Провадження № 2/161/852/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2021 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі: головуючого - судді Присяжнюк Л.М.

за участю секретаря судового засідання - Борсук К.П.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку в цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

22 жовтня 2020 року позивач звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначила, що, перебуваючи з відповідачем у шлюбі за час спільного проживання, ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син - ОСОБА_4 . Після розірвання шлюбу, малолітній син залишився проживати разом з нею. На підставі рішення Луцького міськрайонного суду від 16 грудня 2019 року з відповідача стягуються аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 250 доларів США щомісячно. Проте, такий розмір аліментів для утримання сина не є достатнім. Переконана, що матеріальний стан платника аліментів є значно кращим, зважаючи на його дохід, він отримує орієнтовно 4000 доларів США на місяць. Вважає, що оскільки матеріальний стан відповідача покращився, тому має право на зміну способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від його заробітку (доходу). Просить суд змінити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на ј частку усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного вікую, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 жовтня 2020 року було відкрито спрощене позовне провадження в даній цивільній справі.

В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримала із викладених у позовній заяві підстав та просила їх задовольнити. Додатково суду пояснила, що відповідач має можливість сплачувати аліменти в більшому розмірі, оскільки він працевлаштований, а тому стягнення аліментів в частці від його доходу буде відповідати інтересам дитини.

Представник відповідача в судовому засіданні надав пояснення аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву та додатково зазначив, що дохід ОСОБА_3 є мінливим, останній не має регулярного та стабільного заробітку, оскільки він займається ремонтом побутової техніки, а його заробітна плата розраховується з погодинної оплати за надані послуги в розмірі 23,7 дол. США/год. Вказав, що на даний час відповідач з позивачкою розірвали шлюб, однак ОСОБА_3 надає допомогу на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та позивачці в добровільному порядку. Заявлені позовні вимоги не визнав.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази в їх сукупності, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до таких висновків.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 16.09.2016 року, який було зареєстровано Шевченківським районним у м. Києві відділом ДРАЦС ГТУЮ у м. Києві, актовий запис № 1307 (а.с. 9).

З вищевказаного свідоцтва про шлюб вбачається, що ОСОБА_3 є громадянином США. Зазначене також підтверджується відповідним паспортним документом громадянина НОМЕР_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 під час шлюбу у сторін народилася спільна дитини - син ОСОБА_4 . Дана обставина підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим Луцьким МВ ДРАЦС ГТУЮ у Волинській області, актовий запис № 956 (а.с. 8).

Судом також встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03.09.2019 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було розірвано.

Малолітній ОСОБА_4 проживає разом з матір`ю - позивачкою ОСОБА_1 , в свою чергу відповідач ОСОБА_3 проживає окремо в США. Вказана обставина сторонами визнається.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 грудня 2019 року у справі №161/19963/18 постановлено стягувати з ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в Республіці Узбекистан, на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 250 доларів США щомісяця, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.12.2018 року та до досягнення дитиною повноліття; стягувати з ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в Республіці Узбекистан, на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в розмірі 50 доларів США щомісячно, починаючи з 12.12.2018 року та до 06 квітня 2021 року, тобто до досягнення дитиною трьох років (а.с. 20-23).

Позивачка стверджує, що визначений розмір аліментів для утримання сина не є достатнім. Вважає, що оскільки матеріальний стан відповідача покращився, тому має право на збільшений розмір аліментів шляхом зміни їх способу стягнення з твердої грошової суми на частку від його заробітку (доходу).

Надаючи правову оцінку фактичним обставинам справи, суд виходить з таких норм права.

Згідно зі ч. 1 ст. 66 Закону України «Про міжнародне приватне право» права та обов`язки батьків і дітей визначаються особистим законом дитини або правом, яке має тісний зв`язок із відповідними відносинами і якщо воно є більш сприятливим для дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 Закону України «Про міжнародне приватне право» зобов`язання щодо утримання, які виникають із сімейних відносин, крім випадків, передбачених статтею 66 цього Закону, регулюються правом держави, у якій має місце проживання особа, яка має право на утримання.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття.

Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з частиною першої статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо.

Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні.

Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (абзац другий частини третьої статті 181 СК України).

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини.

За положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі») (постанова Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13).

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів, суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан, як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

Як вбачається з матеріалів справи позивачка просить змінити спосіб стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку заробітку (доходу) батька, маючи на меті збільшити розмір аліментів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Посилання позивачки, як на підставу покращення матеріального стану відповідача, на довідку компанії «Sears Holdings» від 29.10.2018р. №8184/8169 є безпідставним, оскільки дана обставина існувала на час ухвалення рішення суду від 16.12.2019р. у справі №161/19963/18 про стягнення аліментів та була врахована судом при їх визначенні.

Інформація з офіційного сайту Департаменту трудових відносин Каліфорнії не є належним та допустимим доказом покращення матеріального стану відповідача, оскільки не має ніякого відношення до відповідача та носить інформативний характер.

Відтак, належних та допустимих доказів того, що після ухвалення рішення у відповідача покращилося матеріальне становище, або змінились обставини, визначені ст.192 СК України, що дають підстави для збільшення розміру аліментів шляхом зміни способу їх стягнення, позивачем суду не надано.

Також, позивачем не надано і доказів зміни її матеріального чи сімейного стану, стану здоров`я, внаслідок чого виникла необхідність у збільшенні розміру аліментів.

Інші доводи позивача не можуть бути прийняті судом, оскільки не відносяться до безумовних підстав для зміни способу стягнення аліментів.

Крім того, суд зауважує, що позивач ОСОБА_1 не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів у разі, якщо зміняться обставини, які визначенні ст. 192 СК України, тобто які впливають і дають підстави для збільшення розміру аліментів.

Таким чином, враховуючи вищевикладене та те, що належних доказів в обґрунтування позову не надано, суд не вбачає підстав для задоволення вимог ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 77-81, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивачем у справі є ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідачем у справі є ОСОБА_3 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає за адресою АДРЕСА_2 , паспорт громадянина НОМЕР_1 від 13 липня 2016 року, РНОКПП невідомий.

Повний текст рішення складено

та підписано 5 липня 2021 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Л.М. Присяжнюк