Справа № 639/6358/19
Провадження № 2/639/476/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2021 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Гаврилюк С. М.,

секретар судового засідання Пивоварова Т. В.,

за участю позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 639/6358/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на обов`язкову частку у спадщині,

встановив:

Позивач звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою до ОСОБА_2 , яку в подальшому уточнено, та у якій просить визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частину житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 в порядку спадкування на обов`язкову частку після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Харкові; зобов`язати ОСОБА_2 не чинити позивачеві перешкоди у виготовленні технічного паспорту на спірний житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 шляхом надання вільного доступу техніку для обстеження житлового будинку з надвірними будівлями та земельної ділянки.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача ОСОБА_3 , який на час смерті постійно мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті якого відкрилась спадщина на житловий будинок з надвірними спорудами за вказаною адресою, який в цілому належав батькові позивача на підставі договору про право забудови та безстрокового користування земельною ділянкою від 05.02.1953, виданого виконкомом Ради депутатів трудящих на підставі рішення Краснобаварського виконкому від 06.01.1953. Після смерті ОСОБА_3 залишилось два спадкоємця за законом його син ОСОБА_2 та донька ОСОБА_1

25.07.2012 ОСОБА_3 склав заповіт, яким заповідав усе належне йому майно ОСОБА_2 . Проте, на час смерті батька позивач вже була пенсіонером, їй виповнилось 68 років, тому, як зазначає ОСОБА_1 , відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України, як повнолітня непрацездатна донька спадкодавця, вона має право на обов`язкову частку у спадщині після смерті батька, яка складає 1/4 частину спадкового майна.

У встановлений законом строк позивач звернулась до нотаріальної контори для оформлення спадщини, але Друга Харківська міська державна нотаріальна контора постановою відмовила ОСОБА_1 у видачі Свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правових документів на спадкове майно. Позивач зазначає, що її брат відповідач ОСОБА_2 усілякими способами перешкоджає їй в отриманні спадщини після смерті їх батька. Так, він звертався до суду з позовом про усунення позивача від права на спадкування. Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 29.01.2019 (справа № 639/3081/18) в позові ОСОБА_2 відмовлено. Відповідач відмовився дати оригінали правовстановлюючих документів на спірний житловий будинок для оформлення спадщини в нотаріальній конторі. При подачі позовної заяви в якості письмового доказу позивачу був необхідний технічний паспорт на будинок, однак відповідач також відмовився його надати. Також позивач вказує, що попередила відповідача про сплату за вихід техніка для виготовлення нового технічного паспорту та просила надати доступ для обстеження житлового будинку, дзвонила брату, просила відкрити двері, але при виході техніка 07.07.2019 відповідач двері не відчинив, що позбавило позивача можливості виготовити технічний паспорт

У зв`язку з чим ОСОБА_1 звернулася з даним позовом до суду за захистом своїх прав та інтересів.

30.09.2019 ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі, призначено підготовче засідання (а.с. 33-34).

18.12.2019 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (а.с. 50-51).

28.05.2020 ухвалою суду постановлено справу розглядати у заочному порядку (а.с. 81-82).

28.05.2020 заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова позовну заяву задоволено частково. Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частину житлового будинку з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування обов`язкової частки після смерті батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 . В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката у розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень 00 копійок та витрати, пов`язані з розглядом справи та підготовкою до її розгляду у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень (а.с. 83-84, 85-91).

24.06.2020 ухвалою суду прийнято заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення по справі № 639/6358/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на обов`язкову частку у спадщині. Призначено справу до розгляду в судове засідання (а.с. 110).

27.11.2020 ухвалою суду задоволено заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 28.05.2020 у цивільній справі № 639/6358/19. Заочне рішення скасовано та призначено справу до розгляду в загальному порядку, призначено підготовче судове засідання (а.с. 139-141).

27.01.2021 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду в судове засідання (а.с. 196-197).

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в уточненій позовній заяві (а.с. 47-48).

Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково, а саме в частині визнання за ОСОБА_1 права власності на обов`язкову частку у спадщині, проти задоволення решти позовних вимог і стягнення з відповідача судових витрат, понесених позивачем, ОСОБА_2 заперечував, про що також зазначив у поданому відзиві на позовну заяву (а.с. 157-159). У відзиві відповідач зазначає, що жодним чином не перешкоджав позивачу в оформленні її спадкових прав на обов`язкову частку у спадщині та запевняє, що не чинив і не має мети чинити надалі ніякі перешкоди щодо визнання за позивачем права власності на обов`язкову частку у спадщині. Щодо вимоги зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди у виготовленні технічного паспорту на будинок шляхом надання вільного доступу техніку для обстеження будинку, надвірних будівель і земельної ділянки, то відповідач вважає такі вимоги передчасними, не підтвердженими належними доказами і такими, що стосуються майбутнього, а тому підстав для задоволення цієї частини позовних вимог немає. Що стосується вимог щодо покладення на відповідача судових витрат, то з цим останній категорично не погоджується, оскільки він є інвалідом другої групи за загальним захворюванням, а тому звільнений від сплати судового збору. Щодо судових витрат на правничу допомогу, то відповідач вважає, що такі надані адвокатські послуги та відповідна їх вартість не є співмірними, реальними та дійсними. Щодо витрат, понесених позивачем, на отримання довідки з КП «ХМБТІ» ХМР, то відповідач вважає це зайвим та непотрібним. А витрати позивача в розмірі 1000,00 грн, понесені нею за вихід техніка для виготовлення технічної документації, не підлягають відшкодуванню, оскільки не пов`язані із вчиненням дій, необхідних для розгляду справи (а.с. 157-159).

Вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, докази, надані в обґрунтування позову та їх заперечення, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що зроблений відповідний актовий за № 1335/305, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 09.01.1954. Батьками останньої зазначені ОСОБА_3 та ОСОБА_5 (а.с. 8).

Відповідно до копії свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 , виданого 17.07.1971 Палацом одруження м. Харків, ОСОБА_4 , 1949 року народження, одружилася ІНФОРМАЦІЯ_4 з ОСОБА_6 , 1948 року народження, про що зроблений відповідний актовий запис № 3860. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « ОСОБА_7 » (а.с. 9).

Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого повторно 18.07.2018 Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що зроблений відповідний актовий запис № 10926 (а.с. 10).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 29.01.2019, яке набрало законної сили, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , 3-тя особа п`ята Харківська державна нотаріальна контора про встановлення факту ухилення від надання допомоги спадкодавцеві та усунення від права на спадкування (а.с. 23-30).

Зазначеним рішенням, зокрема, встановлено, що 25 липня 2012 року ОСОБА_3 склав заповіт, відповідно до якого усі свої права та обов`язки, які йому належать на момент складання цього заповіту, а також всі права та обов`язки, які можуть належати йому у майбутньому та все своє майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде йому належати на день його смерті та на що він за законом буде мати право, він заповідає ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , а у випадку його смерті заповідає ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . Зі спадкової справи № 553/2017р., яка була заведена 5-тою ХДНК вбачається, що після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , з заявою про прийняття спадщини звернувся син спадкодавця, ОСОБА_2 , та донька спадкодавця, ОСОБА_1 . ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 є пенсіонером за віком та інвалідом третьої групи з 11.05.2011, безстроково. Оскільки відповідач ОСОБА_1 є повнолітньою непрацездатною дитиною спадкодавця ОСОБА_3 , вона має право на обов`язкову частку спадкового майна незалежно від змісту заповіту.

Згідно з копією довідки КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради від 27.08.2019, ОСОБА_3 належало на праві приватної власності нерухоме майно житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі Договору на право будівництва будинку та безстрокове користування земельною ділянкою, посвідченого 5-ю Харківською державною нотаріальною конторою 05.02.1953 № 689 (а.с. 11).

Зазначена довідка отримана позивачем на підставі її заяви та договору від 20.08.2019, укладеного між КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради та ОСОБА_1 про виготовлення довідки (а.с. 12, 14). Вартість вказаної послуги становить 1000 грн. та сплачена ОСОБА_1 відповідно до квитанції від 20.08.2019 (а.с. 13).

Відповідно до висновку ПП «ДСБТД» суб`єкта оціночної діяльності, ринкова вартість житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , становить 199317,57 грн, без урахування ПДВ (а.с. 16-18).

22 грудня 2017 року ОСОБА_1 подала заяву до П`ятої Харківської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті батька (а.с. 21).

Однак, 11.06.2019 постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії державний нотаріус Другої Харківської міської державної нотаріальної контори відмовила ОСОБА_1 у вчиненні такої нотаріальної дії, як видача Свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 її батька, ОСОБА_3 , 1926 р.н., на частку в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , та легкових автомобілів марки ЗАЗ моделі Таврія та марки ИЖ моделі 21251 в зв`язку з відсутністю правових документів на вищезазначене спадкове майно (а.с. 22).

Також в постанові зазначено, що належним чином направлене за адресою ОСОБА_2 повідомлення про необхідність надання правових документів до нотаріальної контори для оформлення спадкових прав непрацездатної за віком спадкоємиці 1 черги за законом ОСОБА_1 залишилось не отриманим (а.с. 22).

Згідно з листом Директора ТОВ «Всеукраїнське БТІ» ОСОБА_1 повідомлено на її замовлення № 190283 від 24.06.2019, що при виході техніка 07.07.2019 для обстеження житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , доступ відсутній (а.с. 19).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 12 ЦПК України та згідно з ч.ч. 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 2 статті 78 ЦПК України зазначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ч.ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права, припинення дії, яка порушує право, примусове виконання обов`язку в натурі. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, право приватної власності є непорушним. Зі змісту ст. 328 ЦК України вбачається, що спадкування є однією з підстав набуття права власності.

Статтями 1216, 1220-1221 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно до ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно зі ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, які зазначені в заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдовець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом ( обов`язкова частка).

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Статтею 1270 ЦК України встановлено строк для прийняття спадщини у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Наказом Міністерства юстиції України № 914/5 від 26.05.2009 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо державної реєстрації прав власності на об`єкти нерухомого майна на підставі рішень судів» визначено, що рішення судів про визнання права власності на об`єкти нерухомого майна, про встановлення факту права власності на об`єкти нерухомого майна, про передачу безхазяйного нерухомого майна до комунальної власності є правовстановлюючими документами, на підставі яких проводиться державна реєстрація прав власності на об`єкти нерухомого майна.

Відповідно до абз. 3 п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно.

Враховуючи викладені положення закону на підставі досліджених в судовому засіданні доказів судом встановлено, що на час смерті батька позивач ОСОБА_1 вже була пенсіонером за віком та їй виповнилось 68 років, тому відповідно до положень ч.1 ст. 1241 ЦК України, як повнолітня непрацездатна дитина спадкодавця, позивач має право після смерті батька на обов`язкову частку у спадщині, яка в даному випадку з огляду на наявність двох спадкоємців становить 1/4 частку спадкового майна. У встановлений ч. 1 ст. 1270 ЦК України строк, ОСОБА_1 подала заяву до П`ятої ХДНК про прийняття спадщини після смерті батька, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правових документів на спадкове майно, отже право позивача порушено, оскільки вона позбавлена можливості оформити спадкові права в позасудовому порядку.

Таким чином, оскільки до складу спадкового майна входить будинок АДРЕСА_1 , який належав на день смерті спадкодавцю на праві власності, суд приходить до висновку про наявність передбачених законом підстав для визнання за ОСОБА_1 в межах позовних вимог права власності на 1/4 частину житлового будинку з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування обов`язкової частки після смерті батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 . Отже, позовні вимоги в цій частині обґрунтовані та підлягають задоволенню. При цьому відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні в цій частині позовні вимоги визнав.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Разом з тим суд, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог в частині зобов`язання відповідача не чинити позивачу перешкоди у виготовленні технічного паспорту на спірний житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 шляхом надання вільного доступу техніку для обстеження житлового будинку з надвірними будівлями та земельної ділянки, оскільки вважає, що належним способом захисту прав позивача є саме вимоги про визнання права власності на спадкове майно і такі вимоги задоволені судом. А інші зазначені вище вимоги позивача стосуються майбутнього можливого порушення прав позивача, тому суд вважає такі вимоги передчасними і не підтвердженими належними доказами.

Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ч. 1 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Водночас Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, № 63566/00, пр. 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.).

За приписами ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

У зв`язку з частковим задоволенням позову на підставі вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 768,40 грн, тобто пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог.

Проте, з матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_2 є інвалідом другої групи безстроково за загальним захворюванням, що підтверджується копією довідки до акта огляду МСЕК серії 10 ААБ № 181108 від 16.05.2012 та копією пенсійного посвідчення № НОМЕР_4 серії НОМЕР_5 від 21.06.2012 (а.с. 102, 103).

Частиною 6 статті 141 ЦПК України передбачено, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У відповідності до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема, особи з інвалідністю I та II груп.

Таким чином, судовий збір у сумі 768,40 грн, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, компенсується ОСОБА_1 за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014, витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Між адвокатом Приображенською Т. Б. та позивачем ОСОБА_1 укладено Договір № б/н про надання правової допомоги від 06.06.2019, на виконання якого позивачу надано правову допомогу у вигляді підготовки та складання уточненої позовної заяви відповідно до ст. 49 ЦПК України, що підтверджується актом виконаних робіт № 3 від 02.12.2019, підписаним сторонами договору. Вартість таких послуг визначена сторонами в сумі 2000 грн, які сплачені позивачем адвокату відповідно до квитанції прибуткового касового ордеру від 02.12.2019 (а.с. 61, 62).

З огляду на викладене, беручи до уваги положення ст.ст. 133, 137 ЦПК України, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судових витрат, пов`язаних з професійною правничою допомогою у розмірі 1000,00 грн.

Крім того, позивачем здійснено витрати, пов`язані з підготовкою до розгляду справи, а саме з оплатою за послуги виготовлення довідки КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради від 27.08.2019 щодо власників спірного майна, яка була необхідна для звернення з даним позовом. Вартість вказаної послуги становить 1000 грн, що підтверджується Договором № 1067090 від 20.08.2019 (а.с. 12), та сплачена ОСОБА_1 відповідно до квитанції від 20.08.2019 (а.с. 13).

Отже з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, пов`язані з розглядом справи та підготовкою до її розгляду у розмірі 1000,00 грн.

При цьому сплату за вихід техніка для виготовлення технічної документації у розмірі 1000,00 грн суд не вважає витратами, пов`язаними із вчиненням дій, пов`язаних з розглядом справи, оскільки такі дії були необхідні позивачу для оформлення спадщини у досудовому порядку, тому понесені витрати на їх вчинення відшкодуванню не підлягають.

Як вже судом вище зазначено, та у відповідності до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частинами 1, 3 ст. 134 ЦПК України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Так, у відзиві на позовну заяву ОСОБА_2 викладено попередній (орієнтовний) розрахунок сум судових витрат, які він поніс як відповідач та очікує понести в зв`язку з розглядом справи, що складається із суми витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги адвоката, та складає 5400 грн (а.с. 157-159).

З матеріалів справи вбачається, що між адвокатом Сугачевою Н. Л. та відповідачем ОСОБА_2 укладено Угоду № 112 про надання професійної правничої допомоги від 10.06.2020 (а.с. 186), на виконання якої позивачу надано правову допомогу у вигляді правової консультації, підготовки заяви про скасування заочного рішення по цивільній справі, підготовки відзиву на позовну заяву, що підтверджується актом виконаних адвокатом робіт від 28.12.2020, підписаним сторонами угоди (а.с. 185). Вартість таких послуг визначена сторонами в сумі 5400 грн, які сплачені позивачем адвокату відповідно до квитанцій № 15 від 10.06.2020 та № 20 від 28.12.2020 (а.с. 188, 189).

З огляду на викладене, беручи до уваги положення ст.ст. 133, 137 ЦПК України, враховуючи задоволення заяви відповідача про перегляд заочного рішення, часткове задоволення позовних вимог, заперечення позивача щодо відшкодування відповідачеві судових витрат, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового відшкодування понесених відповідачем судових витрат, стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судових витрат, пов`язаних з професійною правничою допомогою у розмірі 2700,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 5, 13, 76-82, 133, 141, 142, 265 ЦПК України, ст. ст. 15, 16, 328, 1216-1218, 1220-1223, 1226, 1241, 1268, 1270, 1297 Цивільного кодексу України, ст. 129 Конституції України, Законом України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на обов`язкову частку у спадщині задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 (одну чверть) частини житлового будинку з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування обов`язкової частки після смерті батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В іншій частині у задоволенні позову відмовити.

Судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн 40 коп. компенсувати ОСОБА_1 за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1000 (одна тисяча) грн 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані з підготовкою до розгляду справи в сумі 1000 (одна тисяча) грн 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2700 (дві тисячі сімсот) грн 00 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_6 , паспорт серії НОМЕР_7 , виданий Жовтневим РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 01.03.1999, адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_4 , паспорт серії НОМЕР_8 , виданий 1 МВМ Жовтневого РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 15.03.1999, адреса реєстрації: АДРЕСА_3 .

Повне рішення складено 04.03.2021.

Веб-адреса цього документу у Єдиному державному реєстрі судових рішень http://reyestr.court.gov.ua/ з посиланням на номер справи.

Суддя С. М. Гаврилюк