Справа № 136/1244/20
Провадження № 22-ц/801/1226/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Кривенко Д. Т.
Доповідач:Міхасішин І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2021 рокуСправа № 136/1244/20м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді - доповідача: Міхасішина І.В.,

суддів: Сопруна В.В., Якименко М.М.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в м. Вінниці цивільну справу № 136/1244/20 за позовом Кредитної спілки "Партнер" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором кредиту

за апеляційною скаргою Кредитної спілки «Партнер» на рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 01 квітня 2021 року, повний текст якого складено того ж дня, ухвалене у складі судді Кривенко Д.Т.,

ВСТАНОВИВ:

Кредитна спілка "Партнер" звернулась до суду до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 з вимогами:

- стягнути солідарно з відповідачів на користь за договором кредиту № 0102 від 23.04.2019 у розмірі 36921,00 грн, з яких 18945,55 грн сума залишку кредиту; 7976,30 грн проценти за користування кредитом; 9999,15 грн неустойка (штраф) за прострочення зобов`язання.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 23.04.2019 між кредитною спілкою та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, за умовами якого їй надано кредит у розмірі 20000 грн зі сплатою відсотків за користування грошовими коштами. В забезпечення виконання кредитних зобов`язань між позивачем та ОСОБА_2 укладено договір поруки. Відповідачі порушили договірні зобов`язання щодо строків повернення кредиту, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка в добровільному порядку не погашається. Заборгованість станом на 18.09.2020 по договору кредиту №0102 від 23.04.2019 склала 63834,00 грн. Сума позовних вимог по договору кредиту №0102 від 23.04.2019 складає 36921,00 грн, з яких: 18945,55 грн залишку суми кредиту, 7976,30 грн процентів за користування кредитом, 9999,15 грн неустойка (штраф) за прострочення зобов`язання. На підтвердження вказаних обставин позивачем подано суду: таблицю розрахунку боргу по договору кредиту №0102; копії договору кредиту №0102; копії договору поруки №0102-П; копії прибуткового ордера про сплату вступного внеску та обов`язкового пайового внеску позичальником та розписки про отримання коштів по договору №0102; копії листів вимог; копія протоколу спостережної ради про призначення голови правління, витяг з Статуту КС "Партнер".

Викладені обставини послугували підставою для звернення до суду з даним позовом.

Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 01 квітня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, КС «Партнер» подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповноту з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про задоволення позовних вимог. Також просить стягнути з відповідача судові витрати.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що в підтвердження позовних вимог позивачем надані належні та допустимі докази. До позовної заяви суду було надано таблиці розрахунку боргу в яких зазначена заборгованість відповідачів за кредитним договором та вказана вся зведена інформація з особової картки позичальника в комплексній інформаційній системі, де , крім іншого, наведені суми та дати нарахувань, суми та дати платежів.

Правом на подання відзиву на апеляційну скаргу відповідачі не скористалися.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд прийшов до наступного висновку.

За змістом ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам рішення суду не відповідає.

З матеріалів справи вбачається, що Кредитна спілка «Партнер» як фінансова установа, яка згідно Закону України «Про кредитні спілки» від 20.12.2001, відповідно до Статуту вправі провадити господарську діяльність з надання кредитів серед власних членів, на підставі укладеного договору кредиту № 0102 від 23.04.2019 надала члену кредитної спілки «Партнер» ОСОБА_1 кредит в розмірі 20000 грн. 00 коп. позичальнику зазначену суму коштів видано через касу згідно розписки про отримання коштів № НОМЕР_1 від 23.04.2019 по договору кредиту №0102. З метою забезпечення виконання умов договору кредиту №0102 від 23.04.2019 було прийнято договір поруки: №00102-П від 23.04.2019, укладений між кредитною спілкою «Партнер» і ОСОБА_2 , яка взяла на себе обов`язок відповідати за зобов`язаннями позичальника, що випливають із договору кредиту. Зазначений договір кредиту встановлює платність, строковість та цільове використання кредиту позичальником.

Згідно п. 4.7.2. договору кредиту, при порушенні строків сплати кредиту та плати : користування ним, Кредитодавець має право нарахувати штраф у розмірі 150 % прострочених зобов`язань у разі звернення до суду з метою примусового стягнення боргу.

Відповідно до п. 2.2. договору поруки поручитель та позичальник несуть солідарну грошову та майнову відповідальність перед кредитодавцем, і поручитель відповідає по зобов`язаннях позичальника в повному обсязі, тобто: повернення кредиту, виплат відсотків за користування ним, сплату додаткових відсотків, відшкодування збитків завданих кредитодавцю внаслідок невиконання або неналежного виконання позичальником умов договору кредиту.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (ч. 1 ст. 550 ЦК України).

Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих в кредит, та відповідальності за неналежне виконання зобов`язань позичальником.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції свій висновок мотивував тим, що позивачем, окрім доказів видачі кредиту, не надано доказів будь-яких доказів проведення розрахунків по наданому кредиту відповідачів, якими могли б бути відповідні платіжні документи, що позбавляє суд можливості встановити дійсну суму заборгованості та її наявність взагалі за наданим кредитом та можливі порушення зобов`язань, які виникли між сторонами.

З таким висновком апеляційна інстанція не може погодитись, з огляду на таке.

КС «Партнер» як фінансова установа, яка згідно Закону України «Про кредитні спілки» від 20 грудня 2001 року, відповідно до Статуту вправі провадити господарську діяльність з надання кредитів серед власних членів, на підставі укладеного договору кредиту № 0102 від 23.04.2019 надала члену КС «Партнер» Кобзар К.О. кредит в розмірі 2 000 грн. 00 коп. (а.с. 5-6).

Зазначений договір кредиту встановлює платність, строковість та цільове використання кредиту позичальником.

Кредитне зобов`язання підлягає погашенню згідно п. 4.1 договору кредиту не меншими частками, ніж вказано в таблиці № 1 відповідного додатку до даного договору. Згідно графіка погашення, зобов`язання позичальника складається з залишку суми кредиту та відсотків за користування кредитом.

Згідно п. 4.7.2 договору кредиту № 0102 від 23.04.2019 року, при порушенні строків сплати кредиту та плати за користування ним, кредитодавець має право нарахувати штраф у розмірі 150% прострочених зобов`язань.

Всього заборгованість за кредитним договором №0102 від 23.04.2019 складає 36921,00 грн, з яких: 18945,55 грн залишку суми кредиту, 7976,30 грн процентів за користування кредитом, 9999,15 грн неустойка (штраф) за прострочення зобов`язання.

В забезпечення виконання кредитних зобов`язань між позивачем та ОСОБА_2 укладено договір поруки.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Позичальнику зазначену суму коштів видано через касу згідно розписки про отримання коштів № НОМЕР_1 від 23 квітня 2019 року.

Однак, відповідачем не здійснювалось вчасне погашення кредитних коштів у повному обсязі. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст. 509, 525-526, 530, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконала.

Згідно ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов?7;язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку; поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Згідно зі ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя; поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки; особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

За таких обставин, колегія суддів прийшла до висновку, про наявність спірних правовідносин між сторонами, які відносяться до договірних зобов`язань, а саме, випливають з договору кредиту та договору поруки, встановив, що права позивача відповідачами порушені, а тому вони підлягають захисту, тобто позов підлягає задоволенню.

Тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Разом з тим, апеляційний суд приходить до висновку, що розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції порушив норми процесуального права та неправильно застосував норми матеріального права, які підлягають застосуванню, не повно дослідив наявні у справі докази і не дав їм належну оцінку, внаслідок чого ухвалив незаконне й необґрунтоване судове рішення, яке не відповідає вимогам закону.

Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не подали відзив на позовну заяву, яка розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження (пункт 1 частини першої статті 274 ЦПК України) та не подали відзив на апеляційну скаргу, як і жодних доказів на спростування використання кредитних коштів.

Тому колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог та солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь КС «Партнер» заборгованість, за кредитним договором № 0102 від 24 квітня 2019 року у розмірі 36921,00 грн., оскільки позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку згідно кредитного договору.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення про відмову у стягненні заборгованості по кредитному договору підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

На підставі ст. 141 ч. 1, ч. 13 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати, а саме судовий збір за подачу позовної заяви у суд першої інстанції в розмірі 2102,00 грн. та судовий збір за апеляційний розгляд справи в сумі 3153,00 грн.

Дана справа згідно п. 2 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною, оскільки ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб на момент подачі позову до суду. Критерій віднесення справи до малозначної (п.2 ч. 6 ст. 19 ЦПК України) є автоматичною підставою віднесення справи до такої категорії.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків встановлених цією ж нормою.

На підставі викладеного, керуючись ст.367, ч.1 ст. 369, 374, 376, 381-384, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Кредитної спілки «Партнер» задовольнити.

Рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 01 квітня 2021 року скасувати та постановити нове.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Кредитної спілки «Партнер» заборгованість за кредитним договором № 0102 від 24 квітня 2019 року у розмірі 36921, 00 гривень.

Стягнути солідарно з судовий збір за подачу позовної заяви в розмірі 2102,00 гривень та за подання апеляційної скарги в розмірі 3153,00 гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

позивач: Кредитна спілка «Партнер», , адреса місцезнаходження: вул. Пирогова, буд. 55, м. Вінниця, Вінницька область;

відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ;

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Головуючий І.В. Міхасішин

Судді: В.В. Сопрун

М.М. Якименко