Справа № 654/1030/20
Провадження №2/654/79/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2021 року

Голопристанський районний суд Херсонської області у складі:

головуючої судді - Третьякової І.В.

за участю:

секретаря судових засідань - Горох В.С.

представника позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Гола Пристань в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, -

У С Т А Н О В И В :

26.03.2020р. ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 31.08.2019р. його шлюб з ОСОБА_2 було розірвано. Рішенням Голопристанського районного суду від 05 жовтня 2010р. за позивачем було визнано право приватної власності на житловий будинок з господарськими спорудами, розташований на території Великокардашинської сільської ради за адресою: АДРЕСА_1 . Даним рішенням також встановлено той факт, що на будівництво житлового будинку з господарчими спорудами були витрачені особисті кошти ОСОБА_4

07.05.2017 року о 22 год. 23 хв. в лазні, яка знаходиться у вищезгаданому житловому будинку сталася пожежа, причиною якої стало порушення правил пожежної безпеки під час експлуатації пічного опалення. На той момент в лазні знаходилась відповідач зі своїми батьками. Як вбачається з акту про пожежу від 09.05.2017 року, пояснень Позивача як власника лазні, протоколу огляду місця події від 08.05.2017 року, пожежа сталася через необережне поводження з вогнем та грубе порушення правил експлуатації лазні, внаслідок чого було допущено збільшення температурного режиму (перегріву) і, як наслідок, сталося загорання. В результаті пожежі було знищено стелю та дах приміщення лазні, пошкоджено все обладнання, яке знаходилось всередині приміщення, чим завдано позивачу значних матеріальних збитків. Зважаючи на відсутність постраждалих, 09.05.2017 року ОСОБА_4 було написано заяву про відмову від початку кримінального провадження у формі приватного обвинувачення. Тому 17.05.2017 року Голопристанським відділенням Новокаховського відділу ГУНП України в Херсонській області розгляд матеріалів закінчено, оскільки постраждалих від пожежі немає, та вбачаються правовідносини, які носять цивільно-правовий характер. З метою відновлення стану свого майна, ОСОБА_4 були вжиті заходи щодо здійснення ремонтних робіт, які проводилися ним самотужки і за власні кошти. Так, 20.05.2017 року позивачем було укладено договір підряду № б/н з ПП ОСОБА_5 за яким останній повинен був відновити лазню після пожежі. За умовами договору були виконані наступні роботи: відремонтований дах лазні, відновлені стіни, підлога, стеля, відремонтоване опалення, проведені сантехнічні, вентиляційні та електромонтажні роботи, загальною вартістю 264906,60грн. Для виконання цих робіт позивач також здійснив закупівлю будівельних матеріалів на суму 77107,53грн. Таким чином, загальна сума понесених витрат склала 342014,53 грн. ОСОБА_4 вважає, що саме діями відповідача було заподіяно йому збитки, оскільки на момент пожежі ОСОБА_2 перебувала в будинку на правах господарки та була єдиною обізнаною особою, що вміла керувати температурним процесом в лазні. Крім цього, позивач не надавав дозволу стороннім особам (батькам та брату відповідача) на проникнення до житлового будинку. З урахуванням даних обставин та посилаючись на ст. 22, 1166 ЦК України, ОСОБА_4 просив стягнути з ОСОБА_2 на свою користь 342014,13 грн. в якості відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок пожежі господарчої споруди (лазні), розташованої в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Також просив покласти на відповідача судові витрати в сумі 3420,14 грн.

Відзив на позовну заяву ОСОБА_2 до суду не подавала.

Ухвалою суду від 06.10.2020р. витребувано з Голопристанського ВП Новокаховського ВП ГУНП в Херсонській області матеріали щодо перевірки заяв, зареєстрованих 08.05.2017 року в журналі ЄО за №3001 та №3109.

В засіданнях та в судових дебатах представник позивача ОСОБА_1 позов підтримував на підставах викладених в ньому та просив задовольнити його в повному обсязі. Також подав заяву, в якій просив стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 10000,00 гривень.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що не пам`ятає чи була вона в сауні в день пожежі - 07.05.2017р. До цього інших пожеж не було, а того дня горіла проводка. Її батьки, як і батьки позивача приїжджали в сауну і це відбувалось зі згоди ОСОБА_4 . В день пожежі вона, чоловік, їхні діти та її батьки всі були в СТЖТ «Петровець-1». Сауну запускав чоловік і за всіма процесами слідкував також він. Ніхто більше до обладнання не торкався. 07.05.2017р. до сауни ніхто не встиг зайти, оскільки було виявлено дим та полум`я на даху. Після цього викликали МНС, які приїхали та погасили пожежу. Також приїздила поліція. Наступного дня відповідач поїхала з дачі. З представниками державних органів спілкувався її чоловік, вона в ці процеси не вмішувалась. Зі слів їй відомо, що були якісь технічні несправності, які призвели до загорання. На той період її подружнє життя з чоловіком складалося нормально, жодних претензій він до неї висловлював, навпаки заспокоював та не посвідчував у всі деталі. Після пожежі за спільні сімейні кошти в сауні було зроблено ремонт. В 2016-2018 роках, окрім лазні проводились і інші будівельні роботи, зокрема на тій же ділянці перебудовувався рибацький будиночок, здійснювався ремонт басейну, також відбувалось будівництво будинку на АДРЕСА_2 . Коли, які та для якого конкретного об`єкту будівництва закуповувалися будівельні матеріали ОСОБА_2 не знає, оскільки цим всім займався її чоловік. При цьому, виконавцем всіх будівельних робіт завжди виступала одна особа, з якою домовлявся та укладав відповідні договори лише позивач. Відповідач вважає, що її причетність до пожежі позивач вигадав. В судових дебатах наголосила, що ремонт сауни відбувся в період шлюбу за спільні кошти її та позивача, а тому просила в задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні також просила відмовити в задоволенні позову посилаючись на те, що вина ОСОБА_2 у вчиненні пожежі доведена не була, причини виникнення пожежі не встановлені. Сторони на момент введення в експлуатацію житлового будинку, розташованого в СТЖТ «Петровець-1» вул. Садова, 1, перебували у зареєстрованому шлюбі, а відтак дане майно є їхньою спільною власністю. Ремонт сауни відбувся в період шлюбу за спільні кошти подружжя.

В судових дебетах представник відповідача вказала, що на території дачі окрім ОСОБА_6 були присутні і інші особи, однак виникнення пожежі з їхніми діями чомусь не пов`язується. Вважає, що в ході розгляду справи вина ОСОБА_2 не знайшла свого підтвердження, причинний наслідок між її діями та виникненням пожежі не встановлено, а розмір пред`явленого до стягнення збитку належним чином не доведено. При наданні пояснень працівникам поліції ОСОБА_4 , відповідачка присутня не була, не змогла проти них заперечити та навести свої аргументи. Відповідальність за дотримання правил пожежної безпеки повинен нести власник, при цьому доказів належності житлового будинку позивачу та технічної документації щодо введення сауни в експлуатацію до суду не надано, як і не надано висновку експертизи щодо реально витрачених коштів на відновлювальний ремонт та перелік матеріалів необхідних для цього. Письмові докази, долучені позивачем, належним чином цих обставин не підтверджують, оскільки кошторис містить дані про перепланування та додаткові роботи, які не пов`язані з відновлювальним ремонтом, що було підтверджено в судовому засіданні показами свідка. Просила суд з урахуванням наведених нею доводів відмовити в задоволенні позову та стягнути з позивача понесені ОСОБА_2 витрати на її правничу допомогу в сумі 16500,00 грн., згідно наданого розрахунку та акту про надання адвокатських послуг по договору від 19.09.2018р.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, допитавши свідків, дослідивши та оголосивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не знайшли свого підтвердження та підлягають залишенню без задоволення виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 20.01.2010р., який був розірваний рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 21.08.2019р.

Відповідно до рапорту головного інспектора Голопристанського РВ ГУ ДСНС Власенка Ф.А. вбачається, що 07.05.2017р. о 22:23 хв. надійшло повідомлення на ПЗ ДПРЧ-8 від диспетчера ОДС ГУДСНС України в Херсонській області про те, що за адресою: Садове товариство «Петровець-1» по вул. Садовій -1 горить лазня. По прибуттю на місце виклику у складі слідчо-оперативної групи було встановлено, що дійсно горіла лазня власник ОСОБА_7 . Пожежу ліквідовано силами чергового караулу 8-ДПРЧ Голопристанського РВ ГУДСНС о 01 годині 05 хвилин 08.05.2017р. Ймовірна причина пожежі - порушення правил пожежної безпеки під час експлуатації пічного опалення.

В акті про пожежу від 09.05.2017р. вказано, що 07.05.2017р. о 22:20 год. в лазні за адресою СТ «Петровець-1» власником ОСОБА_4 було виявлено пожежу, яка була ліквідована о 01:05 год. 08.05.2017р. силами чергового караулу. Установлена причина пожежі - порушення правил пожежної безпеки під час експлуатації пічного опалення.

З рапорту чергового поліції Коваль П.М. встановлено, що 08.05.2017р. о 00:10 год. до ЧЧ Голопристанського ВП Новокаховського ВП по телефону 102 надійшло повідомлення від диспетчера МНС Пільгуй про те, що 07.05.2017р. на території дачного товариства «Петровець-1» АДРЕСА_3 , сталося загорання господарчої споруди. Постраждалих внаслідок події немає, причина пожежі встановлюється. Проводиться перевірка.

Зі змісту протоколу огляду місця події вбачається, що 08.05.2017р. в період часу з 00:55 до 01:20 год. на підставі заяви ОСОБА_4 було оглянуто будинок, в якому в кімнаті сауни виявлено в лівому дальньому кутку піч. При огляді приміщення виявлені сліди горіння, на стелі, стінах та підлозі сажа. Під час огляду здійснювалося гасіння полум`я через дах. При зовнішньому огляді будівлі на даху виявлено пошкодження металочерепиці, яка з внутрішньої сторони зі слідами сажі. Під час огляду речовин та слідів, які б вказували на підпал не виявлено.

В письмових поясненнях від 08.05.2017р. ОСОБА_4 зазначив, що 07.05.2017р. на належній йому дачі в СТ «Петровець-1» перебувала його дружина разом зі своїм батьком, матір`ю та братом. Він в цей час знаходився в м. Херсоні. Ввечері дружина зателефонувала та повідомила, що близько 22:00 год. в сауні сталася пожежа і вона викликала пожежників. Приїхавши на дачу, ОСОБА_4 дізнався, що його дружина та її батько розпалили сауну та через необережне поводження з вогнем, а саме через порушення правил експлуатації сауни здійснили перепад тиску сауни допустили збільшення температурного режиму (перегрів). В результаті пожежі було знищено стелю та дах приміщення сауни, чим спричинено матеріальні збитки.

09.05.2017р. ОСОБА_4 написав заяву про відмову від початку кримінального провадження у формі приватного обвинувачення, в якій просив не проводити розгляд за фактом пожежі бані в СТ «Петровець-1» по АДРЕСА_3 , у зв`язку з тим, що постраждалих немає. Вказав, що вважає причиною виникнення пожежі дії громадян ОСОБА_2 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

У висновку за результатами розгляду матеріалів зареєстрованих 08.05.2017р. у журналі ЄО за №3001 та №3009 за заявою (повідомленням) від МНС вказано, що під час проведення перевірки за фактом займання господарчої споруди в СТ «Петровець-1» по АДРЕСА_3 , було проведено бесіду з ОСОБА_4 та його сім`єю, серед яких дружина ОСОБА_2 , її батьками та братом. В свою чергу ОСОБА_4 повідомив, що знаходилась його дружина, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які порушили правила безпеки та через необережне поводження з вогнем, а саме через порушення правил експлуатації сауни допустили збільшення температурного режиму (перегріву) та за деякий час сталось загорання. Пожежу було локалізовано, постраждалих немає, а тому подальша перевірка за даним повідомленням була закінчена, а матеріали списані в справу.

За письмовою заявою ОСОБА_4 від 25.03.2020р. в судовому засіданні в якості свідків були допитані ОСОБА_10 та ОСОБА_5 .

Так, свідок ОСОБА_10 пояснив, що він знайомий з ОСОБА_4 , підтримує з ним дружні стосунки, працює таксистом і ввечері 07 травня 2017 року йому зателефонував ОСОБА_4 та попросив відвезти його в с. Кохани на дачу, так як в нього там пожар. Він сказав, що горить лазня і ОСОБА_11 викликала пожарних. Свідок, по причині сімейних обставин, відмовив позивачу у перевезенні, а тому на дачу з ним не їздив та участі в гасінні пожежі не приймав. Зазначив, що з ОСОБА_6 знайомий з 1993р., товаришує з ним, у трудових відносинах не перебуває, а лише інколи, як таксист, надає йому послуги перевезення. Свідку відомо про наявність у позивача двох автомобілів, але чому той звернувся до нього з проханням його відвезти ОСОБА_10 не відомо.

Таким чином, пояснення свідка в сукупності з письмовими поясненнями ОСОБА_4 , які були надані ним 08.05.2017р. працівнику поліції доводять перебування останнього в м. Херсон, тим самим спростовують твердження відповідача про знаходження її чоловіка на дачі в момент пожежі та його причетність до її виникнення.

Предметом спору в даній справі є компенсація позивачу матеріальної шкоди за рахунок відповідача, як особи, винної у пошкодженні його майна.

Завдання майнової (матеріальної) шкоди є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України).

Відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди є способом захисту цивільних прав та інтересів (пункт 8 частини другої статті 16 ЦК України).

Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (частини перша та третя статті 22 ЦК України).

Зобов`язання про відшкодування шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.

Аналіз положень статей 11 та 1166 ЦК України дозволяє зробити висновок, що підставою виникнення зобов`язання про відшкодування шкоди є завдання майнової шкоди іншій особі. Зобов`язання про відшкодування шкоди виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала шкоди та її результатом - шкодою; вина особи, яка завдала шкоди.

Відповідно до частини другої статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Як роз`яснено у пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір.

В постанові від 07.11.2018р. по справі 127/27566/16-ц Верховний Суд зазначив, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Аналіз норми 1166 ЦК України дає підстави для висновку про те, що законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір.

Отже, обов`язковою обставиною, яка підлягає доказуванню в даній справі саме позивачем є заподіяння йому шкоди конкретно ОСОБА_2 .

Аналіз наданих суду письмових доказів свідчить про те, що безпосередньо після пожежі, ОСОБА_4 вважав, що вона сталася не лише внаслідок дій його дружини, але і її батьків, про що зокрема зазначено в заяві про відмову від початку кримінального провадження у формі приватного обвинувачення та у висновку старшого ДОП Голопристанського РВ УМВС Антонова Є.О. До цього ж висновку можна дійти також ознайомившись з письмовими поясненнями позивача від 08.05.2017р., в яких він вказує, що дружина зі своїм батьком розпалили сауну з порушенням правил безпеки, що призвело до пожежі.

Однак, пред`являючи позов, позивач завдавачем йому шкоди визначив лише колишню дружину, мотивуючи це тим, що остання перебувала в будинку на правах господарки та була єдиною обізнаною особою, що вміла керувати температурним процесом в лазні. Між тим, батьки відповідачки, які також перебували разом з нею на момент виникнення пожежі, до участі в справі не залучались, своєї позиції щодо причин виникнення загорання не висловлювали, вчинення їхніх дій з наслідками не перевірялися та не пов`язувалися.

Крім цього, в акті про пожежу причиною її виникнення зазначено - порушення правил пожежної безпеки під час експлуатації пічного опалення. Даний документ, як і інші письмові докази не містять відомостей стосовно того, які саме дії призвели до виникнення пожежі, в чому вони полягали, коли та ким могли бути вчинені. Таким чином, матеріали справи в достатній мірі не конкретизують всіх суттєвих обставин механізму пожежі, як то місце загорання, дії/бездіяльність, що призвели до нього та напрямок поширення вогню.

Твердження про те, що пожежа сталася внаслідок допущення відповідачем та її батьком перепаду тиску в сауні та збільшення температурного режиму (перегріву) ґрунтуються виключно на припущенні позивача, жодними іншими доказами, окрім його письмових пояснень і висновку, зробленого на підставі його ж слів, не підтверджуються.

Окремої уваги також заслуговують інші обставини справи.

20.05.2017р. було укладено договір підряду між ПП ОСОБА_5 та ОСОБА_4 . Сторони угоди домовились, що позивач, як замовник доручає підряднику, а той в свою чергу приймає на себе здійснення будівельних робіт по відновленню бані після пожежі, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . Вартість виконуваних робіт по калькуляції орієнтовно складала 264906,60 грн. Роботи виконуються із матеріалів замовника (п.3.1, 3.2 договору).

Актом виконаних робіт від 27.12.2017р. підтверджується проведення підрядником будівельних робіт по відновлення бані після пожежі та сплачу замовником обумовленої плати в сумі 264906,60 грн.

ОСОБА_4 також долучено до позову копії видаткових накладних, накладних та товарних чеків на будівельні матеріали, які, як зазначає позивач, були витрачені на відновлювальний ремонт на загальну суму 77107,53 грн.

Будучи допитаним в якості свідка ОСОБА_5 суду пояснив, що займається приватним підприємництвом в сфері будівництва та його працівники періодично виконували будівельні роботи у сім`ї ОСОБА_6 . З приводу обставин пожежі у позивача зазначив, що в 2017 році він приїхав на об`єкт та побачив, що згоріла покрівля. Домовившись з власником, його підлеглі повиносили меблі, розібрали згорілий дах та тимчасово перекрили. Потім, протягом певного часу робили лише відновлювальні роботи стін, комунікацій та постійного даху. В третій етап здійснювалися оздоблювальні роботи. Роботи першого етапу виконувалися в травні-червні 2017р., другий - восени 2017р., а третій набагато пізніше - десь аж у 2020р.

Відповідач на пояснення свідка зауважила, що ремонт сауни повністю закінчився в 2017р., а вже інші роботи по переобладнанню сауни в житловий будинок проводилися з 2018р.

У відповідь на це свідок зазначив, що сауна існує і на теперішній час, однак з частковим переплануванням порівняно з первинним виглядом. Уточнюючи свої покази свідок додав, що для ліквідації наслідків пожежі необхідно було проведення наступних робіт: заміна даху, комунікацій, повітряних збирачів, електричної проводки, оздоблювальні роботи. При останніх використовувалися матеріали: плитка замінювалась новою, в сауні розбиралися дерев`яні конструкції і купувався новий матеріал. В первинному вигляді на ділянці ОСОБА_12 знаходилися: основний житловий будинок, сауна, гараж і паркан. В подальшому свідком робився басейн, вимощення, іншими працівниками будувалися теплиці. Роботи по сауні виконувалися свідком та його робочими тільки після пожежі. Було проведено перепланування, а саме з великої сауни зроблено меншу, встановлено перестінок та дуги. Також була зроблено реконструкцію гаражу та перероблено його в рибацький житловий будиночок. За період 2016-2017р. ОСОБА_5 виконував будівельні роботи у ОСОБА_6 на дачі, в будинку по АДРЕСА_2 і на підприємстві ОСОБА_6 . Роботи в 2017-2018р. виконувалися свідком епізодично. В сауні було встановлено електричне обладнання, до пожежі обладнання встановлювали інші працівники, а робітники ОСОБА_13 замінювали тільки після пожежі. Технічної документації на електрообладнання немає, всі роботи виконувались відповідно до ДБН. Пічка в сауні позивача кам`яна, яка топиться зсередини дровами. Оплату роботи свідок отримував в сумі 264000,00 грн. в 2017 році поетапно готівкою. Про причини пожежі свідку невідомо, однак в ході спілкування з позивачем, він припустив, що причиною могла бути електропроводка або забитий димохід.

Даючи оцінку показам свідка в сукупності з іншими доказами, суд знаходить слушними доводи представника відповідача про те, що витрачені позивачем кошти на придбання будівельних матеріалів та розрахунок за послуги ПП ОСОБА_5 не можна в повній мірі ототожнювати з ліквідацією наслідків пожежі. До цього висновку суд приходить з урахуванням того, що в один і той же період у ОСОБА_4 проводилися будівельні роботи на декількох об`єктах, а тому закуплені будівельні матеріали могли бути використані не лише в СТ «Петровець-1». Крім цього, поряд з відновлювальними роботами в сауні також здійснювалося перепланування та реконструкція, а тому оплата робіт підрядника не була пов`язала лише з ліквідацією наслідків пожежі, що й було підтверджено свідком та вбачається з калькуляції.

Положеннями ст. 77, 78, 79, 80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Позивачем не надавалося та в суді його представником не заявлялося клопотання про проведення судової будівельно-технічної експертизи, висновок якої надав би можливість встановити, які конкретні роботи були проведені для відновлення сауни після пожежі, які матеріали для цього були використані, їхній об`єм та кількість, що давало б суду можливість визначити реальну вартість спричинених збитків.

Також суд приймає до уваги, що станом на дату пожежі та в період проведення відновлювального ремонту сторони перебували в зареєстрованому шлюбі і їхні відносини фактично припилися лише в червні 2019р.

Відповідно до ч.1-2 ст. 60, 61 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

Позивач не довів, що кошти, які були витрачені на ремонт сауни були його особистими, а відтак вимога про компенсацію йому всієї суми збитків відповідачкою не відповідає нормам закону, оскільки вважається, що в силу презумпції спільності майна подружжя та рівності часток, половина витрат на усунення наслідків пожежі здійснена самою ОСОБА_2 .

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Крім цього, суд приймає до уваги, що позивачем не доведено належність йому на праві особистої приватної власності житлового будинку з господарськими спорудами, розташованого в СТЖТ «Петровець-1», Голопристанського району Херсонської області.

Так, в змісті позовної заяви, ОСОБА_4 зазначає, що рішенням Голопристанського районного суду від 05.10.2010р. у справі №2-1598/2010 за ним було визнано право власності на вищевказане нерухоме майно, а також встановлено, що на його будівництво були витрачені особисті кошти позивача.

Однак, копія даного рішення до суду не надавалась, інших правовстановлюючих документів на будинок матеріали справи не містять, відомості про введення його в експлуатацію та проведення державної реєстрації також відсутні, що не дозволяє суду визначити дату набуття майнових прав на майно, перевірити і спростувати його належність до спільного майна подружжя та встановити факт порушення лише прав позивача, як власника.

Підсумовуючи вищевикладене, суд вважає, що в ході розгляду справи позивачем не було надано доказів щодо належності йому майна, яке було пошкоджено внаслідок пожежі, що мала місце 07.05.2017р., не доведено причинно-наслідкового зв`язку між діями ОСОБА_2 та наслідками пожежі та не підтверджено достовірний розмір коштів, витрачених на відновлювальний ремонт лазні. З урахуванням даних обставин, суд вважає за необхідне в задоволені позову відмовити повністю.

Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідно до ч.2, 3 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

ОСОБА_3 було надано до суду укладений між нею та ОСОБА_2 договір про надання правової допомоги, акт виконаних робіт та розрахунок витрат на професійну правничу допомогу, за яким загальна сума за надані адвокатом послуги, відповідно до їх вартості склала 16500,00 грн. Представник позивача обґрунтованість даної суми не заперечував, а відтак в суду відсутні підстави для її зменшення. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з позивача на користь відповідача 16500,00 грн. в рахунок компенсації понесених нею витрат на правничу допомогу.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 22, 1166 ЦК України, ст. ст. 12, 81, 141, 263-265, 354-355 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

В задоволені позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний НОМЕР_2 , АДРЕСА_4 ) витрати на правничу допомогу в розмірі 16500 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення безпосередньо до Херсонського апеляційного суду або через Голопристанський районний суд Херсонської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне судове рішення складено 04.03.2021 року

Суддя І. В. Третьякова