача, оскількі неодноразові відкладення розгляду справи тягнуть за собою порушення строків розгляду справи, передбачених цивільно-процесуальним законом.

Крім того, суд за власною ініціативою розглядав справу з повідомленням (викликом ) сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі, регламентуючої порядок розгляду справ у порядку спрощеного провадження. Таким чином, права та обов`язки учасників справи, передбачені ст. 43 ЦПК України , у тому числі, і щодо подання доказів , розповсюджуються і на учасників розгляду справи у порядку спрощеного провадження. Тому суд вважає, що відповідач не була позбавлена права надати докази, про наявність яких йдеться у її відзиві з запереченнями .

В судовому засіданні позивач підтримав доводи позовної заяви.

Заслухав доводи позивача, прийнявши до уваги доводи відповідача, викладені у відзиві, судом встановлено наступне.

На а.с. 5 міститься копія розписки від 28.12.3019 р. , згідно змісту якої, ОСОБА_2 , взяла у борг у ОСОБА_3 гроші в сумі 53 000 грн., зобов`язується виплатити 28. 01.2020 р. всю суму боргу або частково , плюс 10% щомісячно від залишку заборгованості, плюс 10% від суми щоденна пеня (у випадку затримки виплат) процентів у призначений день. Якщо ОСОБА_2 не виплатить повну суму заборгованості (58 300 грн.) ОСОБА_4 до 28.01.20., то вона підтверджує шахрайство з її боку і готова понести кримінальну адміністративну відповідальність за ст. КК (а.с.5).

На а.с.8 міститься копія претензії від 4.06.2020 р. ОСОБА_1 на повернення грошових коштів на адресу ОСОБА_2 з вимогою зв`язатися з ОСОБА_1 у найближчі 5 днів для обговорювання ситуації і розпочати виплачувати свій борг 53 000 плюс проценти 37 808 грн. і пеню за неустойку.

На а.с. 9 міститься накладна з інформацією про відправлення листа ОСОБА_2 з описом, у якому вказано: «претензія.»

Ці матеріали суд розцінює критично, оскільки вимоги, викладені в них, неконкретизовані, суть їх не ясна. До того ж позивачем не надано доказів отримання відповідачем цих претензійних пропозицій.

На а.с.58 міститься відповідь т.в.о начальника Куп`янського районного відділу поліції на запит Куп`янського міськрайонного суду, у якому вказано про те, що 12.01.2021 р. від ОСОБА_2 надійшла заява щодо вчинення відносно неправомірних дій гр. ОСОБА_1 Дана заява була зареєстрована до журналу єдиного обліку Куп`янськогор РВП під № 354 від 12.01.2021. За вказаним матеріалом проведено перевірку та списано до справи згідно Закону «про звернення громадян».

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частин першої, другої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України).

Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Частиною першою статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором

Досліджуючи боргову розписку, суд повинен виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки. Таких правових висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Статтею 545 ЦК України визначено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.

Отже, наявність оригіналу боргової розписки у позивача без зазначення на ній про повернення оспорюваних сум, свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане.

Разом з цим, позивачем не було надано суду оригіналу розписки.

Крім того, перевірив зміст копії розписки, судом встановлено, що в ній міститься порушення вимог ст. 1046 ЦК України, згідно якої позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), оскільки з тексту вбачається, що ОСОБА_2 взяла у борг одну суму, тобто 53000,00 грн., а щодо виплати вказана інша сума - 583000,00 грн. Умови та строки виплати часток боргу та пені взагалі не визначені , а вказано тільки «у призначений день». Зазначення у розписці про шахрайські дії збоку ОСОБА_2 та притягнення її одночасно до різних видів відповідальності не відповідають здоровому глузду.

Зазначені вище умови, вказані у розписці, на думку суду, можуть свідчити про скороспішність її написання відповідачем, тому суд припускає можливість певного тиску на відповідача при її написанні, окрім того, приймаючи до уваги, що відповідач зверталася до органу поліції з цього приводу.

Разом з цим, порушенням основної вимоги законодавства суд вважає відсутність у позивача оригіналу боргової розписки без зазначення на ній про повернення оспорюваних сум, що свідчило би про те, що боргове зобов`язання відповідачем не виконане.

Таким чином, позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявність боргових зобов`язань відповідача перед ним.

При таких обставинах суд вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 10-13, 76-81, 89, 264-265, 274, 275, 279 ЦПК України, ст.. ст. 545, 1046, 1047, 1049.ЦК України суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду через Куп`янський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення.

У відповідності до ч.1 ст. 354 ЦПК України якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений вище строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Повний текст рішення суду буде виготовлений 02 березня 2021 року.

На виконання вимог ч. 10 ст. 272 ЦПК України суд повідомляє учасникам справи веб-адресу сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою вони можуть отримати інформацію по даній справі: http://kpm.hr.court.gov.ua/sud2023/gromadyanam/csz/.

Головуючий О.О. Волчек