Справа № 564/3258/20
22 лютого 2021 року м. Костопіль
Костопільський районний суд Рівненської області в складі:
головуючий суддя Цвіркун О. С.
з участю секретаря Забейди А. В.
позивача - ОСОБА_1 , представника позивача - адвоката Баранчука В.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль справу за позовом ОСОБА_2 до Рівненського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про зняття арешту та вилючення з Єдиного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про арешт
Враховуючи викладене та керуючись статтями 321, 391 ЦК України, ст. 41 Конституції України, просить суд задоволити його позовну заяву.
Позивач та його представник в судовому засідання позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задоволити з підстав викладених у позові, зазначили, що не заперечують щодо ухвалення заочного рішення у справі.
Представник відповідача, повторно, в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином у встановленому законом порядку.
Враховуючи думку позивачів, які не заперечувала проти ухвалення заочного рішення та дослідивши докази належного повідомлення відповідача про дату та час розгляду справи, суд дотримуючись вимог ст. 280 ЦПК України дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідачів та ухвалення заочного рішення по справі.
Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, прийшов до переконання, що позов підлягає до задоволення частково, з таких підстав.
Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на зазначені вище земельні ділянки, належні позивач, у 28.04.2012 року за № 12455071 зареєстроване обтяження, а саме арешт нерухомого майна.
Підставою обтяження є постанова про арешт майна божника та оголошення заборони на його відчуження № 11619610 від 28.04.2012 року, винесена державним виконавцем Відділу ДВС Рівненського РУЮ.
Однак, з інформації зазначеної у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, вбачається, що арешт накладений на майно боржника - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_3, у виконавчому документі відсутні відомості, щодо ідентифікаційного номеру боржника.
Встановлено, що позивач, також, ОСОБА_2 , однак ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .
Відповідно до Інформації є Єдиного реєстру боржників від 20.12.2020 року за параметрами РНОКПП позивача ОСОБА_2 інформація відсутня (а.с.18).
Згідно ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.
Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованого Верховною Радою України 17.07.1997 року (Закон № 475/97- ВР), визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту порушеного права є відновлення становища, яке існувало до порушення.
Щодо позовної вимоги позивача про зобов`язання Рівненського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) зняти заборону та арешт на належні позивачу спірні земельні ділянки сільського господарського призначення, суд вважає, що остання не підлягає до задоволення з таких підстав.
Згідно ч.1 та ч.2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.
Відповідно до ч. 4 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:
1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;
2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;
3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;
4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;
5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;
6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;
7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;
8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;
9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.
Відповідно до ч. 5 зазначеної статті Закону у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.
Статтею 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.
Окрім того, позивачем не було надано суду доказів того, що останній звертався до відповідача із заявою про зняття арешту із спірних земельних ділянок і йому було відмовлено у задоволенні його заяви.
Також, відповідно до ухвали суду № 564/3258/20 від 24.12.2020 року судом було звільнено позивача від сплати судового збору.
Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Враховуючи наведена з відповідача слід стягнути у дохід держави судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп.
На підставі викладеного, керуючись ст. 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_2 до Рівненського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про зняття арешту та виключення з Єдиного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиого реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про арешт - задоволити частково.
В задоволені решти позовних вимог - відмовити.
Стягнути з Рівненського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) в дохід держави судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте Костопільським районний судом за письмовою заявою відповідача, шляхом подачі заяви про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущенного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 .

Відповідач: Рівненський районний відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), , м.Рівне, вул.П.Могили,22 б.

Повнийт текст рішення складено 01.03.2021 року.

СуддяО. С. Цвіркун