Справа № 202/6762/18
Провадження № 2/202/55/2021
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

03 березня 2021 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська в складі: судді - Бєльченко Л.А.

при секретарі Нетесі Н.І.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільно нажитого майна подружжя і визнання права власності та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільно нажитого майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому зазначив, що перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 07.12.1991 року, з грудня 2013 року шлюбні відносини між ними було припинено, а 02.07.2014 року рішенням Амур-Нижньодніпровсього районного суду м. Дніпропетровська шлюб між ними розірваний. Тому в порядку поділу спільно нажитого майна подружжя просив суд визнати за ним право власності на Ѕ частину об`єкту нерухомості (кафе) по АДРЕСА_1 загальною площею 385,6 кв.м., що належить йому з відповідачем на праві спільної сумісної власності.

Звернувшись до суду з зустрічним позовом, ОСОБА_2 просила визнати право власності на Ѕ частину об`єкту нерухомості (кафе) по АДРЕСА_1 , на Ѕ частину квартири АДРЕСА_2 , на Ѕ частину гаражу № НОМЕР_1 у Гаражно-будівельному кооперативі «Салют» та на Ѕ частину квартири АДРЕСА_3 .

Ухвалою суду від 03.03.2021 року провадження у справі в частині зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 про визнання права власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_3 закрито на підставі п.4 ч.1 ст. 255 ЦПК України.

В судовому засіданні представник позивача, адвокат Пархоменко Ю.С., і відповідач ОСОБА_2 зробили спільну заяву про затвердження мирової угоди щодо поділу спільно нажитого майна подружжя і надали проект мирової угоди, у зв`язку з чим просили закрити провадження у справі.

За змістом мирової угоди сторони домовились, що за ОСОБА_1 визнається право власності на об`єкт нерухомості (кафе) по АДРЕСА_1 загальною площею 385,6 кв.м., придбане згідно договору купівлі - продажу від 18.03.1999 року, зареєстрованого товарною біржею «Велика міська біржа нерухомості» за номером 14, вартість якого за погодженням сторін становить 320 000 гривень; на квартиру АДРЕСА_2 , придбаної на підставі договору купівлі-продажу від 16.11.1996 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Якушевою Г.С. за номером 7540, вартість якої за погодженням сторін становить 612 500 грн. За ОСОБА_2 за мировою угодою визнається право власності на гараж № НОМЕР_1 у Гаражно-будівельному кооперативі «Салют», належного ОСОБА_1 на підставі акту зміни власника гаражу від 02.03.2010 року та паспорту на право володіння кооперативним гаражем, вартість якого за погодженням сторін становить 98 500 грн. При цьому ОСОБА_2 не заперечує проти відступлення від засад рівності часток подружжя у спільному майні, та відповідно до ч.1 ст. 70 Сімейного кодексу України погоджується, що її частка у спільному майні становить 9,5% від загальної вартості спільного майна подружжя, що підлягає поділу за цією мировою угодою.

З`ясувавши думку сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про затвердження мирової угоди і закриття провадження у справі з таких підстав.

Матеріалами справи встановлено, що шлюб між сторонами був зареєстрований Амур-Нижньождніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області 07.12.1991 року, актовий запис №1303 (а.с.10).

Рішенням Амур-Нижньодніпроського районного суму м. Дніпропетровська від 02.07.2014 року шлюб між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 розірваний (а.с.11).

18.03.1999 року ОСОБА_2 на підставі договору купівлі - продажу, зареєстрованого товарною біржею «Велика міська біржа нерухомості» за номером 14, придбала магазин № НОМЕР_2 , розташований по АДРЕСА_1 загальною площею 125,1 кв.м.(а.с.12). Право власності на нежитлові будівлі і споруди (кафе) за цією ж адресою загальною площею 385,6 кв.м. за ОСОБА_2 було зареєстровано 24.07.2017 року, тобто вже після припинення шлюбних відносин і розірвання шлюбу між сторонами.

Також встановлено, що в провадження Індустріального районного суду м. Дніпропетровська знаходиться цивільна справа за позовом Дніпровської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Шаулової М. О. від 19.07.2017 року щодо реєстрації за ОСОБА_2 права власності на нежитлові будівлі та споруди, кафе, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , та зобов`язання відповідача повернути земельну ділянку, привівши її у стан, придатний для використання, шляхом знесення самочинно побудованих нежитлових будівель та споруд, кафе.

Матеріалами справи також встановлено, що право власності на спірний гараж в ГБК «Салют» за ОСОБА_1 зареєстровано 23.12.2020 року, тобто вже після розірвання шлюбу між сторонами ( а.с.197).

Положенням частини першої статті 316 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону

(ч.ч.1,2 ст. 319ЦК).

Право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст. 321 ЦК).

Частиною першою статті 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

В частині другій статті 331 ЦК України відзначено, що якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Аналогічні положення містяться в частині четвертій статті 334 цього Кодексу.

Частина перша статті 69 Сімейного кодексу України встановлює, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання,ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Як встановлено, право власності на нежитлові будівлі і споруди (кафе) за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 385,6 кв.м. за ОСОБА_2 було зареєстровано 24.07.2017 року, в той час як шлюб між сторонами був розірваний 02.07.2014 року. Будівля магазину № НОМЕР_2 загальною площею 125,1 кв.м за цією ж адресою була придбана на ім`я ОСОБА_2 18.03.1999 року, тобто під час перебування сторін у шлюбі. Проте об`єкти нерухомості магазин і кафе не є тотожними, останнє займає більшу площу ніж магазин, з приводу чого виник спір з Дніпровською міською радою.

Що стосується гаражу в ЖБК «Салют», то матеріалами справи встановлено, що право власності на спірний гараж зареєстровано за ОСОБА_1 23.12.2020 року, тобто вже після припинення шлюбних відносин і розірвання шлюбу.

Відповідно до частини п`ятої статті 207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує розгляд справи, якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є не виконуваними.

Суд вважає, що за встановлених обставин мирова угода, укладена між сторонами, не може бути затверджена оскільки суперечить діючому законодавству, порушує інтереси інших осіб.

Керуючись ст.ст. 207, 353 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у визнанні мирової угоди між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільно нажитого майна подружжя і визнання права власності та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільно нажитого майна подружжя.

Ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.

Суддя- Л.А. Бєльченко