Єдиний унікальний номер справи: 487/1061/20
Номер провадження № 22-ц/812/489/21
У Х В А Л А

03 березня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Крамаренко Т.В.

суддів - Бондаренко Т.З., Темнікової В.І.,

із секретарем судового засідання - Андрієнко Л.Д.,

за участю - представника відповідача - Чернієнко К.В.,

розглянувши заяву про самовідвід судді Темнікової Валентини Іванівни у цивільній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 16 листопада 2020 року, ухваленого у справі за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органу досудового розслідування,

в с т а н о в и л а:

19 лютого 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовомдо Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органу досудового розслідування.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 16 листопада 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органу досудового розслідування відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила його скасувати та ухвалити нове про стягнення з Державної казначейської служби України на її користь на відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями і діями Слідчого управління Територіального управління ДБР, розташованого у м. Миколаєві, що порушують її права, у розмірі: 12500,00 гривень, сплачених адвокату за надання юридичної допомоги, та 10 000,00 гривень моральної шкоди, за рахунок коштів Державного бюджету шляхом списання у безспірному порядку з Єдиного казначейського рахунку.

05 лютого 2021 року згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу № 498/1061/20 (провадження № 22-ц/812/489/21) за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 16 листопада 2020 року, ухваленого у справі за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органу досудового розслідування, розподілено колегії суддів у складі: головуючий суддя - Крамаренко Т.В., судді: Бондаренко Т.З., Темнікова В.І.

Ухвалою судді Миколаївського апеляційного суду від 10 лютого 2021 року відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою.

Ухвалою того ж суду від 11 лютого 2021 року, справу призначено до розгляду на 03 березня 2021 року о 09-00 год.

02 березня 2021 року суддя - учасник колегії Миколаївського апеляційного суду Темнікова В.І. заявила самовідвід через неможливість своєї участі у розгляді цієї справи з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 36 ЦПК України.

Із заяви про самовідвід вбачається, що суддею Заводського районного суду м. Миколаєва - Темніковою А.О., яка є донькою Темнікової В.І. , 05 березня 2020 року по справі № 487/1838/19 постановлено ухвалу, якою розглянуто скаргу представника позивачки - адвоката Бєліка В.Г. на постанову слідчого Другого слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві, Балаєнка М.С. від 03 липня 2019 року про закриття кримінального провадження, відомості про яке 14 червня 2018 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000037, зареєстровані 15 червня 2018 року, за ч. 1 ст. 375 КК України.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), яка є частиною національного законодавства України, гарантує кожному право на справедливий судовий розгляд при вирішенні питання щодо цивільних прав та обов`язків.

Підхід Конвенції до цього принципу правосуддя ґрунтується на двох аспектах: 1) чи є суд безстороннім у суб`єктивному плані, тобто чи відсутня особиста упередженість суддів; 2) чи наявні в об`єктивному плані достатні зовнішні ознаки безсторонності та чи дотримані в конкретній ситуації гарантії безсторонності, які виключали б будь-які обґрунтовані сумніви з цього питання.

При розгляді цивільної справи ні у кого не повинно бути сумнівів в об`єктивності та неупередженості суддів. Якщо є обґрунтовані підстави вважати, що суддя не буде безстороннім, цей суддя має бути усунутий від розгляду справи.

Із практики Європейського суду з прав людини вбачається, що важливим питанням є питання довіри, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (Рішення Європейського суду по справі «Білуха проти України № 33949/02 від 09 листопада 2006 року).

У вказаній справі Європейський суд з прав людини зауважив, що відповідно до усталеної практики суду наявність безсторонності повинна визначатися за суб`єктивними та об`єктивними критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Пунктом 1 частиною 1 статті 36 ЦПК України визначено однією з підстав відводу (самовідводу) судді те, якщо суддя є членом сім`ї або близьким родичем сторони, або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу, а тому, виходячи із положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та вимог норм процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що самовідвід підлягає задоволенню, так як відповідає приписам ст. ст. 36, 37 ЦПК України і направлений на уникнення сумнівів у неупередженості судді.

У статті 14 ЦПК України зазначено, що визначення судді або колегії суддів (судді-доповідача) для розгляду конкретної справи здійснюється Єдиною судовою інформаційно-телекомунікаційною системою (автоматизований розподіл справ).

За таких обставин, виходячи із зазначених вище положень Конвенції та вимог вказаних норм процесуального права, для виключення будь-яких сумнівів щодо безсторонності та неупередженості, заяву про самовідвід судді Темнікової В.І. слід задовольнити, а справу слід передати на автоматизований розподіл судової справи для заміни судді Темнікової В.І.

Керуючись ст. ст. 36, 39-41, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Самовідвід судді Темнікової Валентини Іванівни у цивільній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 16 листопада 2020 року, ухваленого у справі за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органу досудового розслідування - задовольнити.

Справу передати на автоматизований розподіл судової справи для заміни судді Темнікової Валентини Іванівни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Т.В. Крамаренко

Судді: Т.З. Бондаренко

В.І. Темнікова

Повний текст ухвали складено 03 березня 2021 року.