Провадження №2/523/3943/21
У Х В А Л А

"01" липня 2021 р. м. Одеса

Суддя Суворовського районного суду м. Одеси Мурманова І.М., розглянувши позовну заяву та додані до неї документи ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ), треті особи які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: державний реєстратор КП Новосельської сільської ради «Регіональне бюро державний реєстрації» (в стані припинення) ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ), Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради (, місце знаходження: м. Одеса, вул. Черняховського, буд. 6), про визнання протиправним і скасування рішення державного реєстратора про визнання права власності на нерухоме майно, визнання права власності на нерухоме майно, -

ВСТАНОВИВ:

Від імені та в інтересах ОСОБА_1 до Суворовського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_2 , треті особи які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: державний реєстратор КП Новосельської сільської ради «Регіональне бюро державний реєстрації» (в стані припинення) ОСОБА_3 , Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради, про визнання протиправним і скасування рішення державного реєстратора про визнання права власності на нерухоме майно, визнання права власності на нерухоме майно, звернувся представник позивача адвокат Гайдай Олег Васильович.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 01 липня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду. Призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Одночасно із позовом, представник позивача адвокат Гайдай Олег Васильович звернувся із заявою про забезпечення позову, просив накласти арешт та заборонити ОСОБА_2 , та будь-яким реєстраційним службам чи державним реєстраторам, які мають реєстраційні повноваження здійснювати будь-які дії щодо реєстрації, оформлення, підготовки, видачі будь-яких правовстановлюючих документів, здійснювати будь-які дії пов`язані з переходом права власності на нежилі приміщення першого поверху загальною площею: 258,00 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер об`єкта нерухомості: 101. Та, заборонити ОСОБА_2 здійснювати будь-які дії пов`язані з відступленням прав вимоги за іпотечним договором від 06.02.2006 року, реєстраційний номер № 218 на нежилі приміщення першого поверху загальною площею: 258,00 квм., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер об`єкта нерухомості: 101.

В обґрунтування заяви представник позивача зазначив, що постановою Одеського апеляційного суду у справі № 523/70/17 від 20.04.2021 року визнано недійсними низку договорів про відступлення прав вимог, зокрема, договір про відступлення прав вимог за договором іпотеки від 20.10.2016 року укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 . Представник позивача зазначив, що для схоронності майна, яке є предметом розгляду, а саме: нежилових приміщеннь першого поверху загальною площею: 258,00 квм., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 є потреба у забезпечені позову шляхом накладення арешту та заборони вчинення дій, що забезпечить можливість виконання рішення суду, у разі його постановлення на користь позивача.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, суд дійшов висновку, що подана позивачем заява про забезпечення позову відповідає приписам та вимогам встановленим ст. 151 ЦПК України, таким чином вона підлягає невідкладному розгляду.

Предметом позовних вимог є: визнання протиправним і скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію прав на нежитлові приміщення, визнання права власності на нежилі приміщення першого поверху загальною площею: 258,00 квм., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , які за твердженням позивача у справі, відповідач може відчужити на користь третіх осіб, що може призвести до неможливості виконання рішення суду, у випадку його задоволення.

Згідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб - п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України, та забороною вчиняти певні дії п.2 ч. 1 цієї ж статті.

В силу вимог ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року №9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6 -605 цс16 від 25.05.2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Вжиття заходів забезпечення позову не порушує принципів змагальності і рівності перед законом, оскільки мета забезпечення позову це тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання рішення, а також перешкоджання завдання шкоди позивачу.

У відповідності до ч.1-3 ст. 154 ЦПК України, суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.

Суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: 1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; 2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

З наданих до суду документів, вбачається, що позивач зареєстрований на території України, за адресою: АДРЕСА_1 , в матеріалах справа відсутні документи на підтвердження того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідачу, крім іншого, з наданих документів вбачається, що спірне майно раніше належало позивачу, а саме, до 27.11.2016 року, у зв`язку з чим, судом вказане питання одночасно з вирішенням питання щодо забезпечення позову не вирішується.

Вивчивши матеріали справи, на предмет наявності підстав задоволення заяви, заяву позивача про забезпечення позову, суд дійшов висновку, що вимоги стосовно забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони вчинення дій є обґрунтованими, законними та співрозмірними із заявленими позовними вимогами, оскільки спір між сторонами виник з приводу вказаного нерухомого майна, невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду у випадку його постановлення на користь позивача, оскільки спірний об`єкт нерухомості до розгляду спору по суті може бути відчужений, переданий або відступлений на користь третіх осіб, а відтак й порушить права позивача на судовий захист та останньому для відновлення прав необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а забезпечення позову навпаки виступають запорукою виконання можливого рішення суду.

В іншій частині клопотання про забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_2 здійснювати будь-які дії, пов`язані з відступленням прав вимоги за іпотечним договором задоволенню не підлягають, оскільки забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне майно є по суті самостійним видом (способом) забезпечення позову, що відповідає характеру заявлених позовних вимог, а саме забезпечення позову шляхом накладення арешту застосовується до позовів майнового характеру.

Керуючись ст.ст. 8, 151, 153, 353 ЦПК України, ст.ст. 1, 4, 6 Закону України «Про судовий збір», суддя,-

УХВАЛИВ:

Заяву представник позивача ОСОБА_1 адвоката Гайдай Олега Васильовича про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на нежилі приміщення першого поверху загальною площею: 258,00 квм., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер об`єкта нерухомості: 101.

Заборонити ОСОБА_2 та будь-яким реєстраційним службам чи державним реєстраторам, які мають реєстраційні повноваження здійснювати будь-які дії щодо реєстрації, оформлення, підготовки, видачі будь-яких правовстановлюючих документів, здійснювати будь-які дії пов`язані з переходом права власності на нежилі приміщення першого поверху загальною площею: 258,00 квм., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер об`єкта нерухомості: 101.

Копію ухвали для виконання направити до Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Оскарження ухвали не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку. Апеляційна скарга подається учасниками справи до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд м.Одеси протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали.

Суддя: