КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 761/20632/20
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/7913/2021
Головуючий у суді першої інстанції: Юзькова О.Л.
Доповідач у суді апеляційної інстанції:Семенюк Т.А.

06 липня 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - Семенюк Т.А

Суддів -Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М.,

при секретарі - Максюк І.Г.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 12 жовтня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Агропроспереріс Банк» про визнання неправомірнимрішення,-

В С ТА Н О В И В :

У липні 2020 року позивач звернувся до суду з даним позовом до АТ «Агропросперіс Банк» про визнання неправомірним рішення посилаючись в обґрунтування своїх вимоги на те, що05.04.2018 року ОСОБА_1 уклав з АТ «Агропросперіс Банк» договір банківського вкладу № 055820 із щомісячною виплатою процентів на строк 12 місяців по 05.04.2019 року.

Зазначає, що з невідомих обставин для позивача, відповідач прийняв рішення відмовити йому в обслуговуванні шляхом дострокового розірвання договору №055820 від 05.04.2018 року на підставі ч.1 ст. 10 Закону України №1702-VII. Про прийняте рішення відповідач його не повідомив, копію рішення не надіслав.

Вважає, що рішення АТ «Агропросперіс Банк» від 06.07.2018 року про відмову йому в обслуговуванні на підставі ч.1 ст. 10 Закону України №1702-VIIє незаконним, оскільки останній не встановив факт подання позивачем під час здійснення ідентифікації недостовірної інформації або подання інформації з метою введення відповідача в оману. У зв`язку із чим просив визнати неправомірним рішення АТ «Агропросперіс Банк» від 06.07.2018 року про відмову клієнту ОСОБА_1 в обслуговуванні шляхом дострокового розірвання договору №055820 банківського вкладу від 05.04.2018 року на підставі ч.1ст. 10 Закону України №1702-VII.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 12 жовтня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 до АТ «Агропроспереріс Банк» про визнання неправомірним рішення залишено без задоволення.

Не погоджуючись ізрішенням суду, 09 березня 2021 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення від 12 жовтня 2020 року та ухвалити нове рішення яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі вважаючи, що судом порушено норми процесуального та матеріального права, не враховано обставини, які мають суттєве значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції фактично ухилився від розгляду його позовної заяви в межах заявлених ним вимог і на підставі поданих ним доказів, умисно не з`ясував повно та всебічно обставини, на які він посилався в позовній заяві як на підставу своїх вимог, підтверджених відповідними належними доказами.

07 травня 2021 року на адресу апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_2 в інтересах АТ «Агропроспереріс Банк» в якому представник відповідача просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін посилаючись на те, що 05.04.2018 року позивач звернувся до відповідача з проханням укласти договір банківського вкладу фізичної особи та депозитний рахунок, а також укласти аналогічні договори та відкрити депозитні рахунки на ім`я ОСОБА_3 згідно довіреності від 22.11.2014 року, та ОСОБА_4 згідно довіреності від 27.07.2016 року. Після перевірки документів всім трьом особам було відкрито депозитні рахунки. Позивач 10.04.2018 року звернувся до відповідача з проханням укласти договір банківського вкладу та відкрити депозитні рахунки ОСОБА_5 згідно довіреностей б/н від 04.03.2017 року. Після перевірки всіх необхідних документів було відкрито депозитний рахунок ОСОБА_5 . Таким чином, із позивачем та усіма зазначеними вище особами укладено відповідні договори банківського вкладу терміном дії до 12 місяців, а саме: із позивачем - договір №055820 банківського вкладу фізичної особи «Класичний» від 05.04.2018 року, із ОСОБА_3 - договір №055819 банківського вкладу фізичної особи «Класичний» від 05.04.2018 року, із ОСОБА_4 - договір №055818 банківського вкладу фізичної особи «Класичний» від 05.04.2018 року, із ОСОБА_5 - договір №055842 банківського вкладу фізичної особи «Класичний» від 10.04.2018 року.

Позивачем власноручно заповнено опитувальники клієнтів від 05.04.2018 року для відкриття позивачем на підставі довіреностей рахунків на ім`я ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , та опитувальник клієнта від 10.04.2018 року для відкриття рахунків на ім`я ОСОБА_5 . У кожному із опитувальників позивач власноруч вказав, що джерелом надходження коштів на відкритті рахунки є пенсія та/або власні заощадження зазначених осіб. 02.07.2018 р. позивач звернувся до відповідача зі скаргою №1 від 02.07.2018 року де власноручно письмово повідомив, що кошти розміщенні ним за довіреностями на рахунках ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , а також кошти, які він вимагає розмістити на ім`я ОСОБА_6 , належать особисто позивачу, а не власникам рахунків, яким він відкрив рахунки за довіреностями. Також відповідач 10.07.2018 року на виконання ч.1 ст. 10 Закону України №1702-VII повідомив Державну службу фінансового моніторингу України «про проведення операцій щодо зарахування коштів, які надійшли на рахунок такого клієнта, та про осіб, які мають або мали намір встановити ділові відносини та/або провести фінансові операції» що підтверджується «Витягом з реєстру операцій по фінансовому моніторингу на дату 10.07.2018 року). Також, відповідачем листом від 11.07.2018 року №71-922 повідомив Національний банк України про відмову від подальших ділових відносин, шляхом дострокового розірвання укладених депозитних договорів, та договорів банківського рахунку з позивачем та з особами, на ім`я яких він відкрив рахунки: ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Відповідач не отримав від Національного банку України будь-яких зауважень чи питань. Зазначає, що позивач у заяві не вказав, яким саме органом управління або посадовою особою відповідача прийнято рішення, не вказав номер рішення та його зміст. Відповідач повідомив позивача про дострокове розірвання договорів своїм листом від 09.07.2018 р. №24-900, який за своєю формою та змістом не є рішення і не містить посилання на будь-яке рішення відповідача. Оскільки, оскарження цього листа не є предметом позову та предметом спору, просить в позові відмовити.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що 05.04.2018 року між позивачем та Публічним акціонерним товариством «Агропросперіс Банк» укладено договір банківського вкладу фізичної особи «Класичний» № 055820.

Відповідно до п.1.1 договору, банк відкриває вкладнику рахунок для обліку строкових коштів № НОМЕР_1 та приймає на зберігання грошові кошти на строк 12 місяців з 05.04.2018 р. по 05.04.2019 р. на умовах цього договору.

Так, як свідчать надані докази, і дана обставина, не заперечується сторонами, 06.07.2018 р. відповідачем прийнято рішення відмовитися від подальших ділових відносин із ОСОБА_1 , шляхом дострокового розірвання договору № 05580 банківського вкладу фізичної особи від 05.04.2018 р. на підставі ч. 1 ст.10 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення».

Разом з тим, 13.11.2018 року Шевченківським районним судом м. Києва ухвалено рішення, яким задоволено позов ОСОБА_1 до АТ «Агропросперіс Банк» про скасування рішення про дострокове розірвання договорів від 05.04.2018 року.

Визнано дії Публічного акціонерного товариства «Агропросперіс Банк» щодо розірвання договору № 055820 банківського вкладу фізичної особи «Класичний» від 05.04.2018 року, розірвання договору № 2601 банківського рахунку фізичної особи від 05.04.2018 року та закриття рахунків, відкритих на ім`я ОСОБА_1 неправомірними.

Зобов`язано Публічне акціонерне товариство «Агропросперіс Банк» вчинити дії щодо належного виконання умов договору № 055820 банківського вкладу фізичної особи «Класичний» від 05.04.2018 року, розірвання договору № 2601 банківського рахунку фізичної особи від 05.04.2018 року.

21.02.2019 року Київський апеляційний суд залишив апеляційну скаргу ПАТ «Агропросперіс Банк» без задоволення», рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 13.11.2018 року без змін.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що рішенням Шевченківським районним судом м. Києва від 13.11.2018 року в справі №761/28762/18, права позивача було захищено шляхом визнання дій ПАТ «Агропросперіс Банк» щодо розірвання договору № 055820 банківського вкладу фізичної особи «Класичний» від 05.04.2018 року неправомірними та зобов`язано банк вчинити дії щодо належного виконання умов договору, що є належним способом захисту прав, крім того, суд зазначив, що визнання рішення Банку неправомірним не передбачено чинним законодавством.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд,здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Захист цивільних прав це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Під способами захисту субєктивних цивільних прав розуміються закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорених) прав та вплив на порушника.

Статтею 16 ЦК України встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів. Цією статтею також передбачено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції правильно визначив, що права позивача як вкладника було захищено рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 13.11.2018 року, яке набрало законної сили, у справі № 761/28762/18, в якій суд, встановивши, що відповідачем не доведена правомірність своїх дій, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Таким чином, судом встановлено, що порушене право позивача було поновлено у належний та ефективний спосіб, а тому суд дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні даного позову.

Колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції, що визнання рішення Банку неправомірним не передбачено чинним законодавством, проте вказане не впливає на правильність висновків суду про відмову в задоволенні позову.

Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене та конкретні обставини справи, колегія суддів вважає, що судове рішення відповідає вимогам норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не впливають на їх правильність, а тому суд не вбачає підстав для його скасування.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, рішення суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, висновки суду обґрунтовані, та не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення - залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 12 жовтня 2020 року - залишино без змін.

Постанова набирає чинності з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлений 07 липня 2021 року.

Головуючий

Судді