Ухвала

12 липня 2021 року

м. Київ

справа № 490/5665/17

провадження № 61-7711ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Воробйової І. А., Черняк Ю. В.,

розглянув клопотання про поновлення строку на оскарження судового рішення та касаційну скаргу ОСОБА_1 та його представника - адвоката Родікова Тимофія Володимировича, на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 14 січня 2021 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 02 березня 2021 року у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 листопада 2019 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Миколаївобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за недораховану електроенергію та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Миколаївобленерго» про визнання недійсним протоколу,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 листопада 2019 року, залишеним без змін постановою Миколаївського апеляційного суду від 21 вересня 2020 року, позов Публічного акціонерного товариства «Миколаївобленерго» (далі - ПАТ «Миколаївобленерго») до ОСОБА_1 про стягнення боргу за недораховану електроенергію задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Миколаївобленерго» заборгованість за недораховану електричну енергію у розмірі 305 523,90 грн.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду

від 16 листопада 2020 року відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 листопада 2019 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 21 вересня 2020 рокувідмовлено на підставі пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України.

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 листопада 2019 року у вказаній справі.

Заява мотивована тим, що висновком судової будівельно-технічної експертизи від 31 серпня 2020 року № 24/16-20, проведеної атестованим судовим експертом Черніним Я. О. , встановлено, що схема електропостачання помешкання за адресою АДРЕСА_1 виконана без порушень законодавства та проектної документації. Зазначав, що вказана обставина не могла бути відома на момент розгляду справи судом першої інстанції, оскільки експертиза була проведена після ухвалення судом рішення у справі. Стверджував, що під час розгляду справи суду першої інстанції не була відома обставина щодо місця фактичного підключення електропроводки, яку ПАТ «Миколаївобленерго»вважало самовільно підключеною. Наведена обставина підтверджуються показами контролерів ПАТ «Миколаївобленерго» та знайшла своє відображення у судовому рішенні. Вважав, що вказані обставини є нововиявленими, та можуть вплинути на юридичну оцінку обставин у справі в частині наявності самого факту порушення ним Правил користування електричною енергією для населення.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 14 січня 2021 року, залишеною без змін постановою Миколаївського апеляційного суду від 02 березня 2021 року, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинамирішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 листопада 2019 року відмовлено.

У травні 2021 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 та його представника - адвоката Родікова Т. В., на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 14 січня 2021 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 02 березня 2021 року з пропуском строку на касаційне оскарження судового рішення, оскільки згідно з поштовим штемпелем на конверті відправлена до Верховного Суду 07 травня 2021 року.

Ухвалою судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 28 травня 2021 року визнано наведені ОСОБА_1 підстави для поновлення строку на касаційне оскарження неповажними, а касаційну скаргу залишено без руху з наданням строку на усунення недоліків. Запропоновано заявнику подати заяву про поновлення строку на касаційне оскарження та надати докази поважності причин його пропуску. Зазначено строк виконання ухвали, а також попереджено про наслідки її невиконання.

У наданий суддею Касаційного цивільного суду у складі Верховного Судустрок заявник направив матеріали на усунення недоліків, зазначених в ухвалі Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 28 травня 2021 року.

У заяві про поновлення строку на процесуальне оскарження судового рішення ОСОБА_1 просить поновити строк на касаційне оскарження судового рішення з посиланням на те, що процесуальний строк пропущено з поважних причин, оскільки повний текст оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції він отримав 09 квітня 2021 року, що підтверджується наданими доказами.

Згідно із частиною першою та другою статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження ОСОБА_1 пропущено з поважних причин, його можливо поновити.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення судів попередніх інстанцій скасувати та направити справу на новий розгляд до районного суду.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до частини першої та другої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Частиною п`ятою статті 423 ЦПК України визначено, що при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

У постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» судам роз`яснено, що нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами. Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред`явлення нової вимоги. Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Для перегляду судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами, суд повинен враховувати не тільки ту обставину, що заявнику не було відомо про них, а й те, що такі обставини не могли бути йому відомі на час розгляду справи.

При цьому процесуальні недоліки розгляду справи не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

Неподання стороною або особою, яка бере учать у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Не можуть бути визнані нововиявленими обставини, щодо яких суду зрозуміло, що вони були відомі (або мали бути відомі) заявнику на час розгляду справи, зокрема, якщо на ці обставини посилалася особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях, апеляційній чи касаційній скарзі, або які могли бути встановлені судом при здійсненні певних процесуальних дій, дослідженні матеріалів справи тощо.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 листопада 2019 року, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, обґрунтовано виходив із того, що наведені заявником підстави та обставини, не є нововиявленими і відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 423 ЦПК України доводи заявника зводяться до переоцінки доказів у справі та не можуть бути підставою для скасування рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Суди попередніх інстанцій правильно зазначили, що апеляційній суд під час перегляду в апеляційному порядку рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 листопада 2019 року надав належну правову оцінку висновку експерта від 31 серпня 2020 року № 24/16-20 відповідно до вимог статті 367 ЦПК України.

Крім того, апеляційний суд зазначив, що незгода заявника з мотивуванням оцінки доказу судом апеляційної інстанції є підставою для оскарження постанови апеляційного суду у касаційному порядку та не може бути підставою для скасування рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження у суді апеляційної інстанції з наданням відповідної правової оцінки, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.

Відповідно до абзацу 2 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Згідно із частиною четвертою статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Частиною шостою статті 394 ЦПК України визначено, що ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

З огляду на зміст оскаржуваних судових рішень та касаційної скарги, вона є необґрунтованою, правильне застосовування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судового рішення, зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження судового рішення.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 та його представника - адвоката Родікова Тимофія Володимировича, на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 14 січня 2021 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 02 березня 2021 року у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 листопада 2019 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Миколаївобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за недораховану електроенергію та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Миколаївобленерго» про визнання недійсним протоколу відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Р. А. Лідовець

І. А. Воробйова

Ю. В. Черняк