Справа № 222/1688/20
Провадження № 2/222/85/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2021 року Володарський районний суд Донецької області в складі:

Головуючого судді Подліпенця Є.О.,

за участю секретаря Павлової І.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Нікольське, за участю позивачки ОСОБА_1 , в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою вказуючи, що їй на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 05.06.1996 року належить житловий будинок АДРЕСА_1 . У вказаному житловому будинку зареєстрований її колишній зять ОСОБА_2 , який з 2009 року в будинку не проживає, власних речей не зберігає, житлом не користується, комунальні послуги не сплачує. Місце знаходження відповідача їй невідомо. Наявність реєстрації відповідача в житловому будинку створює їй перешкоди у користуванні та розпорядженні житлом, оскільки при передачі в оренду, при продажі будинку, а також при оформленні спадщини потрібна згода прописаних мешканців будинку, що в даному випадку унеможливлює здійснення вищезазначених дій. Також, вона вимушена нести додаткові витрати зі сплати комунальних послуг та позбавлена можливості оформити субсидію. В зв`язку з чим, просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді Володарського районного суду Донецької області від 18.12.2020 року по вищевказаній цивільній справі відкрито провадження та вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження. Крім цього, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Копія зазначеної ухвали була надіслана сторонам.

Також відповідачу разом з ухвалою надіслано копію позовної заяви з доданими до неї документами.

Крім цього, позивачкою в позовній заяві заявлено клопотання про виклик та допит свідків, яке вищенаведеною ухвалою суду було задоволено. В задоволенні клопотання позивачки про витребування доказів по справі було відмовлено.

Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав.

Інших клопотань учасниками справи не заявлялося.

Позивачка ОСОБА_1 у судовому засіданні позов по вищезазначеним підставам підтримала у повному обсязі та наполягала на його задоволенні. Також суду пояснила, що їй на

праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 . У вказаному будинку прописаний її колишній зять, який з 2009 року фактично в ньому не мешкає, власних речей не зберігає. Наявність реєстрації відповідача в будинку порушує її право власності, а також змушує її нести додаткові фінансові затрати по сплаті комунальних послуг та позбавляє можливості оформити субсидію, а тому просить визнати відповідача втратившим право користування житловим приміщенням.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся за зареєстрованим місцем проживання у встановленому законом порядку. Заяви про відкладення розгляду справи суду не надав.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 пояснили, що позивачка є їх сусідкою, яка проживає в належному їй будинку разом з донькою та онуком. Їм відомо, що колишній зять позивачки ОСОБА_2 понад 10 років в будинку не проживає.

Згідно ч.8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини учасників справи достатніми суд розглянув справу у відсутність нез`явившегося відповідача.

Вислухавши пояснення позивачки, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Так, судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 05.06.1996 року, посвідченого державним нотаріусом Володарської державної нотаріальної контори Пірго В.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 1535, ОСОБА_1 на праві приватної власності в цілому належить житловий будинок АДРЕСА_1 , що також підтверджується реєстраційним посвідченням Володарського бюро технічної інвентаризації від 05.06.1996 року.

Відповідно до домової книги для реєстрації громадян ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно заочного рішення Володарського районного суду Донецької області № 222/637/18 від 07.06.2018 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 було розірвано.

Відповідно до довідки виконкому Нікольської селищної ради Нікольського району Донецької області № 2605 від 17.11.2020 року ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та має склад сім`ї: донька ОСОБА_5 , 1978 року народження, зять ОСОБА_2 , 1976 року народження, син ОСОБА_6 , 1982 року народження, донька ОСОБА_7 , 1999 року народження, та син ОСОБА_8 , 2005 року народження.

Статтею 4 ЦПК України гарантовано право особи на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно правового змісту положень ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

На підставі викладеного, враховуючи, що позивачка на законних підставах є власником нерухомого майна, а саме житлового будинку АДРЕСА_1 і має право на власний розсуд безперешкодно володіти, розпоряджатися та користуватися належним їй нерухомим майном, а відповідач, який є її колишнім зятем зареєстрований в зазначеному будинку, але в ньому фактично не мешкає понад один рік без поважних причин та у добровільному порядку знятись з реєстрації не бажає, що порушує право позивачки на користування належним їй майном, атому її право порушене і підлягає судовому захисту, а позов задоволенню.

Також задовольняючи позов суд виходить з того, що відповідачем відзиву не подано та не спростовано доводи позивачки.

Крім цього, на підставі ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позовні вимоги позивачки задоволені, суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивачки понесені нею при зверненні до суду судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 12, 13, 19, 76-82, 141, 258, 259, 263-265, 274, 275, 279, 354, 355, пп.15.5 п.1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 316, 317, 319, 405 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспортні дані та ІПН не встановлено, зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме житловим будинком АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспортні дані та ІПН не встановлено) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) судові витрати у виді судового збору в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду через Володарський районний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

З дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, яка починає функціонувати через 90 днів з дня опублікування Державною судовою адміністрацією України у газеті «Голос України» та на веб-порталі судової влади оголошення про створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається безпосередньо до Донецького апеляційного суду.

Датою ухвалення рішення є дата складання повного судового рішення.

Повне рішення складене 03.03.2021 року.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя Є.О. Подліпенець