Справа №705/4382/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2021 року м. Умань

Суддя Уманського міськрайонного суду Черкаської області Годік Л.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

До Уманського міськрайонного суду Черкаської області звернулося Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву б/н від 12.06.2012. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 15000 грн. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п. 2.1.2.3., 2.1.2.4. договору, на підставі яких відповідач при укладанні договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміни (збільшення або його зменшення) за рішенням та ініціативою банку. Таким чином, банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпорядитись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений договором. Але, в процесі користування кредитним рахунком відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями. В редакції умов та правил, що почала діяти з 01.03.2019 згідно п. 2.1.1.2.12, сторони дійшли згоди, що в разі починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту, клієнт зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 86,4% - для картки «Універсальна»; 84,0% - для картки «Універсальна голд». У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 04.10.2020 має заборгованість в розмірі 16872,56 грн. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав АТ КБ «Приватбанк». На цих підставах, позивач просить стягнути з ОСОБА_1 вказану заборгованість за кредитним договором б/н від 12.06.2012 в розмірі 16872,56 грн. та судові витрати в розмірі 2102,00 грн.

Ухвалою судді від 24.11.2020 у справі відкрите спрощене позовне провадження, а також роз`яснено відповідачу право подати відзив на позовну заяву або пред`явити зустрічний позов до позивача у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі. Розгляд справи по суті вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Позивачу направлено копію ухвали про відкриття провадження, а відповідачу копію ухвали та копію позову з додатками рекомендованими повідомленнями.

Станом на 01 березня 2021 р. відзиву на позовну заяву від відповідача до суду не надходило.

У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 12.06.2012 відповідачем було підписано Заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку. У вказаній Анкеті-заяві ОСОБА_1 виявив бажання оформити на своє ім`я дебетову особисту картку, однак, позивачем до вказаної Анкети-заяви додано Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна».

АТ КБ «ПриватБанк» надало суду Довідки в яких зазначено, що ОСОБА_1 був підписаний кредитний договір б/н та без дати, за яким було надано кредитні картки від 16.01.2015 р. та 05.10.2017 р. та по карті від 16.01.2015 р. встановлено кредитний ліміт 2200 грн., який в подальшому збільшувався та зменшувався.

Надані Розрахунки заборгованості датуються 16.01.2015 р. та 01.06.2015 р., 01.10.2019 р., однак позивач посилається на укладений з ОСОБА_1 кредитний договір від 12.06.2012 року.

Крім того, з Виписки по картковому рахунку ОСОБА_1 вбачається, що перші кошти на рахунок надійшли з банку 16.01.2015 р.

Отже, виходячи з наданих Банком документів, не підтверджується, що ОСОБА_1 у 2012 році отримував кредит у АТ КБ «Приватбанк» та відкривалися кредитні карки.

Крім того, Банк надає суду Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, однак яким чином це стосується відповідача ОСОБА_1 , знову ж не зрозуміло.

У відповідності до вимог статей 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3)показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частина 2 статті 83 ЦПК України визначає, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Враховуючи викладене суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. 19, 76-81, 259, 263-265, 268, 279 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Відмовити повністю в позові Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 12.06.2012 року.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя Леся Сергіївна Годік