ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

07 липня 2021 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 742/3877/19

Головуючий у першій інстанції Коротка А. О.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/765/21

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого-судді: Онищенко О.І.

суддів: Скрипка А.А., Харечко Л.К.,

секретар: Поклад Д.В.,

Позивач: ОСОБА_1

Відповідач: ОСОБА_2

Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 24 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення майна, отриманого без достатньої правової підстави( суддя (Коротка А.О.) ухвалене у м. Прилуки.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення з останнього 7400,00 доларів США.

Свої вимоги ОСОБА_1 мотивує тим, що 03.05.2008 року він на Київському автомобільному ринку «Центральний» купив у ОСОБА_2 автомобіль BMW 524, д.н.з. НОМЕР_1 , № двигуна НОМЕР_2 , шасі (кузов, рама) НОМЕР_3 . За отримані кошти в сумі 7400,00 доларів США ОСОБА_2 написав розписку. 28.07.2013 року вказаний автомобіль був вилучений у ОСОБА_3 працівниками УДАІ у Черкаській області та поміщений на штрафмайданчик, оскільки значиться в арешті на підставі постанови слідчого Шевченківського РУ ГУМВС України у м.Києві Цирульнікова А.С. №59/СВ-316 від 01.11.2007 року (кримінальна справа №10-14020). Позивач вважає, що відповідач без достатньої правової підстави у 2008 році заволодів коштами позивача, у зв`язку з чим ОСОБА_1 змушений був звернувся до суду з даним позовом.

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 24 грудня 2020 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення майна, отриманого без достатньої правової підстави. Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що суд прийшов до висновку про те, що наявні підстави для застосування ст. 1212 ЦК України, але у зв`язку з пропуском ОСОБА_1 строку позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем, у задоволенні позову слід відмовити.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить вказане рішення суду скасувати ( змінити) і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції були порушені строки розгляду справи передбачені ЦПК України та відмовлено у задовленні позовних вимог за підстав пропуску строків позовної давності. Судом першої інстанції не розглянуто заяву позивача про винесення окремої ухвали, яку останній просив відправити у органи поліції та ДБР. На думку ОСОБА_1 судом невірно застосовані строки позовної давності, оскільки про те, що транспортний засіб є арештованим у кримінальній справі позивач дізнався 24.05.2018 року із рішення Прилуцького міськрайонного суду ухваленому у справі №2/742/527/18. Будь-які відомості про обтяження автомобіля BMW 524, д.н.з. НОМЕР_1 , № двигуна НОМЕР_2 , шасі (кузов, рама) НОМЕР_3 у реєстрі обтяжень МЮУ відсутні. Судом не було з`ясовано за яких обставин та коли було вилучено у позивача зазначений вище автомобіль. Крім того, суд застосував строки позовної давності без відповідної заяви про це з боку відповідача.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Зазначає про те, що ним в ході розгляду справи судом першої інстанції було подано заяву про застосування строків позовної давності. Про своє порушене право позивач знав ще у 2008 році, коли йому було відмовлено у перереєстрації автомобіля, останній звертався за захистом своїх прав до суду з позовами, тому судом першої інстанції було правомірно відмовлено у задоволенні позовних вимог за строками давності.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону відповідає судове рішення суду першої інстанції.

По справі встановлено, що 03.05.2008 року ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 7400,00 доларів США в порядку розрахунку за автомобіль BMW 524, д.н.з. НОМЕР_1 , шасі (кузов, рама) НОМЕР_3 (а.п.2). В судовому засіданні апеляційного суду позивач ОСОБА_1 надав суду оригінал зазначеної розписки, яка приєднана апеляційним судом до матеріалів даної цивільної справи. Представник відповідача підтвердив факт отримання ОСОБА_2 грошових коштів у сумі 7400 доларів США від ОСОБА_1 .

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 24.05.2018 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочину нікчемним та застосування наслідків нікчемного правочину відмовлено (а.п.3-6).

Рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 10.04.2017 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про визнання правочину недійсним, укладеного під впливом обману, стягнення моральної шкоди та реальних збитків відмовлено (а.п.60-61).

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 14.01.2014 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора взводу Золотоніської окремої роти ДПС ДАІ старшого прапорщика міліції Яремка В.В. та управління ДАІ УМВС України в Черкаській області за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору державного підприємства МВС «Черкаси-Інформ-Ресурси», управління Державної автомобільної інспекції ГУМВС України в м.Києві та відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м.Києві про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії відмовлено (а.п.62-64).

Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Статтею 1212 ЦК України врегульовані випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Отже, права особи, яка вважає себе власником майна, підлягають захисту шляхом задоволення позову до володільця, з використанням правового механізму, установленого ст. 1212 ЦК України у разі наявності правових відносин речово-правового характеру безпосередньо між власником та володільцем майна.

Такий спосіб захисту можливий шляхом застосування кондикційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені ст. 1212 ЦК України, які дають право витребувати у набувача це майно.

Отже, норми ст. 1212 ЦК України застосовуються до позадоговірних зобов`язань.

Позивачем відповідно до вимог статей 12, 81 ЦПК України надано належні та допустимі докази щодо отримання відповідачем грошових коштів у розмірі 7400 дол. США саме від позивача, з якою метою та на яких умовах. Представник відповідача підтвердив факт отримання грошових коштів.

Таким чином, суд першої інстанції правильно виходив з того, що між сторонами по справі, які є фізичними особами, відсутні належним чином оформлені договірні відносини щодо купівлі-продажу автомобіля, а кошти в розмірі 7400 доларів США відповідач отримав від позивача без достатньої правової підстави.

24.12.2020 року відповідачем ОСОБА_2 було подано до суду першої інстанції заяву про застосування строків позовної давності. ( а.с.51-52)

Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Європейський суд з прав людини вказав, що інститут позовної давності є спільною рисою правових систем Держав-учасниць і має на меті гарантувати: юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, спростувати які може виявитися нелегким завданням, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що які відбули у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із спливом часу (STUBBINGS AND OTHERS v. THE UNITED KINGDOM, № 22083/93, № 22095/93, § 51, ЄСПЛ, від 22 жовтня 1996 року; ZOLOTAS v. GREECE (№o. 2), № 66610/09, § 43, ЄСПЛ, від 29 січня 2013 року).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 грудня 2019 року у справі № 234/13519/16-ц (провадження № 61-14512св18) вказано, що «відповідно до частин другої-четвертої статті 267 ЦК України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Так, встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Таким чином, підставами для відмови в позові у зв`язку з пропуском позовної давності є наступні факти: доведеність порушення цивільного права або інтересу, за захистом якого особа звернулася до суду, закінчення перебігу встановленого законодавством строку звернення до суду, відсутність поважних причин його пропуску, заява сторони у справі про застосування позовної давності. Позовна давність застосовується до обґрунтованого позову».

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції, урахувавши наведені норми матеріального права та обставини справи, правильно визначив правову природу розписки від 03.05.2008 року, дослідив наявні у справі докази і надав їм оцінку, дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, але відмовив у позові через сплив позовної давності.

Доводи апеляційної скарги про те, що строк позовної давності до вимог, які є предметом розгляду по даній справі, слід відраховувати з дати ухвалення рішення Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області ухваленого у справі №2/742/527/18 від 24.05.2018 року, колегія суддів апеляційного суду не приймає до уваги. У судових рішеннях, які набули законної сили та є приюдиційними відповідно до ст. 82 ЦПК України, ухваленими за результатами розгляду позовних вимог ОСОБА_3 , було встановлено порушення прав останнього ще у 2008 році, коли він не зміг перереєструвати автомобіль BMW 524, д.н.з. НОМЕР_1 , шасі (кузов, рама) НОМЕР_3 . Посилання ОСОБА_3 на відсутність належних та допустимих доказів причини неможливості вільно розпоряджатись автомобілем та неможливість у зв`язку з цим звернутись до суду з позовом, не можуть визнаватись судом, як поважні. У вище заначених рішеннях судів було зазначено про всі обставини неможливості використання позивачем автомобіля та про його обізнаність про наявність обмежень щодо його використання. Інших поважних причин пропуску строку позовної давності позивачем не наведено.

Не можуть бути підставою для скасування судового рішення доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про тривалий розгляд справи судом першої інстанції. Оскільки тривалий розгляд справи в тому числі був обумовлений наявністю в матеріалах справи заяв представника відповідача про відкладення розгляду справи у зв`язку з тим, що з 2 квітня 2020 року набрав чинності Закон України від 30 березня 2020 року № 540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID19)» (далі Закон № 540-ІХ), яким розділ ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України доповнено пунктом 3 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину». Крім того, тривалий розгляд справи не може бути підставою для скасування вірного рішення суду першої інстанції.

Суд забезпечив повний та всебічний розгляд справи на основі наданих доказів, рішення суду першої інстанції відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції по суті вирішення указаного позову та не дають підстав вважати, що судом порушено норми матеріального чи процесуального права, що може бути підставою для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 258, 263, 374, 375, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 24 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 8 липня 2020 року.

Головуючий: Судді: