Справа № 369/2767/21
Провадження №2/369/3207/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.03.2021 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі судді Янченка А.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В:

01.03.2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Виконавчий комітет Личинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області про визнання факту відсутності кровної спорідненості ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина, батьком якого записаний ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та виключити дані про батька дитини: « ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України» із актового запису про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; припинення стягнення аліментів з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_4 , на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за виконавчим листом виданим Києво-Святошинським районним судом № 2-2703 від 22.07.2011 року.

Разом з позовною заявою було подано заяву про забезпечення позову, згідно якої заявник просить суд зупинити стягнення у виконавчому провадженні ВП № 29766085 на підставі виконавчого листа № 2-2703 від 22.07.2011 року, виданого Києво-Святошинським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_4 , в розмірі ј частини, до набрання законної сили рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області.

Заява про забезпечення позову мотивована тим, що на підставі виконавчого листа № 2-2703 виданого 22.07.2011 Києво-Святошинським районним судом Київської області, було відкрито виконавче провадження № 29766085 від 11.11.2011 року.

В межах цього виконавчого провадження головним державним виконавцем Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Тарасенком Вадимом Олексійовичем 05.11.2020 року, було винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

Заявник вважає, що подальше вчинення державним виконавцем будь-яких дій в рамках виконавчого провадження може істотно ускладнити або унеможливити поновлення порушених прав у випадку задоволення заявленого позову про виключення відомостей про батьківство з актового запису та звільнення від сплати аліментів.

Заявник посилається на те, що виконання стягнення до винесення судового рішення спричиняє порушення конституційного права володіти і розпоряджатись власністю, яка належить позивачу, зокрема, грошовими коштами, які він отримує у вигляді заробітної плати.

Невжиття заходів забезпечення позову може призвести до того, що намір позивача захистити свої права та інтереси, які є порушеними, в даному провадженні не буде реалізовано, оскільки грошові кошти, що утримуються із заробітної плати, надходять відповідачу на підставі виконавчого напису, відповідачем не будуть повернуті, що не відповідатиме завданню цивільного судочинства та порушить право позивача на судовий захист.

Наявність відкритого виконавчого провадження та загроза можливості проведення державним виконавцем інших виконавчих дій, створює реальну очевидну небезпеку та складність у подальшому, без вжиття таких заходів, відновити права, свободи та інтереси.

Заявник вважає, що наявні підстави для забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч.ч. 1, 6 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову слід залишити без задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

При цьому цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути ухвалено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

У відповідності до ч. 1 ст. 149 ЦПК суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 ЦПК заходів забезпечення позову. Тобто, законодавець вказує лише на можливість, а не обов`язок суду забезпечити позов, при чому відповідно до вимог законодавства це можливо за умови, що з матеріалів справи чи самої заяви про забезпечення позову вбачається, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Крім того, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод як джерело права.

Згідно з ч.1 ст. 1 Першого протоколу до цієї Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Окрім національного законодавства, також і прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (Рішення Суду у справі Жоффре де ля Прадель проти Франції від 16 грудня 1992 року).

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову.

В заяві про забезпечення позову ОСОБА_1 зазначив, що подальше вчинення державним виконавцем будь-яких дій в рамках виконавчого провадження, може істотно ускладнити або унеможливити поновлення порушених прав у випадку задоволення заявленого позову про виключення відомостей про батьківство з актового запису та звільнення від сплати аліментів, але ніяких об`єктивних даних щодо вжиття відповідачем заходів щодо утруднення виконання можливого судового рішення надано не було.

Таким чином, з наведених обставин не вбачається намагання відповідача створити умови, при яких ефективний захист було б ускладнено, а виконання рішення суду унеможливлено.

Судом критично оцінюються посилання заявника на п. 6 ч. 1 ст. 150 Цивільного процесуального кодексу України, згідно якого позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку, оскільки виконавчий лист № 2-2703 від 22.07.2011, виданий Києво-Святошинським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_4 , в розмірі ј частини, не оскаржено боржником у судовому порядку. Предметом позову є вимога про припинення стягнення аліментів за виконавчим листом № 2-2703 від 22.07.2011, а не оскарження виконавчого документа, на підставі якого проводиться стягнення аліментів з позивача.

Аналогічна правова позиція міститься в ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26.08.2020 у справі № 950/2492/19 (провадження № 61-11673ск20).

Зважаючи, що забезпечення позову допускається, за умови, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а заявником таких доказів не надано, суд вважає необхідним в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Одночасно суд роз`яснює, що ця відмова не позбавляє заявника на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позову в порядку встановленому ЦПК України, з урахуванням аргументів, вказаних в мотивувальній частині ухвали.

За таких умов, суд приходить до обґрунтованого висновку про відсутність підстав та ризиків, визначених ст.149 ЦПК України, для забезпечення позову.

Керуючись статтями 149-153, 260 ЦПК України,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Копію ухвали невідкладно направити заявнику.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії даної ухвали.

Ухвала набирає законної сили в порядку встановленому ч. 2 ст. 261 ЦПК України.

Ухвалу підписано 02.03.2021 року

Суддя А.В. Янченко