Справа № 626/131/21
Провадження № 2/626/226/2021
РІШЕННЯ

Іменем України

13.07.2021 року м. Красноград

Красноградський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Гусара П.І.,

за участю секретаря Івашкіної Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Краснограді, у відсутності сторін, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу №626/131/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до Приватно аграрно-орендного підприємства «Промінь» про розірвання договору оренди землі,

В С Т А Н О В И В:

Позиція позивача.

19 січня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ПАОП «Промінь», в якому просить припинити договір оренди землі №680 від 01.11.2006 року шляхом розірвання, який зареєстрований 23.03.2007 року у Красноградському районному відділі Харківської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах», укладеного строком на 25 років між ПАОП «Промінь» та нею на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,86 га кадастровий номер :11:000:0109, яка належить їй на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку.

На обґрунтування позовних вимог позивач ОСОБА_1 зазначила, що в її власності знаходиться земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 5,86 га, кадастровий №:11:000:0109, яка належить їй на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку від 18.12.2001 року серія ІV-ХР №022388. В 2006 році між нею та ПАОП «Промінь» був підписаний договір оренди земельної ділянки №680 від 01.11.2006 року на передачу даної земельної ділянки в оренду строком на 25 років. Відповідно до умов договору орендна плата нараховується орендарем у розмірі 1,5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 884,69 грн на рік. За умовами договору оренди земельної ділянки №680 від 01.11.2006 року зокрема п. 4.7 Договору вбачається, що відповідач взяв на себе зобов`язання сплачувати орендну плату протягом дії договору не пізніше в термін з 01 серпня до 31 грудня кожного року. 27.12.2019 року між нею та ПАОП «Промінь» було укладено додаткову Угоду про зміни до договору оренди земельної ділянки №680 від 01.11.2006 року зареєстрованого 23.03.2007 року за №01 та підпункт 4.1 викладено у редакції «За користування вказаною в Договорі земельною ділянкою Орендар сплачує Орендодавцю щороку орендну плату, розмір якої складає 18348,00 грн», інші умови вищевказаного Договору, не порушені даною Додатковою угодою залишаються незмінними. Умовами договору оренди земельної ділянки №680 від 01.11.2006 року не визначений порядок сплати відповідачем орендної плати. Однак, відповідно до ч. 1 ст. 96 ЗК України до обов`язків землекористувачів віднесено своєчасну сплату земельного податку та орендної плати. Відповідач зобов`язаний був щорічно сплачувати їй орендну плату за місцем її проживання, а у випадку неможливості виконати своє зобов`язання за місцем її проживання, внести орендну плату за договором оренди землі на депозит нотаріуса. Крім того, відповідач відповідно до «Правил надання послуг поштового зв`язку», затверджених постановою КМУ №270 від 05.03.2009 року, мав можливість сплатити орендну плату поштовим переказом. Пунктом 14.5 Договору визначено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання у наслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором. Відповідач в порушення умов договору оренди земельної ділянки №680 від 01.11.2006, зокрема п. 4.1 не сплатив орендну плату у строки визначені п. 4.7. договору, за період користування земельною ділянкою протягом 2019 року та за 2020 рік. Оскільки відповідач не сплатив орендну плату за 2019-2020 роки у строки з 01 серпня по 31 грудня кожного року користування земельною ділянку спірний договір відповідно до вимог земельного законодавства є припиненим.

Заяви учасників процесу по суті справи та пояснення.

Представник відповідача ПАОП «Промінь» - адвокат Кадун П.В. 04.03.2021 року подав до суду відзив на позовну заяву в якому позов не визнав, вказує на те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Звертає увагу суд, що позивач не надає суду відомості щодо не отримання поштового переказу через «Укрпошта», який був направлений на її адресу, але повернувся до ПАОП «Промінь». Тобто відповідачем відповідно до «Правил надання послуг поштового зв`язку», затверджених постановою КМУ №270 від 05.03.2009, позивачу перерахована орендна плата за земельні ділянки (паї) за 2019-2020 роки на загальну суму 59081,00 грн, але вказані кошти повернуті до ПАОП «Промінь», оскільки ОСОБА_1 їх не отримала. В зв`язку з чим ПАОП «Промінь» не несе відповідальності за ухилення орендодавцем від отримання орендної плати. Відповідно до чинного законодавства та судової практики орендар виконав договірні зобов`язання, що виникають з договору оренди земельної ділянки №680 від 01.11.2006 року. ПАОП «Промінь» звертався до орендодавця з приводу отримання орендної плати, але орендодавець ігнорував звернення позивача, чим штучно створює умови для розірвання договору.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Лобач Н.І. подала 29.03.2021 письмові пояснення по справі в яких зазначає, що 09.03.2021 року на адресу позивача надійшов відзив по справі, який на думку представника позивача поданий з порушенням пропуску строку встановленого судом у зв`язку із чим, просить залишити його без розгляду. Крім того зазначає, що у власності ОСОБА_1 знаходиться земельна ділянка кадастровий номер :11:000:0109 площею 5.86 га, яка передана в оренду ПАОП «Промінь». Відповідач систематично не виконує свої зобов`язання з виплати орендної плати та також має заборгованість з виплати по орендній платі коли справа знаходиться на розгляді. Сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена в подальшому заборгованість, що відповідає позиції КЦС Верховного Суду від 21.07.2020 року у справі №479/1073/18. Посилається на те, що відповідачем не доведено, що позивач ухиляється від отримання орендної плати. Позивач неодноразово усно зверталась до відповідача, а той в свою чергу від сплати орендної плати відмовлявся. Відповідач зобов`язаний був щорічно сплачувати орендну плату за місцем проживання позивача, а у випадку неможливості виконати своє зобов`язання за місцем її проживання, внести орендну плату за договором у депозит нотаріуса. Відповідач мав можливість сплати позивачу орендну плату поштовим переказом, також відповідач не надав суду доказів про її відмову від отримання орендної плати. Зокрема вказує на те, що позивачу повідомлення про надходження поштового переказу не надходило та не вручалось, відмову від отримання переказу вона не надавала та відповідачем повідомлення про повернення поштового переказу до суду не надано. З урахуванням суми, яка зазначена у переказі 59081,00 грн., не зрозуміло за який період нарахована дана орендна плата та по якому договору оренди.

ПАОП «Промінь» 31.03.2021 року подано до суду письмові пояснення по справі в яких зазначили, що між ПАОП «Промінь» та ОСОБА_1 був укладений договір оренди земельної ділянки №680 від 01.11.2006 року строком на 25 років. Відповідно до п. 4.1 розмір орендний плати був встановлений 1,5 відсотки від грошової оцінки. 27.12.2019 року була підписана додаткова угода до договору №680 від 01.11.2006 року, в якій орендна плата була встановлена у розмірі 18348,00 грн. Вказують на те, що дана угода не набула зареєстрована у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, тому вона не набрала чинності. На сьогоднішній день чинною є Додаткова угода від 01.12.2016 року відповідно до якої ПАОП «Промінь» зобов`язався сплачувати орендну плату в розмірі 6,5% від грошової оцінки, що складає 14348 грн після нарахування податків та обов`язкових платежів позивач повинна була отримати 11550,14 грн. за 2019 рік та таку ж саму суму за 2020 рік. Для виконання зобов`язань по Договору оренди землі №680 від 01.11.2006 року у 2019 році ПАОП «Промінь» нарахувало позивачу орендну плату у розмірі 18348,00 грн. після відрахування податків та обов`язкових платежів позивач повинна отримати 14770,00 грн, тобто ПАОП «Промінь» нарахував оренду плату навіть у більшому розмірі чим передбачено договором. У 2019 році ОСОБА_1 не отримала оренду плату, так як не з`явилась за її отриманням, та не надала реквізити для перерахунку грошових коштів та взагалі не виявила бажання будь-яким чином отримати орендну плату. Крім того ПАОП «Промінь» 30.12.2019 року відправляв позивачу листа з проханням відкрити картковий рахунок для перерахування орендної плати, але вона проігнорувала даний лист. Така ж сума орендної плати позивачу була нарахована у 2020 році. Позивач знову не виявила бажання отримати орендну плату не приходила для видачі орендної плати та не надала реквізити для перерахунку грошових коштів на банківську картку, у зв`язку із чим ПАОП «Промінь» вимушений був сплатити орендну плату за договором оренди земельної ділянки грошовим переказом через «Укрпошту», що відповідає п. 4.7 Договору оренди. Переказ на ім`я ОСОБА_1 було здійснено у сумі 59081,00 грн. за двома договорами оренди №801 від 01.01.2007 року (за 2019 рік-14770,00 грн та 2020 рік 14770,00 грн) та №680 від 01.11.2006 року (за 2019 рік-14770,00 грн та 2020 рік 14770,00 грн). ПАОП «Промінь» вважає, що позивач спеціально створив умови для розірвання договору оренди землі ухиляючись від отримання орендної плати про, що свідчить факт того, що направлену через «Укрпошту» орендну плату позивач не отримав, внаслідок чого грошові кошти повернулись на рахунок підприємства. Крім того до ПАОП «Промінь» надходив лист від позивача з проханням виплати орендну плату за договорами оренди №801 та №680 за 2019-2020 роки. Надаючи відповідь на вказаний листь ПАОП «Промінь» запросили позивача прийди за адресою: АДРЕСА_1 для отримання орендної плати або надати банківські реквізити, але позивач так і не з`явилась за її отриманням та не надала банківський рахунок для перерахування орендної плати. Враховуючи вищевикладене ПАОП «Промінь» вважає, що даний позов заявлений безпідставно та підстав для розірвання договору оренди не має.

Вищевказані письмові пояснення від представника позивача адвоката Лобач Н.І. та ПАОП «Промінь» щодо даного позову, які надійшли через канцелярію суду та через програму «Д-3» канцелярією суду прикріплені в електронному вигляді до даної справи, суд їх сприймає не як відзив на позовну заяву та відповідь на відзив, а як пояснення по суті позову.

Рух справи в суді.

Ухвалою судді від 26.01.2021 року відкрито провадження у даній справі та на 04.03.2021 року призначено підготовче судове засідання у справі. Запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження подати відзив на позов. Роз`яснено, що позивач має право подати до суду відповідь на відзив, а відповідач заперечення протягом п`яти днів з дня отримання відповідної заяви по суті справи.

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення ПАОП «Промінь» отримав ухвалу про відкриття провадження у справі від 26.01.2021 року 16.02.2021 року. Представник відповідача ПАОП «Промінь» 04.03.2021 року подав до суду відзив на позовну заяву та докази направлення його позивачу. Так як відзив представником позивача поданий до суду у строки встановлені судом, підстави для його залишення без розгляду відсутні.

Крім того 04.03.2021 року від представника відповідача адвоката Кадуна П.В. та представника позивача адвоката Лобач Н.І. до суду надійшли письмові заяви в яких просили підготовче засідання проводити без їх участі, проти призначення справи до розгляду по суті не заперечували.

Ухвалою від 04.03.2021 року закрито підготовче провадження по справі та справу призначено до судового розгляду на 01.04.2021 року.

В судове засідання 01.04.2021 року, 13.05.2021 року, 07.06.2021 року, 13.07.2021 учасники судового процесу, які належним чином повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи, не з`явились, судовий розгляд справи відкладався неодноразово за відповідними клопотаннями учасників справи.

Від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Тимошенка Д.В. 13.07.2021 року до суду надійшла письмова заява в якій просить справу розглядати без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, на задоволенні позову наполягає, а також просить розглянути справу в даному судовому засіданні та не відкладати розгляд справи за клопотанням сторони відповідача, оскільки вважає, що сторона відповідача зловживає процесуальними правами.

Від представника відповідача ПАОП «Промінь» - адвоката Кадуна П.В. 13.05.2021 року до суду надійшла письмова заява в якій просив проводити засідання без участі сторони відповідача та прийняти рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі з урахуванням наданих до суду відзиву та документів. На проведенні звукозапису не наполягає.

При цьому представник відповідача ПАОП «Промінь» - адвокат Кадун П.В. 05.07.2021 року подав до суду заяву в якій просить перенести судовий розгляд справи на іншу дату, у зв`язку з неможливістю прибути на судове засідання призначене на 13.07.2021 року, так як буде знаходиться за межами Харківської області у відпустці.

Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Враховуючи вище викладене, суд вважає за необхідне розглянути справу по суті в даному судовому засіданні, оскільки неявка учасників справи в даному випадку не перешкоджає розгляду справи.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

Суд дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, приходить до наступних висновків.

Фактичні обставини, встановлені судом.

В ході розгляду справи судом було встановлено, що відповідно до копії Державного акту на право приватної власності на землю ІV-ХР №022388 від 18.12.2001 року ОСОБА_1 належить на праві власності земельна ділянка площею 5,86 га на території Кобзівської сільської ради Красноградського району Харківської області (а.с.7).

З копії договору оренди земельної ділянки №680 від 01.11.2006 року вбачається, що між ОСОБА_1 та ПАОП «Промінь» укладено договір оренди земельної ділянки площею 5,86 га, строком на 25 років, починаючи з дати його реєстрації. Договір зареєстрований 23 березня 2007 року за №201 у Красноградському районному відділі Харківської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» (а.с.9-11).

Відповідно до Акту передачі-прийому земельних ділянок за договором оренди №680 від 01.11.2006 року земельна ділянка ОСОБА_1 площею 5,86 га ріллі із земель Кобзівської сільської ради була передана орендарю ПАОП «Промінь» згідно з планом (схемою) розміщення земельної ділянки на місцевості (а.с. 12).

Відповідно до п 4.1 Договору оренди земельної ділянки №680 від 01.11.2006 року за користування вказаною в Договорі земельної ділянки Орендар сплачує Орендодавцю щороку орендну плату, розмір якої з урахуванням 1,5% від грошової оцінки складає 885,69 грн на рік.

Пункт 4.2. Договору передбачає, що Орендар має право виплатити орендну плату Орендодавцю авансом, за наступний термін, але не більше одного року. У разі припинення або розірвання договору внесена на майбутній період орендна плата повертається Орендарю протягом 6 місяців з дня припинення чи розірвання договору.

Згідно п. 4.3 Договору орендна плата, враховуючи і не виплачену, підлягає застосуванню коефіцієнту індексації грошової оцінки земель на дату її виплати відповідно до рівня інфляції національної грошової одиниці та переглядається кожного року.

Відповідно до п. 4.4. договору за письмовою домовленістю сторін, орендна плата за користування земельною ділянкою може сплавлятися у натуральній, грошовій та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах.

Пунктом 4.7 Договору оренди земельної ділянки №680 від 01.11.2006 року визначено, що Орендар сплачує Орендодавцю орендну плату протягом дії договору, не пізніше, як у термін від 01 серпня до 31 грудня кожного року.

ОСОБА_1 та ПАОП «Промінь» 01.12.2016 року підписали додаткову угоду до Договору оренди земельної ділянки №680 від 01.11.2006 року відповідно до якої п.4.1 Договору оренди викладено у новій редакції «За користування вказаною у Договорі земельною ділянкою Орендар сплачує Орендодавцю щороку орендну плату, розмір якої з урахуванням коефіцієнту складає 6,5% від грошової оцінки» та доповнено Договір оренди пунктом «14.16. Орендар має право самостійно без погодження з Орендодавцем підвищувати процент нарахування розміру орендної плати».

Відповідно до п. 1.5 Додаткової угоди від 01.12.2016 року Договору оренди земельної ділянки №680 від 01.11.2006 року інші умови Договору, не порушені даною Додатковою угодою, залишаються незмінними, і сторони підтверджують по них свої зобов`язання. (а.с. 57).

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 20.08.2019 року на підставі Договору оренди земельної ділянки №680 від 01.11.2006 та Додаткової угоди від 01.12.2016 року зареєстроване право оренди ПАОП «Промінь» земельної ділянки загальною площею 5,8606 га, кадастровий номер :11:000:0109 (а.с. 60).

Також сторонами по справі 27.12.2019 року підписана Додаткова угода про зміни до Договору оренди земельної ділянки №680 від 01.11.2006 року відповідно до якої пункт «4 «Орендна плата» підпункт «4.1.» Договору оренди викладено в новій редакції «За користування вказаної в Договорі земельною ділянкою Орендар сплачує Орендодавцю щороку орендну плату, розмір якої складає 18348,00 грн та доповнено пункт 4 підпунктом 4.15 «Зміни розміру орендної плати здійснюється за згодою сторін шляхом укладання додаткової угоди між Орендарем і Орендодавцем. Зміни внесені до даного пункту в попередніх додаткових угодах щодо одностороннього порядку збільшення розміру орендної плати, визнати такими, що не відповідають нормам закону та протирічить умовам самого договору».

Відповідно до п. 1.4 Додаткової угоди про зміни до договору оренди земельної ділянки №680 від 01.11.2006 року інші умови Договору, не порушені даною Додатковою угодою, залишаються незмінними, і сторони підтверджують по них свої зобов`язання (а.с. 8).

Матеріали справи не містять даних про реєстрацію додаткової угоди від 27.12.2019 року до основного договору оренди землі в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, а от же вона не набула чинності, у зв`язку із чим суд відхиляє доводи сторін щодо посилання на дану додаткову угоду.

Надаючи правову оцінку встановленим фактам, суд вважає наступне.

Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з частиною першою статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Згідно пункту 7 частини другої статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення правовідношення.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені певні обставини та оцінка доказів, наданих сторонами.

Частиною першою статті 2 ЗУ «Про оренду землі» передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються ЗК України, ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Об`єднана Палата Касаційного цивільного суду нагадує, що у постанові від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17 (провадження № 61-30435сво18) зроблено висновок, що у статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За приписами статті 1 ЗУ «Про оренду землі», яка кореспондується з положеннями частини першої статті 93 ЗК України, орендою землі є засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до статті 13 ЗУ «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 15 ЗУ «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Положеннями статей 24, 25 ЗУ «Про оренду землі» визначено права та обов`язки орендодавця і орендаря, а саме: орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема, використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; своєчасного внесення орендної плати за земельну ділянку. Орендар, у свою чергу, має право зокрема самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі, отримувати продукцію і доходи та зобов`язаний приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, але не раніше державної реєстрації відповідного права оренди.

Згідно з частинами третьою, четвертою статті 31 ЗУ «Про оренду землі» договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Частиною першою статті 32 ЗУ «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї із сторін договір може бути достроково розірваний за рішенням суду у разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Стаття 141 ЗК України передбачає таку підставу припинення права користування земельною ділянкою, як систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Аналіз вказаних норм права дає підстави для висновку, що підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати. Зазначені положення закону вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди.

Зазначене відповідає правовій позиції Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладеній у постанові від 06 березня 2019 року у справі №183/262/17, провадження № 61-41932сво18.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18) зазначено, що: «у пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться».

Разом з тим, відповідно до частин першої та другої статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Виходячи з системного аналізу наведених положень законодавства та враховуючи, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України.

Стаття 611 ЦК України передбачає різні правові наслідки порушення зобов`язання, до яких належать, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків і моральної шкоди.

Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, визначеної через іншу оціночну категорію - значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, - відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

Відповідна правова позиція була викладена Верховним Судом України у постанові від 11 жовтня 2017 року у справі № 6-1449цс17, а також у постанові від 27 листопада 2018 року у справі № 912/1385/17.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 912/1385/17 (провадження № 12-201гс18) міститься висновок, що: «враховуючи, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України. Відповідна правова позиція була викладена Верховним Судом України також у постанові від 11 жовтня 2017 року у справі № 6-1449цс17 і підстав для відступу від неї, як і від висновку у справі № 910/16306/13, Велика Палата Верховного Суду не вбачає. Стаття 611 ЦК України передбачає різні правові наслідки порушення зобов`язання, до яких належать, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків і моральної шкоди. Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, визначеної через іншу оціночну категорію - значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, - відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність».

За змістом наведених норм, істотним слід визнавати таке порушення, що тягне за собою для іншої сторони неможливість досягнення мети договору, тобто, вирішуючи питання про оцінку істотності порушення стороною договору, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, а також установити, чи є справді істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати.

Отже, стороною, якою заявлено вимоги про розірвання договору, повинно бути доведено наявність істотного порушення договору та наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, тобто існування цих двох умов у їх сукупності.

Позивач ОСОБА_1 не заперечує договірних відносин з ПАОП «Промінь» щодо оренди її земельної ділянки, в той час обґрунтовуючи підстави для дострокового припинення договору оренди, позивачка зазначила, що відповідач систематично протягом 2019-2020 років не виплачує їй оренду плату за користування земельною ділянкою, що на її думку є підставою для розірвання договору оренди землі.

Частиною 1 ст. 532 ЦК України визначено, що місце виконання зобов`язання встановлюється у договорі.

Зі змісту спірного договору оренди земельної ділянки, до якого було укладено додаткову угоду, не вбачається місця виконання орендарем зобов`язання зі сплати орендної плати орендодавцю, тобто сторонами його не було встановлено.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 532 ЦК України, якщо місце виконання зобов`язання не встановлено у договорі, виконання за грошовим зобов`язанням провадиться за місцем проживання кредитора.

ПАОП «Промінь», яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 на адресу позивача ОСОБА_1 (с. Кобзівка, Красноградського району, Харківської області) направляло листа від 28.12.2019 №520 в якому заначило, що у зв`язку із тим, що Ви як орендодавець не з`явились для отримання належної Вам орендної плати за земельну ділянку (пай) адміністрація ПАОП «Промінь» просить Вас відкрити картковий рахунок для перерахування належної орендної плати за земельну ділянку (пай) в АТ «Райффайзен банк Аваль» (а.с. 29), що підтверджується квитанцією про направлення поштового відправлення (а.с. 32).

З листа ПАОП «Промінь» від 30.12.2020 №391 вбачається, що підприємство зверталось до АТ «Укрпошта» з приводу перерахування орендної плати за земельні ділянки (паї) за 2020 рік згідно наданого списку в тому числі і ОСОБА_1 у сумі 59081,00 грн, згідно згрупованих поштових переказів позивачу здійснено грошовий переказ на суму 59081,00 грн (а.с. 31, 63-63а), відповідно до платіжного доручення №9930 від 08.02.2021 вказана сума повернута АТ «Укрпошта» на рахунок ПАОП «Промінь» (а.с. 64).

Згідно з копією заяви від 22.01.2021 року ОСОБА_1 зверталась до ПАОП «Промінь» з вимогою в якій просила надати розрахунок нарахованої орендної плати за 2019-2020 роки та виплатити оренду плату (а.с. 24-25).

В свою чергу ПАОП «Промінь» на вказану заяву на адресу позивача ОСОБА_1 направило лист відповідь від 10.02.2021 №40/1 в якому вказали, що розмір орендної плати за 2019 рік становить 18348,00 грн та за 2020 рік 18348,00 грн, після відрахування податків та обов`язкових платежів за оренду двох земельних ділянок ПАОП «Промінь» 30.12.2020 року сплатив орендну плату у загальному розмірі 59081,00 грн грошовим переказом через «Укрпошту». Але через те, що орендна плата за земельні ділянки не була отримана, «Укрпошта» здійснила повернення коштів. Також в даному листі ПАОП «Промінь», для отримання орендної плати, запросили ОСОБА_1 звернутися до ПАОП «Промінь» та надати банківські реквізити або отримати орендну плату готівкою за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 66).

У статті 613 ЦК України визначені правила щодо прострочення кредитора - кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку. Кредитор також вважається таким, що прострочив, у випадках, встановлених частиною четвертою статті 545 цього Кодексу. Якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов`язок, виконання зобов`язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора.

При цьому, суд не приймає, до уваги доводи позивача про те, що вона неодноразово усно зверталася до відповідача з метою отримати орендну плату за договором, оскільки вони не підтверджені належними та допустимими доказами. Ніяких письмових доказів про те, що вона безрезультатно зверталася з такими вимогами, матеріали справи не містять, що в цілому має ознаки зловживанням правом та недобросовісної поведінки кредитора, яка не відповідає загальним засадам цивільного законодавства, справедливість, добросовісність та розумність (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України).

Відтак судом не встановлено факту систематичної несплати орендної плати, а встановлено, що орендар вжив заходів щодо виплати орендної плати, зокрема у 2019 році направив позивачу листа в якому просив відкрити картковий рахунок для перерахування орендної плати у 2019 році та шляхом здійснення поштового переказу у 2020 році за оренду двох земельних ділянок за 2019-2020 роки на загальну суму 59081,00 грн, направляв орендодавцю у 2021 році листа про нарахування орендної плати та про можливі варіанти отримання такої плати (надати банківські реквізити та/або отримати готівкою за адресою підприємства), а відтак фактична відмова орендодавця від отримання орендної плати не є підставою для розірвання договору оренди, як за змістом наведених вище норми матеріального права, так і за умовами укладеного між сторонами правочину.

Аргументи, що відповідачем не виконувались умови договору оренди землі щодо своєчасного і повного внесення орендної плати за 2019-2020 роки, є безпідставними та спростовуються матеріалами справи і встановленими судом обставинами, згідно з якими позивач мала об`єктивну можливість отримати орендну плату та їй на даний час ніщо не перешкоджає її отримати.

Така поведінка позивача дає суду достатньо підстав дійти висновку про свідоме неотримання позивачем орендної плати для створення штучної підстави розірвання договору оренди в судовому порядку, нібито через систематичну несплату орендарем орендної плати.

Доказів у відповідності до ст. 81 ЦПК України в чому полягає порушення прав позивача та яка суттєва шкода його інтересів спричинена внаслідок дій відповідача ПАОП «Промінь» позивачем не надано, що свідчить про відсутність передбаченого у ст. 651 ЦК України істотного порушення відповідачем договору оренди, необхідного для його розірвання.

В той же час в діях орендаря, суд не вбачає ознак умисної або несистематичної невиплати орендної плати та вважає, що відповідні затримки з її виплати, обумовлені виключно поведінкою орендодавця.

Згідно зі ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Висновки за результатами розгляду справи.

Судовим розглядом було встановлено, що у даному випадку порушення строків виплати орендної плати було з причини недобросовісної поведінки орендодавця, яка свідомо не отримувала та не отримує орендну плату, допустила прострочення кредитора, за які боржник згідно наведеної норми ч. 2 ст. 613 ЦК України не відповідає.

Отже виникла заборгованість по орендній платі позивачеві не є наслідком винної поведінки відповідача ПАОП «Промінь» з невиплати орендної плати, а тому підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки відсутні.

Таким чином, суд приходить до висновку, про відсутність підстав для розірвання спірного договору через істотне порушення орендарем його умов, як про це вказував позивач, а отже у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити у повному обсязі.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 12, 76-82, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватно аграрно-орендного підприємства «Промінь» про розірвання договору оренди землі №680 від 01.11.2006 року - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення в Харківський апеляційний суд через Красноградський районний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя