Ухвала

09 липня 2021 року

м. Київ

справа № 757/26027/18

провадження № 61-10169ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Сакари Н. Ю.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 19 листопада 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 18 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» про захист прав споживача, стягнення моральної шкоди та упущеної вигоди,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом та просив стягнути з приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» (далі -ПАТ «ВФ Україна») на його користь понесені збитки (упущену вигоду) у розмірі 1 500 000 грн, а також 1 000 000 грн, на відшкодування спричиненої моральної шкоди.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 19 листопада 2019 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 26 лютого 2020 року, позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Постановою Верховного Суду від 17 березня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Київського апеляційного суду від 26 лютого 2020 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ «ВФ Україна» про відшкодування моральної шкоди скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. В іншій частині рішення Печерського районного суду м. Києва від 19 листопада 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 26 лютого 2020 року залишено без змін.

Постановою Київського апеляційного суду від 18 травня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Печерського районного суду м. Києва від 19 листопада 2019 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ «ВФ Україна» про відшкодування моральної шкоди залишено без змін.

У червні 2021 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду засобами поштового зв`язку касаційну скаргу, що надійшла 22 червня 2020 року, в якій заявник просить оскаржувані судові рішення в частині вимог про відшкодування моральної шкоди скасувати й ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким його позов задовольнити.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України. Зокрема, підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до підпунктів 1, 2 пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був урахований в оскаржуваному судовому рішенні. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Згідно із частиною восьмою статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.

Підставою касаційного оскарження указаних судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16, від 17 березня 2021 року у справі № 757/26027/18, що відповідає вимогам пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

Також заявник вказує на порушення судами норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, оскільки суд не дослідив зібрані у справі докази (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

Касаційна скарга ОСОБА_1 подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, зокрема, касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України.

З урахуванням наведеного касаційне провадження у цій справі необхідно відкрити.

Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» про захист прав споживача, стягнення моральної шкоди та упущеної вигоди за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 19 листопада 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 18 травня 2021 року.

Витребувати з Печерського районного суду м. Києва вищезазначену цивільну справу № 757/26027/18.

Надіслати іншим учасникам справи копію касаційної скарги та додані

до неї документи, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою та змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у місячний строк.

До відзиву необхідно додати докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. М. Осіян

О. В. Білоконь

Н. Ю. Сакара