РІШЕННЯ
Іменем України
18.02.2021 року м. Львів
Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючої-судді Марків Ю.С.

при секретарі Галімурка О.І.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, -

В С ТА Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася із позовом до Франківського районного суду м. Львова про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на її користь аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу), починаючи з дня звернення позивача до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обгрунтування позову зазначає, що рішенням Франківського районного суду міста Львова від 31.01.2020 року у справі №465/6623/19 задоволено позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, розірвано шлюб, укладений 09 червня 2017 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , який зареєстрований Залізничним районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, про що зроблено актовий запис №192. Від вказаного шлюбу у подружжя є син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 06.03.2018., виданим Галицьким районним у місті Львові відділом державної реестрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області. Позивачкою зазначається, що дитина проживає разом із нею. Також звертає увагу, що відповідач, згідно рішення Залізничного районного суд міста Львова від 03.12.2015р. у справі №462/6494/15-ц, сплачує аліменти на утриманн малолітнього сина від попереднього шлюбу, в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) починаючи з 08.09.2015 року і до досягнення дитиною повноліття. В подальшому, відповідач звернувся до Шевченківського районного суду міста Львова із позовною заявою про зміну вищезазначеного розміру аліментів на утримання дитини та просив стягувати з нього 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу). Однією із підстав даного позову відповідачем було зазначено, що у нього змінився сімейний стан, тобто між ним і позивачкою було укладено шлюб, у ннихас народився син, і відповідач зобов`язаний утримувати також і їх. Однак, рішенням Шевченківського районного суд міста Львова від 29.07.2019р. у справі №466/4795/19, у задоволенні позовних вимог про зміну розміру аліментів було відмовлено в повному обсязі. Судом зазначено, що "позивач є працездатною особою, його матеріальний стан, як зазначає позивачка, навіть з відрахуванням аліментів, задовільним та стабільним, що в свою чергу не тільки не звільняє від обов`язку утримувати свою малолітню дитину, а навіть дозволяє позивачу виконувати свої зобов`язання щодо сплати аліментів в розмірі, визначеному судом». Окрім цього, позивачка зазначає, що на даний момент вона працює в українсько-німецькому спільному підприємстві «Львів-Трейдінг» на посаді продавця-консультанта, її середня заробітна плата в середньому складає 8000,00 - 8500,00 гривень, тоді як витрати на дитину, зокрема на одяг, памперси, харчування складають приблизно 7000,00 гривень на місяць.

У матеріалах справи наявний відзив на позовну заяву, поданий 17.11.2020 року представником відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , в якому просить суд задоволити позовні вимоги частково та стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання малолітнього сина - ОСОБА_3 в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно починаючи з дати подання позову і до досягнення дитиною повноліття.

В обгрунтування своїх вимог, представник відповідач зазначає, що погоджується сплачувати аліменти на користь своєї дитини, однак не погоджується з розміром аліментів, який просить стягнути позивач. Зазначає, що сторони перебували у шлюбі до 3 січня 2020 року, від якого в них ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_3 . У відповідача також є син від першого шлюбу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Відповідно до рішення Залізничного районного суду м.Львова від 03 грудня 2015 року з нього стягуються аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частки всіх доходів. Kpім того, в відзиві зазначено, що у відповідача на утриманні перебуває непрацездатна мати ОСОБА_6 , з якою він на даний час проживає. Мати отримує пенсію в розмірі 2175,07 гривень щомісячно, якої не вистачає навіть на сплату комунальних платежів в зимовий період, що складає 2100-2200,00 гривень, у зв`язку із чим, саме відповідач несе більшу частину витрат на оплату комунальних послуг, продуктів харчування та засобів гігієни, оплачує необхідні ліки для матеpі. Також, квартира, в якій вони проживають, потребує проведення поточного ремонту, на оплату якого відповідач отримав кредит в банку в сумі 70000,00 гривень, оскільки його доходів на покриття таких витрат не вистачає. Під час спільного проживання із позивачкою, відповідач витрачав значні кошти на проведення ремонтних робіт та придбання предметів домашнього вжитку і меблів до квартири, в якій проживає позивачка та іх малолітня дитина. Оскільки, доходів на здійснення таких витрат не вистачало, відповідач неодноразово змушений був брати споживчі кредити для здійснення вищезазначених витрат в інтересах сім`ї для покращення спільних умов проживання. Зазначає також, що за даними кредитами існує заборгованість в сумі 16028,04 гривні та 53040,00 гривень. Отже, враховуючи вищенаведене, матеріальний стан відповідача не дозволяє сплачувати аліменти в розмірі, який просить стягувати позивач.

Окрім цього, 23.11.2020 року до суду від позивачки надійшла відповідь на відзив, в якій вона зазначає, що відповідачем у відзиві жодним чином не спростовано обгрунтованості його вимог, а саме щодо розміру аліментів, який просить стягнути позивачка. Також вказує, що відповідачем не було надано належних і достатніх доказів на підтвердження своєї позиції, а саме долучені ним копії квитанцій про сплату комунальних послуг не можуть вважатись належним доказом підтвердження того, що відповідач утримує непрацездатну матір.

Також, 14.12.2020 року від відповідача до суду надійшло заперечення на відповідь на відзив, в якому він спростовує аргументи позивачки, зазначені позивачкою в позовній заяві, а також в відповіді на відзив. Зазаначає, що коли признчаався розмір аліментів на страшого сина, існували інші обставини та він мав на утриманні старшого сина, а також мав належне матеріальне забезпечення і не мав інших осіб на утриманні.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник позов підтримали в повному обсязі з мотивів, зазначених в позовній заяві, відповіді на відзив та викладених письмових поясненнях. Додатково позивач пояснила, що отримує в середньому 8000,00 грн. заробітної плати щомісяця, що є недостатнім для утримання дитини самостійно, адже витрати по такому утриманню складають близько 7000,00 грн., чому і змушена звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник в судовому засіданні позов заперечили з мотивів, викладених в відзиві на позовну заяву та запереченні на відповідь на відзив, просили суд позов задовольнити частково та стягувати з нього аліменти на користь позивачки в розмірі 1/6 частки від усіх видів заробітку. Окрім цього, пояснив, що він вже сплачує аліменти на утримання дитини від попереднього шлюбу, має на утриманні непрацездатну матір, хоча й в нього є брат, але такий відмовляється утримувати їх непрацездатну матір.

Вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_3 з 09.06.2017 року, про що зроблено відповідний актовий запис №192.

За час подружнього життя в них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданого Галицьким районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області 06.03.2018, про що складено відповідний актовий запис №147.

Рішенням Франківського районного суду м.Львова від 31.01.2020 року між сторонами розірвано шлюб.

Згідно з довідкою з місця проживання про склад сім`ї і прописки №6664 від 19.05.2018 року вбачається, що позивачка ОСОБА_3 та її непновнолітній син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з довідкою про доходи №68 від 30.04.2020, виданої ОСОБА_1 Українсько-німецьким спільним підприємством "Львів-трейдинг" вбачається, що ОСОБА_1 дійсно працює у СП "Львів-трейдинг", займає посаду - продавець-консультант, загальна сума доходу до виплати за період з 01.10.2019 року по 31.03.2020 року становить 48811,13 грн.

Відповідно до довідки про доходи №131157 від 19.10.2020 року вбачається, що ОСОБА_3 дійсно працює у Військовій частині НОМЕР_2 , займає посаду начальника служби радіаційного, хімічного, біологічного захисту - начальник служби екологічної безпеки, загальна сума доходу за період з квітня 2020 року по вересень 2020 року становить 127229,10 грн.

Як вбачається з рішення Залізничного районного суду м.Львова від 03 грудня 2015 року відповідач сплачує аліменти на утримання малолітнього сина від попереднього шлюбу в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу).

Рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 29.07.2019 року у задоволенні позовних вимог відповідача про зміну розміру аліментів відмовлено в повному обсязі.

Відповідно до розрахунків суми дострокового погашення кредиту станом на 12.11.2020 року Першого українського міжнародного банку, виписки по кредитній карті у відповідача ОСОБА_3 існує заборгованість за наданими йому кредитами в сумі 53040,00 грн., 16028,04 грн. та 72093,41 грн.

Відповідно до свідоцтва про народження, актовий запис №2810, від 10.04.1981 року, ОСОБА_6 є матір`ю ОСОБА_3 .

Як вбачається з довідки про доходи №721024 від 12.11.2020 року, ОСОБА_6 перебуває на обліку в Залізничному об`єднаному управлінні ПФУ м.Львова у Львівській області і отримує пенсію за віком. Сума пенсії за період з 01.05.2020 по 31.10.2020 складає 13082,98 грн.

Відповідно до квитанцій та чеків, доданих відповідачем в підтвердження того, що він утримує матір, вбачається, що платником коштів за житлово-комунальні послуги є ОСОБА_6 .

Як вбачається з доданих відповідачем медичних документів щодо його матері ОСОБА_6 , така дійсно хворіла, зокрема перебувала на стаціонарному лікуванні з 20.11.2020 по 27.11.2020 року з діагнозом залізодефіцитна анемія важкого ступеня, хронічний атрофічний гастрит, гастропатія.

Відповідно до довідок №26/351 та 26/352 від 04.12.2020 року про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, ОСОБА_3 дійсно в період з 03.04.2015 року по 11.05.2015 року, з 31.03.2016 року по 31.03.2016 року, з 27.04.2016 року по 16.06.2016 року, з 05.07.2017 року по 23.08.2017 року, з 29.11.2017 року по 17.01.2018, з 13.06.2018 року по 19.09.2018 року, з 24.07.2019 року по 04.09.2019 року з 19.05.2020 року по 15.09.2020 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції Донецької області на підставі наказів ПЗК АТЦ при СБУ, а також брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів.

Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Чинне законодавство України встановлює пріоритет інтересів дітей при вирішенні сімейних спорів (ст. 7 ч. 8 СК України); а також зобов`язує дотримуватись засад рівності їх прав щодо батьків (ст. 142 цього ж кодексу) та справедливості у врегулюванні сімейних відносин (ст.7 ч.9 СК України).

Разом з тим, відповідно до ст.182 СК України суд при визначенні розміру аліментів повинен врахувати:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України.

Відповідно до положень ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень.

Разом з тим, ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом.

Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини.

Як вбачається з ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а тому такі слід стягувати з дня звернення позивачки до суду та допустити негайне виконання у межах одномісячного сукупного платежу аліментів на дитину.

При визначенні розміру аліментного забезпечення суд, вирішуючи справу у межах заявлених вимог (ст. 11 ЦПК України), та відповідно до вимог ст. 182 СК України враховує стан здоров`я дитини, нормальний стан здоров`я та матеріальне становище як платника, так і одержувача аліментів.

При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Дана правова позиція висловлена у Постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року (справа №143 цс 13) та в силу вимог ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для всіх судів України.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

За приписами зазначених правових норм на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на утримання дитини (забезпечення умов життя) також мають бути однаковими.

За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які платник аліментів зобов`язаний сплачувати щомісячно, з метою матеріального утримання дитини.

За вимогами ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1, 2 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Визначаючи розмір аліментів, що підлягають до стягнення, суд враховує положення ч.1 ст.182 СК України.

При цьому суд виходить з того, що судом встановлено, що шлюб між сторонами є розірваним, у відповідача є дитина від попереднього шлюбу, на утримання якої він сплачує аліменти в розмірі ј від свого доходу, сторони є батьками одного малолітнього сина, який проживає з позивачкою. Судом встановлено також, що обидві сторони є працездатними, офіційно працюють, а отже, отримують дохід, зокрема, позивач отримує близько 8000 грн, а відповідач - 18000 грн. щомісячно; також останній має кредитні зобов`язання перед банком.

Відомостей про перебування на утриманні відповідача його матері, матеріали справи не містять. Доказів, які б підтверджували те, що відповідач несе додаткові витрати на утримання своєї матері, суду не надано. Долучені відповідачем копії квитанцій про сплату комунальних послуг судом при визначенні розміру аліментів не враховується, як належний доказ утримання непрацездатної матері, адже відповідач в судовому засіданні пояснив, що проживає за цією адресою разом з матір`ю, відтак є споживачем наданих житлово-комунальних послуг. Окрім того, відповідач в судовому засіданні пояснив, що у нього є рідний брат, однак відмовляється надавати допомогу матері, знову ж таки доказів цього матеріали справи не містять.

Окрім цього, судом також не береться до уваги твердження відповідача, що він вже сплачує аліменти на утримання дитини від попереднього шлюбу в розмірі ј, як на підставу призначення аліментів в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу), адже це не відповідатиме інтересам дитини від шлюбу з позивачкою.

При визначенні зазначеного розміру аліментів суд виходить із встановлених обставин у справі. З матеріалів справи вбачається, що відповідач є працездатним чоловіком, відомостей про незадовільний стан його здоров`я суду не надано. Спільний син сторін у справі проживає разом із позивачкою, у зв`язку з чим цілодобовий обов`язок останньої полягає не тільки у матеріальному забезпеченні дитини, а ще й у постійному вихованні, контролі, що потребує більших матеріальних витрат, ніж періодичні зустрічі, враховуючи вік дитини. Окрім того, в судовому засіданні встановлено, що відповідач взагалі не бере будь-якої участі в житті дитини, оскільки вважає, що це не його син. Відтак, забезпечення дитини інтелектуальним, моральним та культурним, духовним та соціальним розвитком повністю покладається лише на позивачку. Серед іншого суд враховує стан здоров`я позивачки, матеріальне становище дитини та платника аліментів, та інші обставини, що мають істотне значення.

Проаналізувавши здобуті докази в їх сукупності, суд вважає наявними підстави відповідно до ч.1 ст.183 СК України для стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання їх малолітньої дитини в розмірі ј частки заробітку (доходу), починаючи з дня звернення до суду, оскільки такий розмір аліментів згідно відомостей про доходи відповідача, на переконання суду, ОСОБА_3 взмозі сплачувати наразі, і такий розмір аліментів є достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

В той же час, суд вважає необґрунтованим та недоведеними з боку позивачки розмір аліментів в частці 1/3, оскільки, відповідно до вимог чинного законодавства обов`язок по утриманню дитини покладено у рівній мірі на обох батьків з урахуванням дотримання балансу відповідних їх прав та обов`язків. Окрім того, у відповідача на утриманні перебуває дитина від попереднього шлюбу, а також у нього наявні кредитні зобов`язання перед банком.

Рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини встановлена статтею 141 СК України, відповідно до частин першої та другої якої мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

У цій статті закріплюється одна з характерних ознак батьківських прав та обов`язків - їх належність однаковою мірою обом батькам. Концепція рівності ґрунтується на одному з основних принципів сімейного права України - принципі рівності чоловіка та жінки.

Враховуючи вищевикладене, при визначенні величини аліментного платежу суд, враховуючи матеріальне становище платника аліментів, величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановленого законодавством, а також положення ст. 180 СК України про те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька, вважає за необхідне стягувати з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно.

Суд звертає увагу сторін по справі, що ухвалення даного судового рішення не позбавляє платника або одержувача аліментів права звернутися до суду із відповідним позовом в разі зміни згодом матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України, на підставі ч. 1 ст. 192 СК України.

Відповідно до ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 840,80 гривень.

Керуючись 12, 13, 258, 259, 265, 268, ЦПК України суд,-

В И Р І Ш И В:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів задоволити частково.

Стягувати з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дати подання позову, а саме з 04.05.2020 року і до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір в сумі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп. в дохід держави.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у випадку відкладення складання повного рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення виготовлено 01.03.2021 року

Суддя Марків Ю.С.