справа №619/5414/20
провадження №2/619/362/21
Ухвала

іменем України

01 липня 2021 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області

у складі: головуючого судді - Кононихіної Н.Ю.,

за участю секретаря судового засідання - Мєщан І. О.

розглянув у судовому засіданні в залі суду м. Дергачі

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватного нотаріусу Харківського міського нотаріального округу Вахрушевої О.О. про визнання угоди купівлі-продажу будинку недійсною, через нікчемність, де третіми особами є: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

встановив:

В провадженні Дергачівського районного суду Харківської області знаходилася цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватного нотаріусу Харківського міського нотаріального округу Вахрушевої О.О. про визнання угоди купівлі-продажу будинку недійсною, через нікчемність, де третіми особами є: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 16 червня 2021 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватного нотаріусу Харківського міського нотаріального округу Вахрушевої О.О. про визнання угоди купівлі-продажу будинку недійсною, через нікчемність, де третіми особами є ОСОБА_3 , ОСОБА_4 залишено без розгляду, в задоволенні заяви представника відповідача приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Вахрушевої О. О. адвоката Кузнецова А. І. про відшкодування понесених відповідачем витрат на правову допомогу при залишенні позову без розгляду відмовлено.

23 червня 2021 року від представника відповідача приватного нотаріусу Харківського міського нотаріального округу Вахрушевої О.О. - адвоката Кузнецова А.І. надійшла заява в якій він повторно упродовж п`яти днів після ухваленні рішення суду по справі - просить суд вирішити питання про відшкодування понесених відповідачем витрат на правову допомогу у разі залишення даного позову без розгляду.

Суд вважає за можливе слухати справу без участі сторін за наявними письмовим и матеріалами справи, т.я. ЦПК України не передбачено розгляд даного клопотання за участю сторін.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що заява про стягнення судових розходів на правничу допомогу не підлягає задоволення з таких підстав.

Відповідно до частин 1, 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Частиною 3 статті 137 ЦПК України унормовано, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2)документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Представником відповідача в заяві вказано, що докази на підтвердження надання правничої допомоги надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду про залишення заяви без розгляду.

Суд, дослідивши матеріали справи, заяву представника відповідача, вважає що доступ до суду є правом особи, гарантованим, зокрема, частиною 1 статті 4 ЦПК України, частиною 1 статті 55 Конституції України, пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до частини 5 статті 142 ЦПК України у разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

За змістом частини 9 статті 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідач має довести, а суд має встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими, чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.

У заяві про стягнення судових витрат пов`язаних із правовою допомогою, представник відповідача не зазначив, які дії позивача у вказаній справі були необґрунтованими, що є підставою для компенсації витрат, пов`язаних з розглядом справи у зв`язку із залишенням позову без розгляду, а також не доведено, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив заздалегідь необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - порушення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується. Звернення позивача до суду за захистом порушеного права, а також його дії, направлені на такий захист, не можуть свідчити про зловживання ним своїми процесуальними правами, а тому не можуть вважатися необґрунтованими та тягнути за собою обов`язок відшкодувати понесені відповідачем витрати на правову допомогу.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Аналогічна позиція викладена в постанові ВС від 14 січня 2021 року №521/3011/18.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення заяви представника відповідача про відшкодування понесених відповідачем витрат на правову допомогу у разі залишення даного позову без розгляду.

Керуючись статтями 133, 137, 141, 142 ЦПК України, суд,

постановив:

В задоволенні заяви представника відповідача приватного нотаріусу Харківського міського нотаріального округу Вахрушевої О.О. - адвоката Кузнецова А.І. про відшкодування понесених відповідачем витрат на правову допомогу у разі залишення даного позову без розгляду відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Н. Ю. Кононихіна