Дата документу 04.02.2021
Справа № 334/6600/20
Провадження № 2/334/982/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2021 року Ленінський районний суд міста Запоріжжя

у складі: головуючого - судді Ісакова Д.О.,

за участю секретаря Череп М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Запоріжжі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про зняття арешту з майна та заборони на його відчуження, -

ВСТАНОВИВ:

позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Дорогих С.Л. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про зняття арешту з належного позивачу майна та заборони на його відчуження.

В обґрунтування позову вказав, що 04.09.2008 року Ленінським районним судом м.Запоріжжя був виданий виконавчий лист № 2-1454 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу в розмірі 50000,00 грн.

20.01.2016 року на підставі постанови державного виконавця Ленінського ВДВС Запорізького МУЮ був накладений арешт на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження по виконавчому провадженню № 33383072.

Згідно повідомлення Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) від 12.08.2020 № 7/913 встановлено, що згідно перевірки єдиного державного реєстру виконавчих проваджень та Автоматизованої системи виконавчих проваджень щодо ОСОБА_1 на виконанні не перебуває.

Відповідно до п. 9.9. Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання становить 3 роки, після чого вони підлягають знищенню. Виконавчі провадження, які завершені до 2017 року включно знищені. Тому, зняти арешт, який було накладено державним виконавцем 20.01.2016 року по виконавчому провадженню, відкритому на підставі виконавчого листа № 2-1454, виданого 04.09.2008 року Ленінським районним судом м.Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу в розмірі 50000,00 грн.

Позивач, посилаючись на порушення його майнових прав щодо вільного володіння, користування та розпорядження власністю, відсутність відкритих виконавчих проваджень відносно нього, просить зняти арешт з належного йому майна та заборону на його відчуження.

Справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Сторони повідомлені про дату розгляду справи та наданий час для подання відзиву та заперечень.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, просив розглядати справу без його участі, просив позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена відповідно до ст. 128 ЦПК України. Відзиву на позовну заяву не надала.

Представник Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Вербицька Л.Г. подала до суду клопотання про розгляд справи без участі представника відділу, просила вирішити питання на розсуд суду.

Вивчивши матеріали справи та з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17 липня 1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Як роз`яснено у п. 2 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Судом встановлено, що 04.09.2008 року Ленінським районним судом м.Запоріжжя виданий виконавчий лист № 2-1454 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу в розмірі 50000,00 грн.

13.01.2016 року постановою державного виконавця Ленінського ВДВС Запорізького МУЮ був накладений арешт на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження по виконавчому провадженню № 33383072. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 27868369 від 20.01.2016 року.

Згідно до ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

З письмової інформації Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 12.08.2020 року № 7/913 встановлено, що згідно перевірки єдиного державного реєстру виконавчих проваджень та Автоматизованої системи виконавчих проваджень щодо ОСОБА_1 на виконанні не перебуває.

Відповідно до п. 9.9. Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання становить 3 роки, після чого вони підлягають знищенню. Виконавчі провадження, які завершені до 2017 року включно знищені. Тому, зняти арешт, який було накладено державним виконавцем 20.01.2016 року по виконавчому провадженню, відкритому на підставі виконавчого листа № 2-1454, виданого 04.09.2008 року Ленінським районним судом м.Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу в розмірі 50000,00 грн.

Відповідно до Відповідно до ст. 47 ч.1 п.2 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на той час) передбачалось, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалось або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Статтею 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на той час) встановлювалось, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону від 02.06.2016 року, який набрав чинності 05.10.2016 року) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років.

Згідно із ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону від 02.06.2016 року, який набрав чинності 05.10.2016 року) у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження», постанова про зняття арешту виноситься виконавцем не пізніше наступного робочого дня після надходження до нього документів, що підтверджують наявність підстав, передбачених ч. 4 ст. 59 цього Закону, та надсилається в той самий день органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Частиною 4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачений вичерпний перелік підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, до яких не відноситься відсутність виконавчих проваджень, знищених у відповідності до п.9.9. Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби.

Станом на теперішній час, виконавче провадження № 33383072 знищено, у зв`язку з чим, припинити чинність арешту державний виконавець немає можливості.

Згідно зі ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього праві чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Нормами ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» (у чинній редакції встановлено, що у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Частиною 3 даної статті встановлено підстави зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини у відкритому виконавчому провадженні. Згідно ч. 5 ст. 59 даного Закону, у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду, тому позивач змушений звернутись до суду з вказаним позовом про зняття арешту з майна, оскільки інший порядок захисту його прав, а ніж судовий - законодавцем не передбачений.

Системний аналіз зазначених положень Закону дає підстави для висновку, що безпосереднє зняття арешту з майна здійснюється за постановою державного виконавця, яка приймається на підставі відповідного рішення суду, а тому, у зв`язку з тим, що станом на час розгляду справи будь-яких відкритих виконавчих проваджень у Дніпровському відділі державної виконавчої служби міста Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), в яких боржником є позивач немає, суд приходить до висновку про те, що усі передбачені законом підстави для існування арешту належного позивачу майна - відсутні, оскільки внаслідок цього він обмежений у здійснені прав власника щодо належного йому майна, тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись статтями: 10, 12, 13, 18, 76, 81, 83, 89, 247, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, статтями: 16, 317, 319, 321, 391 ЦК України, -

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про зняття арешту з майна та заборони на його відчуження - задовольнити.

Зняти арешт з нерухомого майна та заборону на його відчуження, накладений на майно належне ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 накладений постановою Ленінського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції від 13.01.2016 року ВП № 33383072, з примусового виконання виконавчого листа № 2-1454, виданого 04.09.2008 Ленінським районним судом м.Запоріжжя, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 27868369 від 20.01.2016 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Ісаков Д.О.