Номер провадження: 22-ц/813/3803/21
Номер справи місцевого суду: 515/658/20
Головуючий у першій інстанції Тимошенко С. В.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.03.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гірняк Л.А.,

Цюри Т.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства громадян-власників дачних будинків «ДАЧНИК» на заочне рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 13 серпня 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства громадян-власників дачних будників «ДАЧНИК» про стягнення надміру сплачених сум боргу по членським внескам та за електроенергію,

встановив:

27 травня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, який в подальшому уточнив, до Товариства громадян-власників дачних будників «ДАЧНИК» (далі - Товариство «ДАЧНИК») про стягнення надміру сплачених сум боргу по членським внескам та за електроенергію.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що він є членом громадської організації Товариство «ДАЧНИК», оскільки має у власності дачний будинок АДРЕСА_1 . Його право власності на цей дачний будинок зареєстровано 02.11.2010 р. в реєстрі прав власності на нерухоме майно ТОВ «Татарбунарське районне бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості». Також за договором купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Татарбунарської районної нотаріальної контори 08.04.2011 р., зареєстрованого в реєстрі за № 648, він придбав сусідню з його будинком земельну ділянку площею 0,020 га, розташовану на території с.Лебедівка Татарбунарського району Одеської області. Згідно статуту Товариства «ДАЧНИК», кожен його член, якому належить ділянка, сплачує щорічні членські внески в розмірі 300 грн.

Проте Товариство «ДАЧНИК» несправедливо нарахувало йому заборгованість по членським внескам за 2012-2019 роки в сумі 5100 грн., які він під тиском керівництва товариства був змушений сплатити 28.08.2019 року.

При цьому керівництво Товариства «ДАЧНИК» пояснило йому, що така сума заборгованості по членським внескам виникла у зв`язку з тим, що в 2017 році було прийнято нову редакцію статуту, яким встановлено, що в разі об`єднання декількох земельних ділянок (участків) однією особою, всі платежі, в тому числі внески, плата за землю, за зовнішнє освітлення сплачується такою особою в подвійному розмірі. У зв`язку з цим йому ще й було несправедливо додатково нараховано відповідачем доплату за електроенергію за 2018 рік у сумі 4250 грн., яку він теж оплатив за вимогою керівника. Копії нового статуту Товариства «ДАЧНИК» у нього не має і про його прийняття йому нічого не відомо. Ним було сплачено товариству суму боргу по членським внескам у розмірі 4200 грн. та за електроенергію в розмірі 4250 грн.

Позивач не погодився з положенням нового статуту Товариства «ДАЧНИК», яким встановлено подвійну сплату платежів, у тому числі внесків, плати за землю, за зовнішнє освітлення однією особою (членом) в разі придбання ним ще однієї земельної ділянки (участка), оскільки вважав таке положення статуту противоправним.

При цьому позивач посилався на те, що по своїй суті членські внески сплачуються окремо кожним членом Товариства виключно за себе і не може сплачуватись за придбану ним іншу земельну ділянку (участок), так як членські внески сплачується не за земельну ділянку чи за зовнішнє освітлення, а як внесок від члена в товариство.

У зв`язку з цим, членські внески не можуть залежати від кількості земельних ділянок (участків), що належать одній особі. До того ж, таких внесків, як плата за земельну ділянку (участок), в товаристві «ДАЧНИК», яку було виділено кожному члену товариства за рішенням Тузлівської сільської ради, як і таких внесків як плати за зовнішнє освітлення, чи якихось інших внесків бути не може. Позивач зазначив, що на його думку положення статуту про сплату відповідних внесків противоправним, не кажучи вже про подвійну сплату таких внесків.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив визнати противоправним положення статуту Товариства «ДАЧНИК», якими встановлено подвійну сплату платежів, у тому числі внесків, плати за землю, за зовнішнє освітлення однією особою (членом) в разі придбання ним ще однієї земельної ділянки (участка).

В ході розгляду справи, позивач надав заяву, в якій відмовився від позову в частині визнання противоправним положення статуту Товариства «ДАЧНИК», яким встановлено подвійну сплату платежів, та просив стягнути з відповідача на користь позивача надміру сплачені ним суми боргу по членським внескам у розмірі 4200 грн. та за електроенергію в розмірі 4250 грн., посилаючись на обставини викладені в позовній заяві (а.с.71).

Заочним рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 13 серпня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено.

Стягнуто з Товариства «ДАЧНИК» Татарбунарського району Одеської області на користь позивача надміру сплачені суми боргу по членським внескам у розмірі 4200 грн. та за електроенергію в розмірі 4250 грн.

Стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Не погоджуючись із вказаним заочним рішенням суду, Товариство «ДАЧНИК» подало заяву про перегляд заочного рішення суду (а.с. 98-102).

Ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області від 09 листопада 2020 року заяву залишено без задоволення (а.с. 158).

В апеляційній скарзі Товариство «ДАЧНИК» ставить питання про скасування заочного рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 13 серпня 2020 року, та постановлення нового, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

У відповідності до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється 04.03.2021 року в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, у зв`язку з чим судове засідання не проводиться.

Згідно приписів ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищенаведене, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами без повідомлення учасників справи, як малозначна у зв`язку з її незначною складністю (ч.ч. 4, 6 ст. 19, ч.ч. 1, 2, 4 ст. 274 ЦПК України).

Крім того, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

У зв`язку з цим, датою ухвалення цього судового рішення є 04.03.2021 року.

Також слід зазначити, що копію ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі від 28.12.2020 року, згідно якої розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без проведення судового засідання, та без повідомлення учасників справи, останні отримали належним чином, що передбачено ст. 130 ЦПК України (а.с. 174-175, 176-179).

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач - Товариство «ДАЧНИК» є громадською організацією добровільно об`єднаних громадян і діє на підставі Статуту з 17.08.2004 року.

Позивач ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,02 га за адресою: АДРЕСА_2 , з розташованим на ній будинком, а також земельної ділянки 0,02 га за АДРЕСА_3 .

Крім того, позивач ОСОБА_1 є членом Товариства «ДАЧНИК» з 2008 року, приймав участь в роботі та користувався результатами діяльності Товариства протягом всього періоду по теперішній час.

Предметом даної справи є спір між учасником юридичної особи та юридичною особою, який виник з приводу діяльності Товариства, зокрема прийняття рішень про сплату внесків пропорційно кількості земельних ділянок та складання актів про недоплату за електроенергію, спожиту членом товариства ОСОБА_1 .

Відповідно до статті 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Пунктом 3 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

У відповідності до ч. 1 ст. 52 Господарського кодексу України некомерційне господарювання це самостійна систематична господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання, спрямована на досягнення економічних, соціальних та інших результатів без мети одержання прибутку.

Згідно правового висновку Великої Палати Верховного Суду, що викладена у постанові від 9 жовтня 2019 року у справі №361/1478/17 (провадження №14-301цс19) спір між членом (учасником) юридичної особи та цією ж юридичною особою, пов`язаний з діяльністю та управлінням останньої, є корпоративним, а тому відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України даний спір має розглядатись в порядку господарського судочинства.

Висновок про необхідність розгляду зазначеної категорії справ у порядку господарського судочинства викладений також в постановах Великої Палати Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 462/2646/17 (провадження № 11-1272апп18), від 02 жовтня 2019 року у справі № 501/1571/16-ц (провадження № 14-472цс19), від 26 лютого 2020 року у справі № 473/2005/19 (провадження № 14-634цс19), від 26 лютого 2020 року у справі № 750/3192/14 (провадження № 14-439цс19), у постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року, у справі №520/15161/17 (провадження № 61-12395св19).

Відповідно до частини першої статті 377 ЦПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, відповідно до статті 377 ЦПК України судове рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження у cправі.

Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2020 року в справі № 750/3192/14 (провадження № 14-439цс19) вказано, що зміни до ЦПК України, внесені Законом № 460-IX, пов`язані не лише з розглядом апеляційних скарг, який відповідно до частини четвертої статті 258 ЦПК України завершується прийняттям постанови. Закон № 460-IX вніс зміни до порядку повернення справ після закінчення апеляційного розгляду. Так, згідно з пунктом 8 Закону № 460-IX абзац перший частини першої статті 256 ЦПК України викладений у такій редакції: «Якщо провадження у справі закривається з підстави, визначеної пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи».

Суд апеляційної інстанції повинен також роз`яснити позивачеві про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. Заява подається до суду, який прийняв постанову про закриття провадження у справі.

Отже, закінчивши апеляційний розгляд і закриваючи провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України, з 8 лютого 2020 року суд апеляційної інстанції повинен роз`яснити позивачеві про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги частково надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти позовних вимог та доводів апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду не відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги його частково спростовують, оскільки рішення ухвалено не у відповідності до вимог процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржуване рішення суду скасувати і закрити провадження у справі.

Колегія суддів також вважає за необхідне роз`яснити позивачеві ОСОБА_1 , що він має право звернутися з даним позовом до Господарського суду Одеської області, а також про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови звернутися до Одеського апеляційного суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією до Господарського суду Одеської області, яка розглядається в порядку письмового провадження.

Керуючись ст.ст. 255, 256, 367, 368, ч.ч.1.2 ст. 377, ст.ст. 381 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства громадян-власників дачних будників «ДАЧНИК» задовольнити частково.

Заочне рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 13 серпня 2020 року скасувати.

Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства громадян-власників дачних будників «ДАЧНИК» про стягнення надміру сплачених сум боргу по членським внескам та за електроенергію, закрити.

Роз`яснитипозивачеві ОСОБА_1 , що він має право звернутися з даним позовом в порядку господарського судочинства до Господарського суду Одеської області, а також про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією до Господарського суду Одеської області.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Л.А. Гірняк

Т.В. Цюра