Справа №266/1068/14-ц
Провадження№ 4-с/266/2/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2021 року м. Маріуполь

Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого - судді Федотової В.М..

секретаря судового засідання Топузової К.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Маріуполя скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Приморського відділу Державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків), зобов`язання вчинити певні дії, стягувач: ОСОБА_2 ,

В С Т А Н О В И В:

В липні 2020 року представник ОСОБА_1 за довіреністю - ОСОБА_1 звернулась до суду із скаргою на бездіяльність державного виконавця Приморського відділу Державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) Красюк О.О. В скарзі представник заявника (боржника) просила визнати протиправною бездіяльність державного виконавця Красюк О.О. в межах виконавчого провадження ВП №62091109,щодо не здійснення перерахунку заборгованості по аліментам на підставі заяви ОСОБА_1 від 08.07.2020року, а також зобов`язати державного виконавця здійснити перерахунок заборгованості по аліментам в межах виконавчого провадження ВП №62091109 з урахуванням платежів за 2015-2019роки (включно), вказаних в заявах боржника від 08.07.2020року. В обґрунтування було зазначено, що рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 25.03.2014р. у справі №266/1068/14-ц було задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів. З ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 було стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі у розмірі 1000грн. щомісячно з усіх видів доходів , але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.03.2014р. і до досягнення дитиною повноліття. 18.05.2020року державним виконавцем прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №62091109 за рішенням суду. Після відкриття провадження , державним виконавцем здійснено розрахунок заборгованості по аліментам станом на 01.06.2020року і нараховано заборгованість у розмірі 29 000грн., починаючи з 01.01.2015р.

Боржник, починаючи з часу ухвалення рішення суду , виконував обов`язки по сплаті аліментів ретельно, своєчасно перераховував суму аліментів у розмірі 1000грн. щомісяця,жодних претензій з боку стягувача на протязі 2014-2019років не було. Представник заявника (боржника) вважає,що при здійсненні перерахунку державним виконавцем безпідставно не були враховані платежі за : лютий 2015року, березень 2015року,травень 2015року, липень 2016року, серпень 2016року, листопад 2016року,квітень 2017року, березень 2018року, жовтень 2018року, листопад 2018року,грудень 2018року, січень 2019року,лютий 2019року,березень 2019року,квітень 2019року, травень 2019року,червень 2019року,липень 2019року,серпень 2019року,вересень 2019, жовтень 2019року,листопад 2019року, лютий 2020року, березень 2020року, квітень 2020року, травень 2020року. Оскільки державний виконавець відмовився провести перерахунок з урахуванням вже проведених платежів, з метою недопущення обмеження конституційних прав - ОСОБА_1 був вимушений сплатити зайвих 29 000грн. 08.07.2020року на адресу начальника Приморського ВДВС у м. Маріуполі було направлено заяву щодо усунення порушених прав боржника, шляхом зобов`язання державного виконавця здійснити перерахунок заборгованості по аліментам в межах виконавчого провадження-вказана заява була залишена без реагування. В зв`язку з наведеним , представник заявника вважає,що при нарахуванні заборгованості по аліментам державним виконавцем було порушено вимоги Закону України «Про виконавче провадження», також державний виконавець не здійснив відповідних дій щодо перерахування заборгованості по аліментам в межах виконавчого провадження, а тому боржник вимушений був звернутись до суду із зазначеною скаргою, яку просила задовольнити.

27.08.020року до суду від стягувача ОСОБА_2 надійшов відзив на скаргу. В зазначеному відзиві стягувач просить відмовити у задоволенні скарги з наступних підстав. Дійсно ,в травні 2020року за її заявою Приморським районним судом м. Маріуполя Донецької області було видано дублікат виконавчого листа №266/1068/14-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі у розмірі 1000грн. щомісячно з усіх видів доходів , але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.03.2014р. і до досягнення дитиною повноліття. 18.05.2020року державним виконавцем прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №62091109 за рішенням суду. В червні 2020року державним виконавцем боржнику ОСОБА_1 було видано розрахунок заборгованості зі сплати аліментів за період з 01.01.2015р. по 01.06.2020р. у розмірі 29 000грн. Після отримання розрахунку,з метою уникнення ризику перекриття кордону у зв`язку з заборгованістю по аліментам ОСОБА_1 добровільно , одною платіжкою сплатив суму заборгованості по аліментам у розмірі 28 931грн і виїхав за кордон. Зазначені дії боржника були пов`язані з укладеним контрактом з іноземним судовласником. В подальшому представник боржника, його мати ОСОБА_1 ,звернулась із заявою до державного виконавця про перерахунок суми заборгованості на підставі наданих квитанцій. Не погоджуючись з наданим розрахунком представник боржника звернулась до суду із скаргою Стягувач вважає,що зазначена скарга є необґрунтованою, державний виконавець діяв в межах Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженою Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012р. №512/5. Розрахунок заборгованості обчислювався в автоматичній системі виконавчого провадження на підставі отриманих відомостей. Стягувач зазначає,що стороною заявника було надано квитанції про сплату аліментів, але частина квитанції підтверджує грошові перекази від матері боржника, як бабусі , на ім`я стягувача , а частина квитанцій про поповнення самим стягувачем свого карткового рахунку через термінал. Боржник ОСОБА_1 лише 01.08.2016р. та 13.07.2020р.,знаходячись в м. Маріуполь сплатив грошові кошти з призначенням платежу аліменти . Крім того , ОСОБА_2 вказує,що довіреність видана ОСОБА_1 на ім`я своєї матері не уповноважує останню на сплату аліментів від імені ОСОБА_1 . Стягувач просила відмовити у задоволенні скарги. В подальшому стягувач написала заяву про розгляд скарги у її відсутність за участю її представника адвоката Темір І.В.

Державний виконавець Приморського відділу Державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) Красюк О.О. в судове засідання не з`явилась, надала заперечення на скаргу в яких просила відмовити ОСОБА_1 у задоволенні скарги , також просила розглянути скаргу без її участі. До заперечень державний виконавець надала копію виконавчого провадження. В своїх запереченнях державний виконавець підтвердила факт надходження до виконавчої служби дубліката виконавчого листа Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області №266/1068/14-ц ,та заяви ОСОБА_2 про відкриття виконавчого провадження. В своїй заяві стягувач зазначила,що ОСОБА_1 нерегулярно виконує рішення суду зі сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина з початку 2015року і всі платіжні документи без вказівки призначення платежу «аліменти» не мають відношення за своїм призначенням до аліментних зобов`язань . 29.05.2020р. боржник з`явився до ВДВС, надав квитанції про сплату аліментів , а державним виконавцем було зроблено розрахунок заборгованості по сплаті аліментів з урахуванням наданих боржником відомостей . При здійсненні розрахунку не були враховані квитанції без призначення платежу у зв`язку з чим боржнику була нарахована сума заборгованості у розмірі 29 000грн. і повідомлено про це . 12 червня 2020року боржником на депозитний рахунок ВДВС було сплачено всю суму заборгованості, з яких 28 931грн. перераховані на рахунок стягувача та 69грн. на підставі ст.42 Закону України «Про виконавче провадження» стягнуті в рахунок витрат на проведення виконавчих дій. 10.07.2020року до ВДВС звернулась мати боржника,як його представник за довіреністю,з заявою про перевірку законності дій державного виконавця в межах ВП№62091109 щодо здійснення розрахунку заборгованості по аліментам та зобов`язанням надати уточнений розрахунок заборгованості по аліментам .16.07.2020року було надано відповідь державним виконавцем на заяву представника , з відповідним розрахунком заборгованості. Відповідь була направлена рекомендованим листом представнику боржника. 20.08.2020р. з Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області надійшло повідомлення від 17.08.2020р. №266/5942/19 про відкликання від виконання виконавчого листа №266/1068/14-ц від 25.03.2014р. , повернути без подальшого виконання. На підставі вказаного, державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.5 ч.1 ст.39,ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» та направлено до суду. Просила відмовити у задоволені скарги.

Заявник ОСОБА_1 та його представник адвокат Маштаков С.А. в судовому засіданні , підтримали доводи скарги просили її задовольнити ,надали пояснення у відповідності до обставин викладених у скарзі. Вважають ,що існує саме бездіяльність державного виконавця, яка полягає у нездійснені перерахунку заборгованості по сплаті аліментів з урахуванням квитанцій, які були надані з боку боржника в межах виконавчого провадження. Не враховані державним виконавцем квитанції підтверджують сплату аліментів, які здійснювала мати боржника - ОСОБА_1 за свого сина ОСОБА_1 . Боржник ОСОБА_1 в судовому засіданні також пояснив,що мати здійснювала оплату аліментів за нього оскільки він не знав правильного механізму здійснення перерахунку грошових коштів. Те,що в платіжках не зазначено призначення платежу вважає це помилкою оператора при здійсненні переказу . Підтвердив,що в довіреності виданої ним на ім`я матері - не містить повноважень на сплату аліментів . просив скаргу задовольнити у повному обсязі. Боржник вважає,що його колишня дружина незаконно отримала від нього грошові кошти у розмірі 29 000грн. Він не оскаржував розрахунок заборгованості, оскільки існують санкції для осіб які виїжджають за кордон і які мають заборгованість по сплаті аліментів .

В подальшому представник боржника-адвокат Маштаков С.А. та заявник (боржник) ОСОБА_1 надали заяви про розгляд скарги у їх відсутність, наполягали на задоволенні скарги.

Представник заявника ОСОБА_1 , яка діє на підставі довіреності надала до суду заяву про розгляд скарги у її відсутність, наполягала на задоволенні скарги.

Представник стягувача ОСОБА_2 адвокат Темір І.В. заперечував проти задоволенні скарги, надав пояснення у відповідності до наданих до суду заперечень. В судовому засіданні представник стягувача зазначив, що заявник (боржник) ОСОБА_1 та його представник не довели суду,що в діях державного виконавця існує бездіяльність державний виконавець зробила перерахунок заборгованості у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» , боржник не оскаржував розмір заборгованості та проведений державним виконавцем розрахунок заборгованості, а навпаки погодився з сумою заборгованості та сплатив її добровільно. Також державний виконавець відреагувала на заяву представника боржника надала письмову відповідь та розрахунок заборгованості. На даний час виконавче провадження закрито , а тому провести перерахунок в межах виконавчого провадження не можливо. Стосовно наданих квитанцій по сплаті аліментів представник стягувача акцентував увагу суду, що в зазначених квитанціях відсутнє призначення платежу «аліменти», стягувач приймала зазначені гроші,як добровільну допомогу бабусі. Боржник не довів суду,що він не був обізнаний в механізмі переказу грошових коштів,також не було доведено,що грошові кошти які перераховувала бабуся належали боржнику,також боржник не довів суду,що мати мала юридично підтверджені повноваження на сплату аліментів замість сина. Просив відмовити у задоволенні скарги оскільки вона не доведена і безпідставна.

В подальшому, представник стягувача написав до суду заяву в якій просив закінчити розгляд скарги у його відсутність , просив відмовити й задоволенні скарги.

Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.. 1 Закону України «Про виконавче провадження» - виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ст..2 Закону України «Про виконавче провадження» - виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад:

1) верховенства права;

2) обов`язковості виконання рішень;

3) законності;

4) диспозитивності;

5) справедливості, неупередженості та об`єктивності;

6) гласності та відкритості виконавчого провадження;

7) розумності строків виконавчого провадження;

8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями;

9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Згідно з частиною 1 статті 6 Закону державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 11 Закону).

Згідно ч.3 ст.7 Закону України «Про виконавче провадження» - у разі наявності заборгованості за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів або заперечення її розміру боржником стягувач має право пред`явити виконавчий документ для примусового виконання.

Пунктом третім частини третьої статті 11 Закону визначено, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі й конфіденційну.

Відповідно до ст..447 ЦПК України - сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Предметом оскарження можуть бути рішення,дії або бездіяльність державного виконавця.

Заявником було оскаржено діяльність державного виконавця , яка виявлена в формі бездіяльності.

Бездіяльність це пасивна форма поведінки посадової особи державної виконавчої служби, яка полягає у невиконанні нею дій,які вона повинна була і могла вчинити у зв`язку з покладеними на неї обов`язками і відповідно до чинного законодавства України.

В судове засідання державним виконавцем було надано копію виконавчого провадження, з якого вбачається наступне.

13 травня 2020року ОСОБА_2 звернулась до Приморського ВДВС з заявою про відкриття виконавчого провадження. В заяві було зазначено,що рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області по цивільній справі №266/1068/14-ц було задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі у розмірі 1000грн. щомісячно,починаючи з 17.03.2014р. і до повноліття дитини. Також судом було видано дублікат виконавчого листа, який вона просить прийняти до виконання та розпочати примусове виконання, оскільки ОСОБА_1 не регулярно виконує свої обов`язки по сплаті аліментів . ОСОБА_2 також просила провести обчислення розміру заборгованості по аліментам в період з 01 січня 2015року по день заяви, а також не приймати до уваги платіжки без зазначення призначення платежу «аліменти» (а.с.47)

18.05.2020р. державний виконавець виніс постанову про відкриття виконавчого провадження (а.с.48)

28.05.2020року ОСОБА_4 звернувся з заявою до державного виконавця , в якій просив долучити до матеріалів виконавчого провадження квитанції про сплату аліментів (а.с.49, 51-57)

10.07.2020року представник боржника ОСОБА_1 ОСОБА_1 звернулась до начальника Приморського ВДВС з заявою щодо усунення порушення прав боржника. В вказаній заяві представник зазначила,що після відкриття виконавчого провадження державний виконавець Красюк О.О. здійснила розрахунок заборгованості по сплаті аліментів, яка станом на 01.06.2020року становила 29000грн. Зазначену суму заборгованості ОСОБА_1 платив 11.06.2020року з метою недопущення обмежень його конституційних прав. Представник боржника була не згодна з розробленим розрахунком заборгованості, а також з тим,що при розрахунку не були враховані декілька квитанцій,що призвело до стягнення зайвої суми аліментів. В звязку з чим просила провести перевірку законності дій державного виконавця та зобов`язати державного виконавця провести перерахунок заборгованості по аліментам в межах виконавчого провадження та з урахуванням наданих квитанцій(а.с.58)

16.07.2020року державний виконавець Приморського ВДВС Красюк О.О. надала відповідь на заяву ОСОБА_1 . В листі було зазначено,що дійсно на виконанні в Приморському ВДВС знаходиться виконавчий лист виданий Приморським районним судом м. Маріуполя Донецької області №266/1068/14-ц. Державний виконавець також зазначила,що ОСОБА_2 в своїй заяві про відкриття виконавчого провадження просила не враховувати платівки без вказівки призначення платежу «аліменти», оскільки вони не мають відношення за своїм призначенням до аліментних зобов`язань ОСОБА_1 . В зв`язку з чим державним виконавцем не були враховані платівки без призначення платежу «аліменти» . Також державний виконавець роз`яснив представнику боржника,що в порядку п.8 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» вона може звернутись до суду для вирішення спору щодо розміру заборгованості із сплати аліментів(а.с.59) Зазначений лист був направлений на адресу ОСОБА_1 рекомендованим листом (а.с.60)

З наданих державним виконавцем документів вбачається,що боржнику ОСОБА_1 було зроблено розрахунок заборгованості з зазначенням розміру заборгованості, яку боржник не оскаржив в судовому порядку,а навпаки сплатив одним платежем,що вбачається з наданого розрахунку заборгованості (а.с.61-63)

Таким чином, боржник визнав суму заборгованості ,що підтверджено його діями по сплаті заборгованості під час примусового виконання рішення суду. Також з наданої копії виконавчого провадження вбачається,що державний виконавець відреагувала на заяву представника боржника, надала детальну та розгорнуту відповідь з роз`ясненням природи виникнення заборгованості та порядку звернення до суду у разі не згоди з розміром заборгованості.

Таким чином, суд вбачає,що державним виконавцем не було вчинено бездіяльність- дії державного виконавця не мали пасивного характеру, вона виконала всі дії передбачені Законом України «Про виконавче провадження».

Стосовно вимог заявника,щодо зобов`язання державного виконавця здійснити перерахунок заборгованості по аліментам в межах виконавчого провадження ВП №62091109 з урахуванням платежів за 2015-2019роки та надати заявнику уточнений розрахунок заборгованості в межах вказаного виконавчого провадження суд приходить до наступного.

Згідно ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» - виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону.

Статтею 39 Закону України «Про виконавче провадження» передбачені підстави для закінчення виконавчого провадження , в тому числі і за п.5 зазначеної статті, а саме у зв`язку з скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

17.08.2020р. до Приморського ВДВС з Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області надійшов лист про відкликання від виконання раніше виданий виконавчий лист на підставі рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області №266/1068/14-ц від 25.03.2014р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 1000грн., від усіх видів доходів щомісячно,але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку починаючи з 17.03.2014р. і до досягнення дитиною повноліття.(а.с.64)

03.09.2020р. державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, підставою для закінчення виконавчого провадження було скасування виконавчого листа на підставі рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області та п.5 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження»

Згідно ст.40 ч.1 Закону України «Про виконавче провадження» - у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

В зв`язку з наведеним суд вважає,що вимоги заявника,щодо здійснення перерахунку заборгованості по сплаті аліментів та зобов`язання державного виконавця надати уточнений розрахунок заборгованості в межах виконавчого провадження ВП №62091109 не підлягають задоволенню, оскільки виконавче провадження закінчене постановою державного виконавця від 03 вересня 2020року на підставі п.5 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження».

На підставі викладеного суд вважає,що скарга представника боржника ОСОБА_1 ОСОБА_1 , яку в судовому засіданні підтримав боржник ОСОБА_1 не підлягає задоволенню як недоведена та така ,що ґрунтується на припущеннях.

На підставі викладеного, керуючись ст. 477 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Приморського відділу Державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків), зобов?язання вчинити певні дії, стягувач: ОСОБА_2 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду шляхом подачі протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали апеляційної скарги .

Суддя: Федотова В. М.