Дата документу 29.06.2021
Справа № 320/5185/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2021 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Купавської Н.М.

за участю секретаря Бєгушевої Л.В.

представника відповідача ОСОБА_1

представника третіх осіб Бєляєва А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Мелітополі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області, треті особи: Мелітопольська міська рада Запорізької області, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , що діє також в інтересах неповнолітніх ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , що діє також в інтересах неповнолітніх ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Мелітопольської міської ради,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області від 18.10.2012 за №175/1, яким нежитловій будівлі А-2 по АДРЕСА_1 надано статус гуртожитку та в подальшому присвоєно адресний номер - АДРЕСА_2 . В обґрунтування позову він вказує на те, що на момент прийняття рішення виконавчим комітетом приміщення мало статус нежитлового та не відповідало вимогам гуртожитку, а саме: будівля не приєднана до централізованого водопостачання та каналізації, а також немає даних про можливість підключення до електромережі. За відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно до теперішнього часу приміщення по АДРЕСА_2 має статус нежитлового. Він разом із членами своєї сім`ї бажає проживати в цьому приміщенні та отримати право на приватизацію однієї із кімнат, однак через невизначеність статусу приміщення він позбавлений такого права. Крім того, він є власником нежитлового вбудовано-прибудованого приміщення по АДРЕСА_2 , яке ним використовується для розміщення станції технічного обслуговування, а за санітарними нормами відстань між СТО та житловим приміщенням повинна складати не менше 15 метрів, що позбавляє його права на вільне використання власності.

Ухвалою суду від 02.08.2019 було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку загального позовного провадження, надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, позивачу для подання відповіді на відзив, третім особам для надання пояснень на підтримку або заперечення позову.

Від представника відповідача надійшов відзив на позов, в якому він заперечує проти задоволення позову за спливом строку позовної давності. Крім того, оскаржуване рішення було прийняте на підставі заяви ПАТ «Мелітопольський завод холодильного машинобудування «Рефма» та висновку про технічний огляд і оцінку стану будівельних конструкцій приміщень на можливість експлуатації у статусі гуртожитку, виконаний ТОВ «Мелітопольпроект», а отже, рішення виконкому було прийняте на підставі чинного в 2012 році законодавства та висновку ТОВ «Мелітопольпроект», яке мало повноваження на надання такого висновку, про можливість експлуатації приміщення у статусі гуртожитку. Винесеному рішенню передував висновок про технічну можливість оформлення документів на окреме функціонування двох приміщень (житлового та нежитлового) по АДРЕСА_2 , прийнятий Управлінням містобудування і архітектури та погоджений головним архітектором м.Мелітополя 18.03.2009. Оскільки приміщення придатні для проживання та фактично використовуються для проживання 27 осіб, рішення, яке оскаржується, прийняте на підставі та в межах чинного законодавства.

Позивач та його представник відповідь на відзив не надавали.

Від представника третіх осіб адвоката Бєляєва А.В. надійшли пояснення, в яких він посилається на те, що позивачем пропущений строк позовної давності, оскільки він знав про те, що приміщення має статус житлового, тому і отримав ордер на вселення. З Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 29.01.2014 власником будинку АДРЕСА_2 вказано ОСОБА_27 , в описі зазначено, що це прибудова є до житлової будівлі, про яку говорить позивач. Тим більш, що в будівлі живуть люди, а отже, він повинен був про це знати ще в 2014 році. Крім того, він вважає, що права позивача не порушені, оскільки рішення виконкому було прийнято ще в 2012 році коли будівлі було надано статус гуртожитку, а приміщення, в якому позивач має намір обладнати СТО, придбано ним лише 29.01.2014.

Представник третіх осіб також вважає, що позов не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства і провадження у справі слід закрити. Але, судом це його клопотання залишено без задоволення у зв`язку з тим, що в даному випадку має місце спір про право, а тому, справу слід розглядати в порядку цивільного судочинства.

В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи. По телефону представник позивача ОСОБА_28 в день розгляду справи повідомила суд про те, що вона зайнята в іншому судовому процесі. Але, доказів цього суду не надала. Крім того, з нею було узгоджено дату розгляду справи, а тому, суд вважає, що вона не з`явилась до суду без поважних причин. Керуючись вимогами ст.223 ЦПК України суд прийняв рішення про продовження розгляду справи у відсутність позивача та його представника. В судовому засідання 31.05.2021 представник позивача ОСОБА_28 позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених у позові.

Представник відповідача та Мелітопольської міської ради Запорізької області Єремеєва О.В. в судовому засіданні позов не визнала, оскільки рішення виконкому №175/1 від 18.10.2012 було прийнято відповідно до вимог законодавства, що діяли на той час. А також, просить застосувати строки позовної давності.

Представник третіх осіб адвокат Бєляєв А.В. в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову.

Треті особи: мешканці гуртожитку в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Суд, вислухавши пояснення представників відповідача та третіх осіб, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області за №175/1 від 18.10.2012 було надано статус гуртожитку нежитловій будівлі А-2, загальною площею 852,5 м2, розташованій по АДРЕСА_1 . Дане рішення прийняте на підставі заяви ПАТ «Мелітопольський завод холодильного машинобудування «Рефма» та висновку про технічний огляд і оцінку стану будівельних конструкцій приміщень на можливість експлуатації у статусі гуртожитку, складеного ТОВ «Мелітопольпроект» від 17.07.2012 НД №53-07.10.12 /а.с.8 том.1/.

Дане рішення позивач оскаржує, вважає його незаконним, оскільки порушує його права. Невизначеність статусу приміщення позбавляє його права приватизувати кімнату в цьому приміщенні, в якому він проживає. На момент прийняття оскаржуваного рішення приміщення мало статус нежитлового та не відповідало вимогам для проживання. Будівля не приєднана до централізованого водопостачання та каналізації, немає даних про підключення її до електропостачання. Рішення про перевід приміщення з нежитлового до житлового фонду не приймалось.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 30 Закону України «По місцеве самоврядування в Україні» (в редакції на момент прийняття рішення) до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження щодо управління об`єктами житлово-комунального господарства.

Згідно ст.ст.4,16 Житлового кодексу України (чинному на момент прийняття рішення, жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях, що знаходяться на території Української РСР, утворюють житловий фонд. Виконавчі комітети обласних, міських (мст республіканського підпорядкування) Рад народних депутатів у межах і в порядку, встановлених законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР, на території області (міста республіканського підпорядкування): здійснюють державний контроль за використанням і схоронністю житлового фонду (ч.1 ст.30); керують житловим господарством, підпорядкованими підприємствами, установами та організаціями цієї галузі, забезпечують комплексний розвиток житлового господарства; здійснюють управління житловим фондом місцевих Рад (ч.1 ст.18) і забезпечують його схоронність, правильну експлуатацію, капітальний і поточний ремонт.

Виконавчі комітети обласних, місцевих (міста республіканського підпорядкування) Рад народних депутатів вирішують й інші питання в галузі використання і забезпечення схоронності житлового фонду, віднесені до їх відання законодавством Союзу РСР і Української РСР.

У даному випадку рішення №175/1 від 18.10.2012 прийнято виконавчим комітетом Мелітопольської міської ради в межах своїх повноважень та відповідно до чинного законодавства на час його прийняття.

Як вбачається з матеріалів справи рішенню виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області за №175/1 від 18.10.2012 передував висновок Управління містобудування і архітектури Мелітопольської міської ради від 18.03.2009 про технічну можливість оформлення документів на окреме функціонування двох приміщень (житлового та нежитлового) з вбудованими прибудованими приміщеннями по АДРЕСА_2 , який погоджений головним архітектором м.Мелітополя /а.с.55/.

Як вбачається з матеріалів справи кімнати в гуртожитку придатні для проживання. З мешканцями гуртожитку укладені договори про надання послуг з газопостачання, проведене автономне опалення. Твердження представника позивача про непридатність проживання в цьому приміщенні з посиланням на відсутність договорів на електропостачання, безпідставні, оскільки за електропостачання мешканці сплачують по квитанціях КП «Житломасив», з наданих представником відповідача фотознімків видно, що у кімнатах є світло.

Отже, будівля гуртожитку придатна для проживання людей і фактично використовуються за призначенням 27 особами, які безпосередньо були заселені у кімнати на підставі ордерів ПАТ «Мелітопольський завод холодильного машинобудування «Рефма».

Навіть сам позивач вказує на те, що він зі своєю сім`єю проживає у кімнаті №10 цього гуртожитку, а отже, незрозуміло чим прийняте 18.10.2012 рішення виконкому порушує його права.

Нежитлове вбудовано-прибудоване приміщення, яке він використовує для розміщення станції технічного обслуговування, придбано ним в 2014 році, тобто, після прийняття виконкомом рішення про надання нежитловій будівлі статусу гуртожитку.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 13 ч. 3 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання незаконним рішення органу місцевого самоврядування.

Позов - це вимога позивача до відповідача, спрямована через суд, про захист порушеного або оспорюваного суб`єктивного права та охоронюваного законом інтересу, яке здійснюється у визначеній законом процесуальній формі. Предмет позову - це певна матеріально - правова вимога позивача до відповідача, яка кореспондує зі способами захисту права, визначеними зокрема, ст. 16 Цивільного кодексу України. Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача

Передбачене ст.64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду. Відсутність порушеного права є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Статтею 21 ЦК України визначено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Натомість, як встановлено судом, позивачем не доведено в чому полягає суперечність спірного рішення виконавчого комітету Мелітопольської міської ради актам цивільного законодавства, а також позивачем не доведено в чому полягає його порушене право.

Оскільки позивачем не доведено належними доказами, а також не доведено в чому полягає незаконність оспорюваного рішення виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області від 18.10.2012 за №175/1, суд прийшов до висновку, що в позові слід відмовити.

Вирішуючи питання щодо заяви представників відповідача та третіх осіб про застосування позовної давності суд виходить з наступного.

Так, суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем. Саме такої позиції дотримуються суди при розгляді спорів (зокрема, постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 367/6105/16-ц, від 7 листопада 2018 року у справі № 575/476/16-ц тощо). Крім того, виходячи з вимог статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропущення, наведених позивачем.

Таким чином, відмова в задоволенні позову у зв`язку зі спливом позовної давності без встановлення порушення права або охоронюваного законом інтересу позивача не відповідає вимогам закону.

У даному випадку представники відповідача та третіх осіб посилаються на те, що право позивача не порушено, що також встановлено і судом, а тому, законних підстав для відмови в позову у зв`язку зі спливом позовної давності немає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 82, 89, 263-266, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У позові ОСОБА_2 до виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області, треті особи: Мелітопольська міська рада Запорізької області, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , діюча також в інтересах неповнолітніх ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_29 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , діючий також в інтересах неповнолітніх ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Мелітопольської міської ради від 18.10.2012 за №175/1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідач: Виконавчий комітет Мелітопольської міської ради Запорізької області, , розташований за адресою: вул.М.Грушевського,5, м.Мелітополь Запорізької області.

Третя особа: Мелітопольська міська рада Запорізької області, , розташована за адресою: вул.М.Грушевського,5, м.Мелітополь Запорізької області.

Третя особа: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 .

Третя особа: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_5 .

Третя особа: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_5 .

Третя особа: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживає за адресою: АДРЕСА_6 .

Третя особа: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживає за адресою: АДРЕСА_6 .

Третя особа: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , проживає за адресою: АДРЕСА_7 .

Третя особа: ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , проживає за адресою: АДРЕСА_7 .

Третя особа: ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , проживає за адресою: АДРЕСА_8 .

Третя особа: ОСОБА_13 , 1984 року народження, проживає за адресою: АДРЕСА_8 .

Третя особа: ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , проживає за адресою: АДРЕСА_9 .

Третя особа: ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , проживає за адресою: АДРЕСА_10 .

Третя особа: ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , проживає за адресою: АДРЕСА_10 .

Третя особа: ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , проживає за адресою: АДРЕСА_11 .

Третя особа: ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , проживає за адресою: АДРЕСА_11 .

Третя особа: ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , проживає за адресою: АДРЕСА_12 .

Третя особа: ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_15 , проживає за адресою: АДРЕСА_12 .

Третя особа: ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_16 , проживає за адресою: АДРЕСА_13 .

Третя особа: ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_17 , проживає за адресою: АДРЕСА_13 .

Третя особа: ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_17 , проживає за адресою: АДРЕСА_13 .

Третя особа: ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_18 , проживає за адресою: АДРЕСА_13 .

СУДДЯ: