ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

26 лютого 2021 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 742/2530/20

Головуючий у першій інстанції Бездідько В. М.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/112/21

Суд у складі:

головуючого судді Євстафіїва О.К.,

суддів: Бечка Є.М., Шарапової О.Л.,

за участю секретаря Бивалькевич Т.В.,

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

особа, яка подала апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 16 вересня 2020 року; час, місце ухвалення і дата складання ухвали: 16.09.2020, м. Прилуки,

В С Т А Н О В И В:

14.09.2020 ОСОБА_1 пред`явив позов про стягнення заборгованості за договором позики з ОСОБА_2 в сумі 83488 грн 80 коп.

Одночасно з позовною заявою ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на належну ОСОБА_2 1/2 частину житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Вимоги цієї заяви обґрунтовуються тим, що ОСОБА_2 уникає виконання вищевказаних зобов`язань і зустрічей з ОСОБА_1 ; він змінив номер свого мобільного телефону, на зв`язок не виходить. Ці обставини свідчать про те, що ОСОБА_2 у разі отримання копії позовної заяви може відчужити належну йому частину згаданого будинку.

Оскаржуваною ухвалою в задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено. Постановляючи її, суд виходив з того, що забезпечення позову допускається за умови, що його невжиття може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а заявником таких доказів не надано.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить суд скасувати вищевказану ухвалу і ухвалити рішення про задоволення його вимог. Доводи скарги зводяться до такого:

- натепер наявна реальна вірогідність того, що відповідач в разі отримання позовної заяви здійснить відчуження належної йому 1/2 частини вищевказаного будинку, яка зумовлена небажанням повернути ОСОБА_1 борг;

- накладенням арешту на належну ОСОБА_2 частину будинку право власності ОСОБА_2 не буде порушене. В той же час арешт є дієвим засобом захисту прав ОСОБА_1 , що сприятиме поверненню боргу, про який йдеться.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що вона підлягає задоволенню.

У справі встановлено таке.

Згідно з копією розписки відповідного змісту, 05.02.2020 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики на суму 3000 доларів 00 центів США, які ОСОБА_2 зобов`язався повернути до 05.02.2020 (арк. 7).

Позивач стверджує, що у вищевказаний строк відповідач позику не повернув, що на прохання позивача про добровільну сплату заборгованості він ніяким чином не прореагував, на телефонні дзвінки не відповідав, уникав зустрічей, що свідчить про небажання відповідача повертати позичені кошти.

В інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 05.07.2020 № 215008963 зазначено, що за ОСОБА_2 зареєстроване право власності на 1/2 частину житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (арк. 8-9).

Аналіз норм права, що регулюють спірні правовідносини, і обставин справи доводить суд таких висновків.

Відповідно ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пленум Верховного Суду України у пункті 4 постанови № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» орієнтує суди нижчих ланок на те, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Описаними вище доказами підтверджено, що незабезпечення позову ОСОБА_1 у вказаний у заяві спосіб може унеможливити або істотно ускладнити вірогідне рішення у цій справі про задоволення позову.

Отож оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, що регулюють спірні правовідносини. Тому вона підлягає скасуванню з ухваленням постанови про задоволення заяви ОСОБА_1 .

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 374, 376 ч. 1 п. 4, 381, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 16 вересня 2020 року скасувати.

Накласти арешт на 1/2 частину будинку АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 .

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, але вона може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня її складення.

Ідентифікаційні дані учасників справи:

- ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ;

- ОСОБА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_2 .

Повну постанову складено 03.03.2021.

Головуючий: Судді: