РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" березня 2021 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Заярного А.М.,

за участі секретаря Зозулі М.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з цим позовом, в якому просив зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь відповідача на підставі судового наказу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 21.04.2020, в розмірі однієї чверті частини від всіх видів його заробітку щомісячно на 925 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення заяви і до досягнення дитиною повноліття.

Стислий виклад позиції позивача.

Відповідно до судового наказу, виданого Жмеринським міськрайонним судом 21.04.2020, з нього на користь відповідача на утримання доньки ОСОБА_3 присуджено до стягнення аліменти в розмірі однієї чверті його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення донькою повноліття. На час присудження аліментів позивач ніде не працював як і не працює до цього часу. Він в цілому не проти сплачувати аліменти на утримання доньки, проте виходячи з його теперішнього матеріального стану сума аліментів, яку він повинен сплачувати за судовим наказом, для нього є не підйомною Сукупний розмір його заборгованості по аліментам на сьогодні становить 10900 грн. Враховуючи, що кожен місяць він повинен сплачувати 2371,50 грн. аліментів, виходячи із середньої заробітної плати по Жмеринському району, то заборгованість буде рости у геометричні прогресії. Тому він змушений просити суд про зменшення розміру аліментів.

Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив.

Процесуальні дії, заяви та клопотання.

19.11.2020 ухвалою судді відкрито провадження у даній справі. Визначено розгляд справи провести за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Одночасно роз`яснено учасникам справи їх право на звернення до суду із клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні із повідомленням (викликом) сторін, встановлено відповідачу 15-денний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі для подачі до суду відзиву на позовну заяву. Роз`яснено відповідачу, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Встановлено сторонам 5-денний строк з дня вручення цієї ухвали для подання заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Як вбачається з розписки, наявної в матеріалах справи, позивач ОСОБА_1 , 19.11.2020, відповідач ОСОБА_2 23.11.2020 отримали копію ухвали про відкриття провадження. Відповідач також отримала копію позовної заяви разом з копіями доданих документів. У визначений судом строк сторони клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не заявляли, заперечень проти розгляду справи в спрощеному порядку до суду не надходило. Відповідач відзив на позовну заяву не подав.

З огляду на вищезазначене суд на підставі частини 5 статті 279 ЦПК України розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до положень частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, посилання на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Відповідно до копії судового наказу Жмеринського міськрайонного суду від 21.04.2020, з позивача на користь відповідача на утримання доньки ОСОБА_3 присуджено до стягнення аліменти в розмірі однієї чверті доходу платника аліментів щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а.с.6).

Згідно копії довідки Жмеринського міськрайонного відділу державної виконавчої служби від 03.11.2020 № 35746 та розрахунку заборгованості по сплаті аліментів, боржником ОСОБА_1 з моменту пред`явлення виконавчого документа в рахунок аліментів сплачено 5700 грн. Заборгованість станом на 01.11.2020 складає 10900 грн. (а.с.8,9).

Як вбачається з копії довідки Жмеринської міськрайонної філії Вінницького обласного центру зайнятості від 27.10.2020 № 1037 ОСОБА_1 станом на 27.10.2020 перебуває на обліку в Жмеринській міськрайонній філії Вінницького обласного центру зайнятості (а.с.10).

Відповідно до копії трудової книжки ОСОБА_1 08.08.2019 звільнений з роботи (а.с.11-13).

Згідно копії відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків інформація про доходи ОСОБА_1 відсутня (а.с.14).

ОСОБА_1 проживає в с. Станістлавчик Жмеринського району, не працює, характеризується з позитивної сторони до складу сім`ї входять: батько, мати, сестра і бабуся, що стверджується копіями довідок Станіславчицької сільської ради Жмеринського району (а.с.15,16).

Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані в порядку встановленому законом.

Суд відхиляє твердження позивача як підставу позову щодо зміни його матеріального становища у зв`язку з тим, що він на даний час не працює та має заборгованість по сплаті аліментів, яка буде рости в геометричній прогресії, адже зазначені позивачем обставини існували ще у період винесення судового наказу 21 квітня 2020 року, про що він сам зазначає.

З доказів наданих позивачем судом встановлено, що дійсно відповідно до судового наказу з нього стягуються аліменти на користь відповідача на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 23.03.2020 до досягнення дитиною повноліття. Будь-яких доказів щодо істотності обставин, внаслідок яких виникла заборгованість, позивачем не наведено, як і доказів щодо зміни його матеріального стану з часу винесення судового наказу про стягнення з нього аліментів, або наявності інших обставин, передбачених ст. 192 СК України які мають враховуватися при зміні розміру аліментів.

Також суд звертає увагу, що позивач хоч і зазначає в прохальній частині про зменшення аліментів. Однак фактично ставить питань про зміну способу їх стягнення з частки на тверду грошову суму.

Мотиви суду. Норми права застосовані судом.

Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно із ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно п.4 ч.1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів.

За змістом ч.3 ст.184 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру стягнення аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, такої позиції притримується Верховного Суду у постанові від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 (провадження № 61-51сво19).

Відповідно до ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-якого з них змінити розмір встановлених аліментів або звільнити від їх сплати. Дана норма містить дві підстави для коригування аліментів:а) шляхом зміни розміру аліментів у бік зменшення або збільшення; б) шляхом звільнення платника аліментів від їх сплати. Аліментні правовідносини існують тривалий час. Тому матеріальний або сімейний стан особи, яка одержує аліменти, а також того, хто їх сплачує, протягом цього часу може істотно змінитися як убік погіршення так і у бік покращення.

Постановою Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право нa рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, що була ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

За змістом ст. 18 Конвенції суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Окрім того, розглядаючи справи даної категорії суд має виходити з мотивів як найкращого забезпечення інтересів дитини.

У відповідності до ст.2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до статей 12,13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з тих підстав, що спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, може бути змінений за рішенням суду виключно за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України); також немає підстав для зменшення розміру аліментів, які стягуються з нього відповідно до судового наказу в частці від доходу, оскільки належних доказів про зміну матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я позивача або ж покращення матеріального становища, сімейного стану одержувача аліментів, чи з інших причин, позивачем суду не надано. Відповідно, позивач є молодою, працездатною людиною, стан його здоров`я не погіршився, будь-які інші обставини, які могли би вплинути на спроможність позивача сплачувати аліменти у встановленому рішенням суду розмірі, не виникли та докази їх існування до суду не надані.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати слід покласти на позивача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 3, 11, 12, 13, 19, 141, 76-81, 83, 89, 259, 263-265 ЦПК України, Суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) .

Суддя: А.М. Заярний