справа № 156/615/20
Провадження № 2/156/34/21
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

23 лютого 2021 року смт Іваничі

Іваничівський районний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді Федечко М. О.,

за участю: секретаря судового засідання Салатюк Г.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Іваничі цивільну справу № 156/615/20 за правилами загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до Грядівської сільської ради, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на житловий будинок з надвірними спорудами та земельну ділянку в порядку спадкування, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_5 ,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Грядівської сільської ради, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на житловий будинок з надвірними спорудами та земельну ділянку в порядку спадкування, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_5 .

В своїй позовній заяві посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_6 . Після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається з житлового будинку з господарськими будівлями, який знаходиться в АДРЕСА_1 , земельна ділянка площею 0,25 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку з господарськими будівлями та земельні ділянки площею 0,60 га. для ведення особистого селянського господарства, що розташовані на території Грядівської сільської ради. При житті, 28 грудня 2007 року ОСОБА_6 склав заповіт за яким, житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться в с. Гряди Іваничівського району Волинської області, приватизовану земельну ділянку, грошові заощадження, земельний пай заповів ОСОБА_1 . Після смерті ОСОБА_6 він вступив в право володіння вказаним будинком.

Враховуючи наявність у його батька в користуванні декількох земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,60 га. та земельної ділянки під обслуговування вищезазначеного будинку з господарськими будівлями площею 0,25 га., що підтверджується рішенням Грядівської сільської ради № 18 від 22 жовтня 1993 року «Про приватизацію земельних ділянок» та викладені письмові розпорядження в тексті заповіту, вважає, що зазначені земельні ділянки належать йому на праві володіння. Зазначені земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства використовуються ним у відповідності до вимог встановленого цільового використання, а саме, для вирощування сільськогосподарських культур домашнього вжитку.

Звернувшись до державного нотаріуса Іваничівської державної нотаріальної контори Волинської області з метою отримання свідоцтва про право власності на спадкове майно, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно. Тому, позивач змушений звернутися до суду з відповідним позовом та просить визнати за ним в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться в с. Гряди Іваничівського району Волинської області та земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,60 га., що знаходяться на території Грядівської сільської ради.

12 серпня 2020 року суддею Федечко М.О. прийнято до свого провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Грядівської сільської ради про визнання права власності на житловий будинок з господарськими спорудами та земельну ділянку, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_3 .

20 жовтня 2020 року залучено до участі у справі в якості співвідповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду на 11 листопада 2020 року о 13 год. 50 хв.

11 листопада 2020 року залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_5 .

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав викладених у позовній заяві, просять позов задоволити.

Представник відповідача Грядівської сільської ради в судове засідання не з`явився, однак від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, однак від них надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги визнають повністю.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, однак від нього надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутність, не заперечує щодо задоволення позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши надані докази, приходить до висновку, що позов необхідно задоволити частково виходячи з наступних підстав.

Згідно із частиною першою статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_6 (копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 а.с.31). При житті, 28 грудня 2007 року ОСОБА_6 склав заповіт за яким, житловий будинок з господарськими і побутовими будівельними спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , приватизовану земельну ділянку, грошові заощадження, земельний пай заповів позивачу ОСОБА_1 . Легковий автомобіль ВАЗ-21011, державний номер НОМЕР_2 червоного кольору, кузов № НОМЕР_3 заповів відповідачу ОСОБА_4 . (а.с.11).

Згідно довідки Грядівської сільської ради від 26 травня 2020 року № 317, після смерті ОСОБА_6 спадкоємцями є його діти, син ОСОБА_1 , який постійно зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 та син ОСОБА_4 , який постійно зареєстрований в АДРЕСА_1 . Спадкодавець проживав і був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . З пережилого подружжя є дружина. Заповіт від імені ОСОБА_6 посвідчувався Грядівською сільською радою за реєстровим номером 38 від 28 грудня 2007 року (а.с.23).

Позивач звернувся до державного нотаріуса Іваничівської державної нотаріальної контори Кононенко Л.С. з метою отримання свідоцтва про прийняття спадщини, однак йому відмовлено у видачі свідоцтва у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно (а.с.12).

Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України (далі ЦК) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК).

Згідно зі ст.1217 ЦК спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Положенням ч. 1 ст. 1223 ЦК передбачено, що право на спадщину мають особи, зазначені в заповіті.

Нормою з ч. 3 ст. 1268 ЦК встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 1268 ЦК спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 346 ЦК України смерть власника є однією з підстав припинення права власності.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Згідно витягу з погосподарської книги № 1 за 2020 рік Грядівської сільської ради Іваничівського району, ОСОБА_6 по особовому рахунку № 0018-1 належить житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 . Рік побудови будівлі 1970 (а.с.25).

Під час судового розгляду встановлено, що спадкоємцями після смерті ОСОБА_6 є його дружина ОСОБА_3 та сини ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 . Позивач прийняв спадщину після смерті ОСОБА_6 шляхом спільного проживання разом із спадкодавцем за однією адресою.

Довідкою Грядівської сільської ради від 26 травня 2020 року стверджується, що з пережилого подружжя є дружина. Із досліджених в судовому засіданні доказів встановлено, що дружина померлого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Частиною 1 ст. 1241 ЦК України передбачено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

Розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення.

Таким чином судом встановлено, що ОСОБА_3 належить обов`язкова частка в спадщині після смерті чоловіка ОСОБА_6 , яка становить 1/8 частину спадкового майна, виходячи із кількості спадкоємців за законом.

Із змісту заяви, яка адресована компетентним органам і всім кого це може стосуватись від 09 грудня 2020 року та посвідчена приватним нотаріусом Нововолинського міського нотаріального округу Волинської області Ушаковою Ю.А., ОСОБА_3 вказаною заявою не претендує на обов`язкову частку у спадщині після смерті чоловіка ОСОБА_6 на житловий будинок АДРЕСА_1 та погоджується з визнанням права власності на вказаний житловий будинок на ім`я свого сина ОСОБА_1 (а.с.70).

Однак подану суду заяву, суд не бере до уваги виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 3 ст.1268 ЦК така заява подається протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, тобто в строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (28 грудня 2008 року). Таку заяву відповідач ОСОБА_3 подала 09 грудня 2020 року із пропуском строку встановленого законом. З врахуванням того, що ОСОБА_3 проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини, протягом строку встановленого ст. 1270 ЦК України не заявила про відмову від неї, то остання вважається такою, що прийняла спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_6 .

Судом не здобуто доказів, що підтверджують прийняття спадщини іншими спадкоємцями, оскільки згідно повідомлення Іваничівської державної нотаріальної контори від 20 серпня 2020 року, спадкова справа на ім`я ОСОБА_6 в Іваничівській державній нотаріальній конторі не заводилась. (а.с.44).

За таких обставин, за позивачем слід визнати право власності на 7/8 частин житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 , в цій частині позовні вимоги підлягають до задоволення з вирахуванням обов`язкової частки, що належить ОСОБА_3 в розмірі 1/8 частини.

Що стосується позовної вимоги про визнання права власності на земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,60 га., що знаходяться на території Грядівської сільської ралди в порядку спадкування, суд зазначає наступне.

Рішенням Грядівської сільської ради від 17 грудня 1993 року № 18/4 передано у приватну власність ОСОБА_6 жителю с. Гряди земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства у розмірір 0,60 га., для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель 0,25 га., яка розташована 0,30 га. біля жилого будинку, 0,40 га. біля пасіки, 0,16 га. біля Гралюка. (а.с.26).

Згідно з пунктом «г» частини першої статті 81 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Пунктом «а» частини третьої статті 152 ЗК України передбачено, що захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання права.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 350/67/15-ц (провадження № 14-652цс18), а також у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 723/1061/17 (провадження № 61-26091св18) викладено правовий висновок про можливість визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації земельної ділянки, що полягає в наступному.

Так, положеннями ЗК України встановлено, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до статті 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія пункту 1 розділу X «Перехідні положення» Земельного Кодексу України.

Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Якщо видача державного акта на право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування, до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку.

Враховуючи, що після винесення рішення Грядівською сільською радою 17 грудня 2013 року про передачу у приватну власність ділянок спадкодавець ОСОБА_6 розпочав процедуру приватизації земельної ділянки і за життя її не завершив, не отримав державний акт на право власності на земельну ділянку, то у позивача виникло право на завершення приватизації та одержання правовстановлюючого документу про право власності на землю на ім`я спадкоємця.

Однак позивачем такі вимоги перед судом не заявлялися. Крім цього доказів на підтвердження того, що органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації суду не надано.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовної вимоги про визнання права власності на земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,60 га. в порядку спадкування слід відмовити, оскільки позивачем за даних обставин обрано невірний спосіб захисту порушеного права.

Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Враховуючи, що визнання відповідачами позову суперечить закону, суд не прийняв визнання ними позову, у зв`язку з чим було продовжено судовий розгляд.

Керуючись ст. ст.12, 13, 89, 141, 197, 259, 265, 268, 273 ЦПК України, ст. ст. 1216, 1217, 1223, 1241, 1268, 1270 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задоволити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 7/8 частини садибного (індивідуального) житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 .

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Повний текст судового рішення складено 04 березня 2021 року.

Згідно підп. 15.5 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції через Іваничівський районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М. О. Федечко