Справа № 717/1556/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2021 року смт. Кельменці

Кельменецький районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді Телешмана О.В.,

з участю:

секретаря судового засідання Глібіщук М.Л.

представник позивача - ТОВ «Агроплантеко» Пасічник О.О. в судове засідання з`явився;

відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася;

представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Бобик Й.Б. в судове засідання з`явився;

відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася;

відповідач представник ТзОВ «Магнат-Агро сервіс» - адвокат Чепишко Д.В. в судове засідання з`явився.

Розглянувши під час підготовчого засідання цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Агроплантеко» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та товариства з обмеженою відповідальністю «Магнат-Агро Сервіс» про стягнення заборгованості, пені , інфляційних нарахувань та 50% річних, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_4 подав до Кельменецького районного суду Чернівецької області позовну заяву у якій просить:

Стягнути солідарно з товариства з обмеженою відповідальністю "Магнат-Агро 2" (код ), ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Агроплантеко" (код ) суму 1 719 548,21 гривень, в тому числі 969277,64 гривень основної заборгованості, 186 770,70 грн. - пені, 525800,94 грн. - 50% річних, інфляційних нарахувань - 37 698,93 грн. та стягнути солідарно з товариства з обмеженою відповідальністю "Магнат-Агро 2" (), ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Агроплантеко» () витрат по сплаті судового збору - 25 793,23 грн. та витрати на правову допомогу - 4054,00 грн.

Відповідач ОСОБА_2 викликалася до суду в порядку, встановленому ЦПК України, проте в судове засідання не з`явився.

Відповідач ОСОБА_1 викликався до суду в порядку, встановленому ЦПК України.

Представник позивача адвокат Пасічник О.О. вважає за можливе призначити справу до розгляду.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та представник відповідача «Магнат Агро Сервіс» подали до суду клопотання про закриття провадження в даній цивільній справі в зв`язку з тим, що дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а має розглядатися в порядку господарського судочинства.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Бобик Й.Б. клопотання довірителя підтримав повністю з підстав, зазначених в клопотанні.

Представник відповідача «Товариства з обмеженою відповідальністю Магнат Агро Сервіс» адвокат Чепишко Д.В. клопотання відповідача підтримав повністю з підстав, зазначених в клопотанні. Зокрема, вважає, що дана справа належить до юрисдикції господарського суду, оскільки сторонами правочину у зв`язку з виконанням якого виник спір є юридичні особи. Якщо б позивач звернувся з позовом до поручителів за таких обставин, то дана справа також підлягала б розгляду господарським судом, так як зобов`язання за договорами поруки виникли у зв`язку із забезпеченням виконання зобов`язання , сторонами якого є юридичні особи.

Суд вважає, що клопотання відповідачів про закриття провадження в даній справі підлягають задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до ст.20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках. Відповідно до ст. 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу. За статтею 45 Господарського процесуального кодексу України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені в статті 4 цього Кодексу, у тому числі й фізичні особи, які не є підприємцями. Випадки, коли справи у спорах, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, підвідомчі господарському суду, визначені статтею 20 Господарського процесуального кодексу України.

Як вбачається з позовної заяви, позивачем та відповідачем в даній справі є юридичні особи, між якими виник спір з приводу виконання умов договору поставки №41 від 12.04.2019 року.

Зобов`язання за вказаним договором забезпечено договорами поруки, укладеним позивачем з поручителями відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , як фізичними особами.

За змістом пункту 1 частини першої статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

З аналізу наведеної норми вбачається, що законодавець відніс до юрисдикції господарських судів справи: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем та, 2) у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

За змістом частини першої статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою. Відповідно до положень статей 553, 554, 626 Цивільного кодексу України за договором поруки, який є двостороннім правочином, що укладається з метою врегулювання відносин між кредитором та поручителем поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Тобто договір поруки укладається кредитором і поручителем для забезпечення виконання боржником основного зобов`язання.

Виходячи з аналізу змісту та підстав поданого позову, позивач юридична особа, як кредитор звернувся до суду з позовом до юридичної особи з приводу викнання умов договору поставки та фізичних осіб, як поручителів за договорами поруки, які укладені на забезпечення зобов`язання за договором поставки, сторонами якого є юридичні особи. Тобто між позивачем та відповідачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 існує спір щодо правочину, укладеного для виконання зобов`язання за договором поставки, сторонами якого є юридичні особи, що відповідає ознакам спору, який підлягає розгляду в порядку господарського судочинства згідно з наведеними вище приписами Господарського процесуального кодексу України.

З дати набрання чинності ГПК України в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» одним із критеріїв віднесення справ до господарської юрисдикції визначено наявність між сторонами саме господарських правовідносин, а також впроваджено підхід щодо розмежування юрисдикції залежно від предмета правовідносин, а не лише від суб`єктного складу сторін.

Отже, ознаками спору, на який поширюється юрисдикція господарського суду, є наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин, наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом, відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

З огляду на положення частини першої статті 20 ГПК України а також статей 4, 45 цього Кодексу для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду конкретної справи має значення суб`єктний склад саме сторін правочину та наявність спору, що виник у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності.

Викладене узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду,викладеними в постанові від 19 березня 2019 року в справі № 904/2530/18, провадження № 12-253гс18 та в якій зазначено, що відповідно до положень частини другої статті 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням, мають юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування.

Отже, враховуючи викладене, до юрисдикції господарських судів належать справи у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, якщо сторонами цього основного зобов`язання є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці. У цьому випадку суб`єктний склад сторін правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, не має значення для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду відповідної справи.

Велика Палата Верховного Суду додатково звертає увагу на те, що положення пункту 1 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України пов`язують належність до господарської юрисдикції справ у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, не з об`єднанням позовних вимог до боржника у забезпечувальному зобов`язанні з вимогами до боржника за основним зобов`язанням, а з тим, що сторонами основного зобов`язання мають бути юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Аналогічну правову позицію викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/1733/18 (провадження № 12-170гс18).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Відповідно до ч.2, 3 ст.255 ЦПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена. Відповідно до ч.1 ст. 256 ЦПК України якщо провадження у справі закривається з підстави, визначеної пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Враховуючи викладене вище, суд вважає, що провадження в справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Агроплантеко» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та товариства з обмеженою відповідальністю «Магнат-Агро Сервіс» про стягнення заборгованості, пені , інфляційних нарахувань та 50% річних слід закрити, оскільки дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.255,256 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Провадження в справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Агроплантеко» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та товариства з обмеженою відповідальністю «Магнат-Агро Сервіс» про стягнення заборгованості, пені , інфляційних нарахувань та 50% річних закрити.

Повернути з державного бюджету товариству з обмеженою відповідальністю «Агроплантеко» 25793 (двадцять п`ять тисяч сімсот дев`яносто три) гривні 23(двадцять три ) копійки сплаченого ним судового збору.

Роз`яснити позивачеві - товариству з обмеженою відповідальністю «Агроплантеко», що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції господарського суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України апеляційні скарги подаються учасниками справи до Чернівецького апеляційного суду через Кельменецький районний суд Чернівецької області.

Повне судове рішення складено 03.03.2021 року.

Суддя